Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі - Позивач) звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 28.03.2013 року між АТ «Страховою компанією «АХА Страхування» та [PERSON] укладено договір Добровільного страхування наземного транспорту № 73299Га/13дп (далі - Договір страхування), згідно якого страховик взяв на себе зобов'язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки “Mazda”, д/н [NUMBER], його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок дорожньо - транспортної пригоди (далі - ДТП). Далі позивач зазначає, що 06.09.2013 року у м. Дніпропетровську з вини [PERSON] (далі - Відповідач), яка керувала автомобілем “Mercedes”, д/н [NUMBER], була скоєна дорожньо-транспортна пригода. В результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль “Mazda”, д/н [NUMBER]. Згідно звіту № 120913 від 12.09.2013 року, розмір завданих збитків власнику автомобіля “Mazda”, д/н [NUMBER], в результаті його пошкодження в ДТП, складає 61 584 (шістдесят одна тисяча п'ятсот вісімдесят чотири) грн. 90 коп. Позивач зазначає, що ним було фактично виплачене грошове відшкодування у розмірі 57 186 (п'ятдесят сім тисяч сто вісімдесят шість) грн. 16 коп. що підтверджується платіжним дорученням № 59838 від 24 вересня 2013 року. У зв'язку з чим, Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» відшкодувало [PERSON] витрати на ремонт автомобіля у розмірі 57 186 (п'ятдесят сім тисяч сто вісімдесят шість) грн. 16 коп., яке позивачем було сплачено на рахунок ТОВ «Альфа Сервіс - Центр». У зв'язку з вищевикладеним позивач змушений звернутися до суду та просити суд стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» в порядку регресу матеріальні збитки у розмірі 57 186 (п'ятдесят сім тисяч сто вісімдесят шість) грн. 16 коп. та судовий збір у розмірі 571 (п'ятсот сімдесят одна) грн. 86 коп. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про місце, день та час проведення судового засідання повідомлявся належним чином. До суду надійшла письмова заява від представника позивача, в якій вони просять справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі і просять їх задовольнити. Відповідач у попередньому судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити у його задоволенні з огляду на необґрунтованість розміру майнових вимог позивача. У судове засідання з приводу розгляду справи по суті не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву про відкладення судового засідання у зв'язку із її хворобою. Однак така заява задоволена судом не була, оскільки відповідно до вимог Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13 листопада 2001 року N 455 та Інструкції про порядок заповнення листків непрацездатності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 3 листопада 2004 року № 532/274/136-ос/1406, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2004 року за № 1456/10055 єдиним документом, що засвідчує в офіційному порядку тимчасову непрацездатність громадянина у зв'язку із певною хворобою є листок непрацездатності. Такий документ, що виготовляється за допомогою спеціального бланку документів суворої звітності, суду з боку сторони відповідача подано не було. За вказаних вище підстав, суд ухвалив про відсутність поважних причин для відкладення розгляду справи, та вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності таких осіб, що беруть участь у справі, та зауважити, що систематичне відкладення судового засідання з вказаних причин фактично призводе до безпідставного затягування розгляду такої справи, що як наслідок, обумовлює перебування в проваджені суду не вирішеної по суті справи поза строками, що передбачені цивільним процесуальним законодавство для розгляду такої справи по суті. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Так, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 06.09.2013 року приблизно о 21 год. 10 хв. водій [PERSON], рухаючись по пр. Свободи в м. Дніпропетровську, керуючи транспортним засобом марки "Mercedes", д/н [NUMBER], допустила зіткнення з автомобілем “ Mazda”, д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що на праві приватної власності належить [PERSON], та що спричинило пошкодження транспортних засобів. Вказана дорожньо-транспортна пригода відбулась з вини [PERSON], що підтверджується постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2013 року (а.с.37). Означена постанова набула чинності у встановленому законом порядку. Таким чином, відповідно до п. 4 ст. 61 ЦПК України, вина [PERSON] встановлена та не підлягає додатковому доказуванню. Судом також встановлено, що внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль “Mazda”, д/н [NUMBER], цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного із Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування». Судом встановлено, що відповідач на день вчинення дорожньо-транспортної пригоди не мала чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, подала заяву про виплату страхового відшкодування внаслідок ДТП. Відповідно до звіту № ZA 120913 від 12.09.2013 року складеного експертом [PERSON] вартість відновлювального ремонту автомобіля [PERSON] "Mazda", д/н [NUMBER], становить 61 584 грн. 28 коп. (а.с.38-51). Судом встановлено, що Згідно з умовами Договору страхування, на підставі страхового акту № 1.001.13.128227/VESKO33770 від 23.09.2013 року та зібраних документів розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб складає у розмірі 57 186 (п'ятдесят сім тисяч сто вісімдесят шість) грн. 16 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 59838 від 24.09.2013 року Суд зазначає, що відповідач посилаючись на необґрунтованість такого розрахунку не надала суду жодного належного чи допустимого доказу на обґрунтування своїх заперечень. Судом було роз'яснено відповідачеві її право на правову допомогу та право на призначення судової експертизи, про що було зроблено відповідний запис у журналі судового засідання, та надано відповідний час на реалізацію такого процесуального права. Однак відповідач означеним процесуальним правом з невідомих суду причин не скористалась, у судове засідання не з'явилась, будь яких письмових клопотань щодо забезпечення доказів або заперечень суду не подала. З огляду на наведене суд критично відноситься до заперечень відповідача із вказаного приводу. Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до змісту ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до приписів ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Позивач у своїй позовній заяві порушив питання про стягнення заподіяної шкоди відповідно до ст. 993 ЦК України. Нормами цивільного законодавства передбачено право зворотної вимоги за декількома правовідносинами. Зокрема, відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Разом з цим, при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика слід розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Зокрема, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. В порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Суд зауважує, що регресні правовідносини регулюються загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим. Суброгація може застосовуватися лише до майнового страхування. В даному випадку, підстави для подання регресного позову, що передбачені ст. 38 Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відсутні. Таким чином, вимога Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до [PERSON] є не регресною вимогою, а вимогою, що є похідною від суброгаційних прав страховика. Оскільки в даному випадку позивач виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування і зобов'язання з приводу відшкодування шкоди збереглося (шкода ще не відшкодована відповідальною особою), то відбулася заміна суб'єкта в такому зобов'язанні щодо відшкодування шкоди і до позивача перейшли суброгаційні права. Таким чином повернення сплачених позивачем коштів за договором добровільного страхування наземного транспорту № 73299Га/13дп від 28.03.2013 року повинно відбуватися саме в порядку суброгації, а не регресу. За загальним правилом в порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику. Тобто в даному випадку має значення саме сума страхового відшкодування виплачена позивачем потерпілій особі. Таким чином, зважаючи на всі обставини, що встановлені судом, вимоги позивача про стягнення з відповідача фактично сплаченої суми заподіяної шкоди є такими, що підлягають до задоволення в частині стягнення із відповідача фактичного виплаченого грошового відшкодування у розмірі 57 186 (п'ятдесят сім тисяч сто вісімдесят шість) грн. 16 коп. Також, згідно із ст. 88 ЦПК України, на користь позивача з [PERSON], підлягає стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог документально підтверджені та понесені судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 571 (п'ятсот сімдесят одна) грн. 86 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved