Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором, в сумі 13003 грн. 63 коп., мотивуючи позовні вимоги тим, що 18.01.2011 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н за яким банк надав позичальнику кредит в розмірі 5200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмір 3,00 відсотків на місяць, які згідно умов договору нараховуються на суму залишку заборгованості за кредитом виходячи з розрахунку 360 днів в році, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Всупереч умовам договору [PERSON] своєчасно не здійснював платежів для погашення заборгованості за кредитом, тобто зобовязання належним чином не виконав, а тому позивач просить стягнути вказану суму боргу. В судове засідання представник позивача не з'явився, заявивши в позовній заяві клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судове повідомлення вручене належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Наявних у справі матеріалів про права та обовязки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 18.01.2011 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н за яким банк надав позичальнику кредит в розмірі 5200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3,00 відсотків на місяць, які відповідно до умов договору нараховуються на суму залишку заборгованості за кредитом виходячи з розрахунку 360 днів в році, з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки. Згідно умов надання кредиту [PERSON] зобовязаний щомісячно надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. З розрахунку суми боргу по договору № б/н від 18.01.2011 року укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] вбачається, що заборгованість останнього станом на 05.12.2016 року становить 13003 грн. 63 коп., тобто можна зробити висновок, що позивач зобовязання належним чином не виконав. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку встановленому договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом.

Outcome: approved