Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду, з урахуванням уточнень, з позовом до [PERSON], [PERSON],третя особа: Комінтернівський районний відділ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області про поновлення реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS], встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу [PERSON] та [PERSON] в період з 2003 року по жовтень 2011 року, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири за адресою:[ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, а саме в ? частини даної квартири, за адресою:[ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], застосування наслідків недійсності правочинів, витребування ? частини спірної квартири у [PERSON] на користь [PERSON] та визнання за ним права власності на ? частину зазначеної квартири. В обґрунтування позову позивач зазначив, що його було знято з реєстрації за адресою: [ADDRESS] на підставі заочного рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.03.2011 року. Ухвалою суду 12.01.2012 року зазначене рішення було скасовано, справу призначено до розгляду та 01.03.2012 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] залишено без розгляду. Щодо факту спільного проживання з [PERSON] позивачем зазначено, що з 2003 року по листопад 2011 року він проживав однією сім'єю без шлюбу з [PERSON], проживав разом з нею у квартирі [ADDRESS], яку він придбав ще в 2002 році. Вони були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, ним сплачувались комунальні послуги за квартиру. У 2004 році відповідач [PERSON] умовила його переоформити зазначену квартиру як спільну сумісну власність, але оформлений між ними договір купівлі-продажу спірної квартири зазначеної мети не мав. Сторонами не складалось, не підписувалось акту прийому - передачі майна, позивачем не писалась та не підписувалась розписка про отримання грошей. Позивач підписав договір купівлі-продажу під впливом помилки, оскільки був введений в оману відповідачем щодо природи зазначеного договору, прав та обов'язків сторін. Після підписання зазначеного договору сторони продовжували проживати разом, були пов'язані спільним побутом, мали спільний бюджет, вели спільне господарство до 2011 року. 25.10.2011 року повернувшись із відрядження додому, а саме до квартири [ADDRESS], позивач виявив, що замки його квартири не відчиняються, оскільки були замінені. В телефонній розмові з дружиною він дізнався, що нею самостійно прийнято рішення щодо продажу зазначеної квартири. Окрім того, на даний час спірна квартира продана [PERSON], яка не є добросовісним набувачем, оскільки вона знала чи могла знати про наявність перешкод до вчинення правочину. У зв'язку з чим просить визнати зазначені договори купівлі-продажу квартири [ADDRESS] недійсними, застосувати положення недійсності правочинів: витребувати, та визнати за ним право власності на ? частину квартири. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним в позові. Свідок [PERSON], колишня дружина [PERSON], пояснила, що в 2002 році [PERSON] купив однокімнатну квартиру по [ADDRESS] за кошти від проданої квартири в м. Шостка Сумської області, частину коштів на придбання квартири він позичив у знайомих. В м. Харкові [PERSON] познайомився з [PERSON], з якою потім став проживати разом, внаслідок чого шлюб між нею та [PERSON] був розірваний. Вона неодноразово приїжджала в квартиру до [PERSON] та [PERSON], привозила сина і бачила, що вони разом проживають, ведуть спільне господарство, підтримують близькі відносини. Також до них в гості приїжджала і їх з [PERSON] спільна дочка на канікули та свята. Свідок [PERSON], дочка [PERSON] та [PERSON], пояснила, що до 2007 року вона приїздила у гості до батька та [PERSON] один раз на місяць або два, з 2007 року, коли почала навчатися у м. Харкові відвідувала їх майже кожні вихідні. Вони разом ходили по магазинах, вона у них ночувала в квартирі і бачила, що [PERSON] та [PERSON] вели спільний побут, її батько давав гроші на оплату комунальних послуг, до них також приїжджала в гості її бабуся, мати [PERSON], та її брат, який навіть деякий час проживав разом з [PERSON] та [PERSON] З розмови батьків вона знає, що її мати, [PERSON], дала дозвіл на те, щоб квартира [ADDRESS] була спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], оскільки в майбутньому квартира все одно залишиться їй та її брату. Свідок [PERSON] пояснив, що знає [PERSON] з 2002 року, вони разом працювали в фірмі «Ікарус». Коли [PERSON] переїхав до м. Харкова, то спочатку проживав у його квартирі. Потім [PERSON] вирішив купити квартиру у м. Харкові, він позичив йому 3000 доларів США для придбання квартири. З 2003 року по 2011 рік [PERSON] проживав в своїй квартирі з [PERSON], вели спільне господарство, з ними деякий час проживав син [PERSON] Він особисто бачив, як [PERSON] сплачував комунальні послуги за квартиру. В 2004 році він підвозив [PERSON] до нотаріуса для підписання паперів, щоб квартира [ADDRESS] стала спільною сумісно власністю [PERSON] та [PERSON] В 2011 році, коли вони повернулася з відрядження, [PERSON] не зміг