Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом та просить суд: -стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС» на свою користь страхове відшкодування в розмірі 57974,78 грн., пеню в розмірі 7412,42 грн., індекс інфляції в розмірі 3915,48 грн., 3 % річних в розмірі 785,02 грн., а всього 70087,70 грн.; -стягнути [PERSON] на свою користь страхове відшкодування в розмірі 35745,86 грн., величину втрати товарної вартості в розмірі 15288, 26 грн., а всього 51034,12 грн.; - стягнути з [PERSON] на свою користь моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. У позові посилається на те, що 12.08.2016 сталася дорожньо-транспортна пригода. За участі транспортного засобу «Акура», д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Сітроен», д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Згідно постанови Солом`янського районного суду м. Києва по справі № 760/14490/16 - п від 30.08.2016, [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, яке відбулося 12.08.2016. Зазначає, що на момент ДТП цивільно - правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Юнівес», згідно полісу № АВ/5735720, строк дії з 05.04.2016 по 04.04.2017. Вказує, що після ДТП позивачем було подано заяву (повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду) до ПрАТ «СК «Юнівес», однак, Страховиком було відшкодовано лише частину страхового відшкодування, що складає 42 025, 22 грн. Відповідно до звіту № 190916-2, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Сітроен», д.н. [NUMBER] становить 65 500,56 грн., а вартість матеріального збитку з урахуванням зносу становить 42 025,22 грн. Знос становить 41,00 %. Не погодившись із сумою, що було нараховано експертом та виплачено Страховиком, позивачем було замовлено експертне дослідження. Згідно звіту № 5589/10/16, на замовлення позивача, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, завданого транспортному засобу «Сітроен», д.н. [NUMBER] становить 141 980,38 грн. Величина втрати товарної вартості транспортного засобу «Сітроен», д.н. [NUMBER] становить 15 288,26 грн. Зазначає, що відповідно до наряду - замовлення № ЕСЕСА-009778, наряду - замовлення №ЕСЕСА-008602, платіжних доручень № 18942998, №18530798 та квитанції від 22.11.2016, вартість ремонту становить 135 745,86 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач просить позов задовольнити. 16.03.2017 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. 16.03.2017 судом зроблено запит щодо місця реєстрації відповідача. Ухвалою суду від 20.04.2017 позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 27.04.2017 до суду подано заяву про усунення недоліків. Ухвалою суду від 27.04.2017 у справі відкрито провадження в справі та призначення справи до судового розгляду. Ухвалою суду від 14.11.2017 судом призначено по справі судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено ТОВ «Експертно - дослідна служба України». 27.12.2017 до суду від ТОВ «Експертно - дослідна служба України» надійшло клопотання про надання додаткової інформації. 02.01.2018 судом направлено сторонам лист про надання інформації за клопотання експерта. 18.01.2018 до суду від ПрАТ «СК «Юнівес» було надано заяву на виконання клопотання експерта. 14.02.2018 до суду від представника подано клопотання на виконання клопотання експерта. 12.03.2018 судом направлено матеріали надані сторонами на виконання клопотання експерта. 05.06.2018 до суду з ТОВ «Експертно - дослідна служба України» надійшов висновок експерта № 242/04/2018 від 20.04.2018. 21.01.2019 представником позивача заявлено клопотання про покладення на відповідачів судових витрат у розмірі: 7 000,00 грн. - за проведення судової експертизи, 1 200,00 грн. - за виклик судового експерта до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача - 1 заперечував проти задоволення позову та просив відмовити в його задоволенні. В судовому засіданні представник відповідача - 2 заперечував проти задоволення позову та просив відмовити в його задоволенні. Заслухавши представників сторін, допитавши свідка, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 1 Закону України "Про страхування", страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст. 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Судом встановлено, що 12.08.2016 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Акура», д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Сітроен», д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Згідно постанови Солом`янського районного суду м. Києва по справі № 760/14490/16 - п від 30.08.2016, [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, яке відбулося 12.08.2016 (а.с.5) Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення" (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення. Згідно з положеннями ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Як вбачається з матеріалів справи, на момент ДТП цивільно - правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Юнівес», що підтверджується полісом №АВ/5735720, строк дії з 05.04.2016 по 04.04.2017(а.с.9). Відповідно до п. 22.1. ст. 22 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до звіту № 190916-2 від 19.06.2016 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Сітроен», д.н. [NUMBER] становить 65 500,56 грн., а вартість матеріального збитку з урахуванням зносу становить 42 025,22 грн. Знос становить 41,00 % (а.