Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Кредитної спілки "Центр фінансових послуг", [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання третейської угоди недійсною, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 11 лютого 2012 року між Кредитною спілкою "Центр фінансових послуг" та [PERSON] було укладено кредитний договір № В-3/0019/12/215/20 про надання останній фінансового кредиту у розмірі 20 000 грн. Крім того, з метою забезпечення виконання [PERSON] умов кредитного договору між Кредитною спілкою "Центр фінансових послуг" та [PERSON], [PERSON], [PERSON] укладено договори поруки № В-3/0019/12/215/20 від 11 лютого 2012 року. Зазначає, що в січні 2014 року [PERSON] отримано ухвалу від 20.12.2013 року Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській організації «Право та обов'язок» відповідно до якої 18.12.2013 року Постійно діючим третейським судом було порушено третейський розгляд по справі за позовом Кредитної спілки "Центр фінансових послуг" до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення несплачених процентів та нарахованої пені. Також з отриманих документів позивачу стало відомо про те, що він нібито підписав третейську угоду № В-3/0019/12/215/20 від 11 лютого 2012 року. Вказує, що такої угоди не укладав та не підписував її, у зв'язку з чим він був змушений звернутися до суду з вищевказаним позовом. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та, уточнивши позовні вимоги просили суд визнати третейську угоду № В-3/0019/12/215/20 від 11 лютого 2012 року, укладену між Кредитною спілкою "Центр фінансових послуг" та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] недійсною в частині підписання її [PERSON] та стягнути з Кредитної спілки "Центр фінансових послуг" додаткові витрати за проведення судово-почеркознавчої експертизи. Представник відповідача, Кредитної спілки "Центр фінансових послуг" в судове засідання не з'явився, надіслав до суду свої письмові заперечення та просив суд розглянути справу за його відсутності. Вказав, що між Кредитною спілкою "Центр фінансових послуг" та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] укладено третейську угоду № В-3/0019/12/215/20 від 11 лютого 2012 року, яку особисто підписав [PERSON]. Вважає дану третейську угоду дійсною, законною та такою, що відповідає вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідачі, [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, причини їх неявки суду не відомі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила суд позов задовольнити. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 07 жовтня 2014 року за клопотанням представника позивача призначено судово-почеркознавчу експертизу, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15 грудня 2014 року провадження у справі відновлено. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 3 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із принципів цивільного законодавства є свобода договору. Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. 11 лютого 2012 року між Кредитною спілкою "Центр фінансових послуг" та [PERSON] було укладено кредитний договір № В-3/0019/12/215/20 про надання Позичальнику фінансового кредиту у розмірі 20 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності та забезпеченості (а.с.6). З метою забезпечення виконання [PERSON] умов кредитного договору між Кредитною спілкою "Центр фінансових послуг" та [PERSON], [PERSON], [PERSON] укладено договори поруки № В-3/0019/12/215/20 від 11 лютого 2012 року (а. с. 6, 7). Як вбачається з матеріалів справи, 11 лютого 2012 року між Кредитною спілкою "Центр фінансових послуг" та [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено третейську угоду № В-3/0019/12/215/20, відповідно до умов якої всі спори, які виникнуть між сторонами та стосуватимуться у п. 2 цієї Третейської угоди договорів за № В-3/0019/12/215/20, укладеними Сторонами 11 лютого 2012 року розглядатимуться Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській організації «Право та обов'язок» відповідно до регламенту останнього (а.с.8). Відповідно до ст. 202 ч.1, ст. 207 ч. 2 ЦК України, договір є правочином, спрямованим на набуття позивачем цивільних прав та обов'язків і вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Відповідно до висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 14352/14353/14-32 від 10.12.2014 року підписи від імені поручителя [PERSON]. в Кредитному договорі № В-3/0019/12/215/20 від 11 лютого 2012 року та Третейській угоді № В-3/0019/12/215/20 від 11 лютого 2012 року виконані не [PERSON]. Відповідно до письмових пояснень судового експерта [PERSON] про те, що у висновку № 14352/14353/14-32 від 10.12.2014 року вживано прізвище позивача «Чіпікайло», а в дійсності його прізвище «Чінікайло» просила зауважити, що допущену неточність слід вважати технічною помилкою. Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз'яснено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтєю 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 203 ч. 3 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, доведені та підлягають задоволенню, оскільки спірний договір позивачем не підписувався. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що при укладанні оспорюваного договору було відсутнє вільне волевиявлення позивача на його укладення, оскільки дану третейську угоду він не підписував, що дає підстави для визнання вказаної третейської угоди недійсною в частині підписання її [PERSON], в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в тому числі витрати за проведення судових експертиз. Позивач просить стягнути з Кредитної спілки "Центр фінансових послуг" витрати на правову допомогу та за проведення судово - почеркознавчої експертизи. Зазначена вимога підтверджена копією рахунку № 6108 від 31.10.2014 року та квитанцією № 0496 від 21.11.2014 року, тому підлягає задоволеннюу розмірі 2 195 гривень 00 копійок. Відповідно до ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної допомоги. Частиною 1 ст. 56 ЦПК України встановлено, що правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Відповідно до ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. У зв'язку з тим, що суду не надано доказів того, що представник позивача [PERSON] є фахівцем у галузі права, не надано доказів та розрахунків погодинної роботи, що підтверджують участь представника позивача у судових засіданнях, підстав для задоволення вимог про стягнення витрат на правову допомогу немає.

Outcome: approved