відкрити двері своєї квартири [ADDRESS]. [PERSON] в телефонній розмові повідомила [PERSON], що їх стосунки припинені. Свідок [PERSON] пояснила, що проживала разом з [PERSON], який в 2002 році познайомив її з [PERSON] [PERSON] та [PERSON] працювали в фірмі «Ікарус». Деякий час [PERSON] проживав з ним в квартирі. Потім [PERSON] купив собі квартиру, 3000 доларів США позичав у [PERSON], які віддав йому протягом півроку. Коли [PERSON] знайомив її з [PERSON], то представив її своєю дружиною, і вона до судового засідання була впевнена, що [PERSON] та [PERSON] - законні чоловік та дружина. Вона з [PERSON] відвідувала квартиру [PERSON] та [PERSON], бачила, що вони ведуть спільне господарство. [PERSON] з [PERSON] також декілька разів приходили до них у гості. Зі слів [PERSON] їй відомо, що [PERSON] хотів переоформити квартиру [ADDRESS] в спільне користування з [PERSON] У суду немає підстав піддавати сумніву показання свідків. Надаючи оцінку показанням свідків суд приходить до висновку про їх послідовність та достовірність, відсутність протиріч між ними, відсутність спростувань зі сторони відповідачів. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] заперечувала проти задоволення позовних вимог, пояснила суду, що спірна квартира була придбана позивачем в період шлюбу з [PERSON], а тому не може бути сумісним майном з відповідачкою по справі. 04.03.2004 року [PERSON] зі згоди [PERSON] продав зазначену квартиру [PERSON] Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог, пояснив суду, що його довірителька добросовісний набувач спірної квартири, оскільки не знала та не могла знати про існування обставин, про наявність перешкод до вчинення правочину. Представник третьої особи покладався в ухваленні рішення на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення представників позивача, відповідачів, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до паспортних даних (паспорт серія [NUMBER], виданий Коімнтернівським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області 18.05.2009 року) [PERSON] народився [INFO] в смт Ямпіль Сумської області, зареєстрований з 23.08.2002 року за адресою: [ADDRESS]./а.с. 19-20/ Як вбачається з договору купівлі-продажу від 15.08.2002 року [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] у [PERSON]/а.с 8/ Рішенням Шосткинського міського суду Сумської області від 19.05.2003 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладений 20.07.1985 року, актовий запис № 449, також це підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 10.09.2003 року./а.с 9,10/ За адресою [ADDRESS] [PERSON] знято з реєстрації 10.06.2002 року, де він був зареєстрований з 08.10.1991 року, аналогічне вбачається з довідки ТОВ « Жилкомсервіс» від 10.01.2012 року./а.с.16/ Відповідно до акту-довідки наданої дільницею № 25 Комунального підприємства «Жилкомсервіс» 10.01.2012 року [PERSON], [INFO]. в період з 2003 року по жовтень 2011 року був зареєстрований та мешкав за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON], [INFO], що підтвердили сусіди: [PERSON], [PERSON], [PERSON] /а.с. 13/ Рахунок за послуги водопостачання та водовідведення за жовтень 2011 року за адресою: [ADDRESS] нарахований на [PERSON], що підтверджується квитанцією № КОМ 1414/40500 за жовтень 2011 року./а.с.12/ 04.03.2004 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. /а.с. 41/ 24.10.2011 року між [PERSON] та [PERSON], яка діяла в інтересах [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], що підтверджується витягом з реєстру № 10546470 від 24.10.2011 року./а.с.94/ Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.03.2011 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа: СГІРФО Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області про усунення перешкод у користуванні власністю, зняття з реєстрації задоволені в повному обсязі. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.01.2012 року зазначене заочне рішення скасовано. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.03.2012 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа: СГІРФО Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області про усунення перешкод у користуванні власністю, зняття з реєстрації залишено без розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України " Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно зі ст. 11 Закону України " Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування. Враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині поновлення реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS], оскільки суд не може вирішити питання, що відноситься до компетенції органів державної влади та місцевого самоврядування. Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Відповідно до ч. 1ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. Свідки [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт спільного проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] протягом періоду часу з 2003 року по 2011 рік , як чоловіка та дружини, пояснили, що вони вели спільне господарство, мали характерні ознаки сімейних відносин, були пов'язані спільним бюджетом, наявністю взаємних прав та обов'язків членів сім'ї, зумовлених їх спільним проживанням. Неодноразово з ними мешкали і діти позивача від першого шлюбу. Також спільне проживання [PERSON] та [PERSON] підтверджується актом/довідкою, виданого 10.01.2012 року дільницею № 25 КП «Жилкомсервіс» Оглянуті в судовому засіданні сімейні фотокартки, також підтверджують факт нормальних стосунків та сімейних відносин. На підтвердження вищенаведеного, у матеріалах справи є фото, на яких [PERSON] знаходиться поруч з [PERSON], з їх батьками та дітьми - як за адресою їх сумісного проживання , так і за адресою батьків [PERSON] Зазначене також не спростовано представником [PERSON] Таким чином суд приходить до висновку, що факт проживання однією сім'єю без шлюбу [PERSON] та [PERSON] в період з жовтня 2003 року по жовтень 2011 року знайшов своє підтвердження. Рішенням Шосткінського міського суду Сумської області від 19.05.2003 року, яким розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], встановлено, що вони перебували у шлюбі з 20.07.1985 року. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] укладений 15 серпня 2002 року. Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Тобто квартира [ADDRESS] належала [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. 04 березня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. За ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно зі ст.. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Суду не надано документів на підтвердження того, що [PERSON] надавала нотаріально засвідчену згоду [PERSON] на продаж квартири за адресою - [ADDRESS]. За ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 04.03.2004 року, укладений з порушенням вимог ст.. 65 СК України, без нотаріально засвідченої згоди [PERSON] на укладання даного договору. Крім того судом встановлено, що при укладанні договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] не мав наміру продавати зазначену квартиру. Згідно з ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст.. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Позивач не бажав настання правових наслідків, які обумовлені договором купівлі-продажу, він вважав, що підписує документи для того, щоб зазначена квартира була у його та [PERSON] спільній сумісній власності, грошей за продаж квартири він не отримував. За ч. 1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. За таких обставин суд вважає за необхідне визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 04.03.2014 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] Згідно зі ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ст.. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. За Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» «….Відповідно до частини п'ятої статті 12 ЦК добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна». Судом встановлено, що [PERSON] проживав разом із [PERSON] в квартирі [ADDRESS] з жовтня 2003 року по жовтень 2011 року однією сім'єю без шлюбу. За таких обставин суд вважає, що [PERSON] знала або могла знати про наявність перешкод до вчинення правочину, а тому вважає її недобросовісним набувачем. Стаття 400 ЦК України передбачає, що недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна. Оскільки [PERSON] не мала права на відчуження квартири [ADDRESS], суд вважає за необхідне визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 24 жовтня 2011 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] в інтересах [PERSON] [PERSON] не є добросовісним набувачем, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК , оскільки знала чи могла знати про наявність перешкод до вчинення правочину. Особисті рахунки на оплату комунальних послуг відкриті на [PERSON], що підтверджується рахунком за послуги водопостачання та водовідведення за жовтень 2011 року. При підготовці документів для укладання договору купівлі-продажу квартири за адресою - [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] знала чи могла знати про наявність перешкод до вчинення правочину, у тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно. Таким чином суд вважає, що [PERSON] є недобросовісним набувачем і, це є підставою для задоволення позову про витребування у неї квартири [ADDRESS] та передачі її [PERSON] Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень"). Суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог щодо визнання за ним права власності на ? частину квартири [ADDRESS], оскільки судом задоволені його позовні вимоги щодо витребування квартири [ADDRESS] із чужого незаконного володіння і для здійснення державної реєстрації права власності на зазначену квартиру позивачу необхідно звернутися з рішенням суду до відповідних державних органів. Згідно зі ст.88 ЦПК України, суд стягує з [PERSON], [PERSON] понесені [PERSON] судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 225,00 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 6161,22 грн., а всього 6387,22 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: partial