с.39-44). Разом з тим, не погоджуючись з даним звітом, позивачем самостійно замовлено оцінку транспортного засобу. Так, згідно звіту № 5589/10/16 від 27.10.2016, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, завданого транспортному засобу «Сітроен», д.н. [NUMBER] становить 141 980,38 грн. Згідно цього ж звіту величина втрати товарної вартості транспортного засобу «Сітроен», д.н. [NUMBER] становить 15 288,26 грн.(а.с.13-38). Позивачем було сплачено кошти на ремонт транспортного засобу «Сітроен», д.н. [NUMBER] на користь СТО ТОВ «ВіДі Елеганс», в розмірі 135745, 86 грн., що підтверджується нарядом - замовлення № ЕСЕСА-008602 від 22.11.2016, платіжними дорученнями № 18942998 від 10.10.2016 та №18530798 від 01.09.2016 та квитанцією від 22.11.2016 (а.с.10,11,12). Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховою компанією у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. В подальшому, [PERSON] було подано заяву (повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду) до ПрАТ «СК «Юнівес», однак ПрАТ «СК «Юнівес» було відшкодовано лише частину страхового відшкодування, що складає 42 025, 22 грн. Так, ухвалою суду від 14.11.2017 за клопотанням представника позивача було призначено по справі судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено ТОВ «Експертно - дослідна служба України». Згідно Висновку експерта 242/04/2018 від 20.04.2018 ТОВ «Експертно - дослідна служба України» [PERSON] за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Сітроен», д.н. [NUMBER] становить 139405,58 грн. , вартість матеріального збитку транспортного засобу «Сітроен», д.н. [NUMBER] становить 148435,57 грн. (а.с.132-145). Так, допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] складений висновок 242/04/2018 від 20.04.2018 підтримав в повному обсязі. Надав достатні, обґрунтовані та вичерпні пояснення підтвердивши визначену у експертному дослідженні вартість матеріального збитку транспортного засобу «Сітроен», д.н. [NUMBER] . Разом з тим, виходячи з принципу диспозитивності, відповідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, в позовній заяві позивач просить стягнути на свою користь з ПрАТ «СК «Юнівес» не доплачену суму страхового відшкодування в розмірі 57974,78 грн., оскільки вважає її не доплаченою згідно договору страхування. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 36.2. ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Згідно ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до п. 3.9 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерством юстиції України 1074/8395 (далі - Методика) фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану КТЗ унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості КТЗ, що виникає в процесі його експлуатації. Фізичний знос може розраховуватись у вигляді коефіцієнта фізичного зносу складників залежно від технічного стану КТЗ, який відображає взаємозв`язок умов експлуатації і технічного стану КТЗ з вартістю його складників. Згідно п.п. 7.3.7 -.7.40 Методики: фізичний знос може також визначатись шляхом урахування погіршення технічного стану КТЗ унаслідок отриманих і усунених пошкоджень залежно від вартості їх усунення. Значення Е приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; Винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4. Якщо під час відновлення були використані нові складники іншої модифікації КТЗ взамін пошкоджених (розукомплектованих), значення процента їх фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Аналогічна точка зору зазначена в листі Верховного Суду України "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" від 19.07.2011, де роз`яснено, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Суд звертає увагу, що 04 липня 2018 року Великою Палатою Верховного Суду України прийнято постанову, в якій зазначені наступні правові висновки. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу України). Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Відповідно до п. 22.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Так, як вбачається з матеріалів справи, на момент ДТП цивільно - правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Юнівес», що підтверджується полісом №АВ/5735720, строк дії з 05.04.2016 по 04.04.2017. Ліміт відповідальності становить 100000,00 грн., франшиза становить 0,00 грн.(а.с.9). Як встановлено в судовому засіданні, ПрАТ «СК «Юнівес» було відшкодовано лише частину страхового відшкодування, що складає 42 025, 22 грн., що не заперечувалось сторонами по справі. Отже, суд приходить до висновку, що позивачу не в повному обсязі виплачена сума страхового відшкодування, а тому позовні вимоги цій частині підлягають задоволенню. ( 100000,00 грн. - 42025,22 грн. = 57974,78 грн.) Крім того, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4 при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК). За таких обставин, стягненню з відповідача підлягає до стягнення сума інфляційного збільшення суми боргу за період з 30.09.2016 - 13.03.2017 в сумі 3915,48 грн. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню три проценти річних за період з 30.09.2016 - 13.03.2017 в сумі 785,02 грн. Разом з тим, суд не вбачає підстав для стягнення з ПрАТ «СК «Юнівес» на користь позивача пені в сумі 7412,42 грн., виходячи з наступного. Відповідно до п. 36.5 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. За нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 36.2. ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі страхового акту ПрАТ «СК «Юнівес» № ГО-3211/КВ1 від 29.09.2016 та розрахунку страхового відшкодування по справі № № ГО-3211/КВ1 від 29.09.2016, ПрАТ «СК «Юнівес» було здійснено страхове відшкодування у розмірі 42025,22 грн. (а.с.111,112). Отже, суд приходить до висновку, що ПрАТ «СК «Юнівес» не було порушено строків виплати страхового відшкодування. З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе стягнути з ПрАТ «СК «Юнівес» на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 57 974, 78 грн., інфляційну складову -3 915, 48 грн., три відсотки річних - 785,02 грн. Що стосується позовних вимог позивача щодо стягнення з [PERSON] майнової шкоди в розмірі 51034,12 грн., суд приходить до наступного. Відповідно до п.6 Постанови ПВСС України за №4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" зазначено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. ст. 22, 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за винятком випадків, передбачених законом. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно положень ст.ст. 1187, 1188 Цивільного кодексу України шкода спричинена джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п.16 Постанови "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" передбачено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Пленум Верховного суду України у Постанові „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992 року (із змінами та доповненнями) роз`яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Більше того при заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обов`язок по її відшкодуванню лише тоді, коли шкода виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених спеціальним законом, - тільки умислу потерпілого (абз. 1, 2 п. 2 Постанови). Постановою ВСУ по справі № 6-927цс16 від 01.06.2016 зазначено, що завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника, яким у цих правовідносинах виступає страховик. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Згідно з частинами 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. В судовому засіданні встановлено, що позивачем здійснювався ремонт транспортного засобу «Сітроен», д.н. [NUMBER] . Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено кошти на ремонт транспортного засобу «Сітроен», д.н. [NUMBER] на користь СТО ТОВ «ВіДі Елеганс», в розмірі 135745, 86 грн., що підтверджується нарядом - замовлення № ЕСЕСА-008602 від 22.11.2016, платіжними дорученнями № 18942998 від 10.10.2016 та №18530798 від 01.09.2016 та квитанцією від 22.11.2016 (а.с.10,11,12) З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь позивача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що становить 35745,86 грн. (13574586 грн. -100000,00 грн. = 35745,86 грн.) Крім того, позивач просить стягнути на свою користь з [PERSON] шкоду, пов`язану з втратою товарної вартості транспортного засобу в розмірі 15288,26 грн. Відповідно до п. 32.7 ст. 32 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик або МТСБУ не відшкодовує, зокрема, шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Так, згідно звіту № 5589/10/16 від 27.10.2016, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, завданого транспортному засобу «Сітроен», д.н. [NUMBER] становить 141 980,38 грн. Згідно цього ж звіту величина втрати товарної вартості транспортного засобу «Сітроен», д.н. [NUMBER] становить 15 288,26 грн.(а.с.13-38) Відповідно до п. 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів - Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). П. 8.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів встановлено, що вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ (С) та величини ВТВ (втрата товарної вартості). Виходячи з викладеного вище, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу є вартістю матеріального збитку і не є тотожною (не дорівнює) вартості відновлювального ремонту КТЗ. Отже, величина втрати товарної вартості транспортного засобу «Сітроен», д.н. [NUMBER] в розмірі 15288,26 грн. повинна бути стягнута на користь позивача. Що стосується вимог позивача про стягнення з [PERSON] моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн., суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з засад розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. А тому, з урахуванням перенесених моральних страждань, суд вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З урахуванням наведеного, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Так, представником позивача заявлено клопотання про покладення на відповідачів судових витрат у розмірі: 7 000,00 грн. - за проведення судової експертизи, 1 200,00 грн. - за виклик судового експерта до суду. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було сплачено послуги автотоварозначої експертизи на користь ТОВ «Експертно - дослідна служба України» в розмірі 7000,00 грн. (а.с.199) Отже, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог витрати на проведення судової експертизи, а саме з ПрАТ «СК «Юнівес» - 3920,00 грн. та з [PERSON] - 3080,00 грн. Разом з тим, не підлягають задоволенню витрати за виклик експерта у розмірі 1 200,00 грн. у зв`язку із їх необґрунтованістю. Крім того, з ПрАТ «СК «Юнівес» на користь позивача підлягає стягненню з судовий збір у розмірі 700,87 грн. та з [PERSON] - 560,34 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial