Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 50 942, 20 грн. Ухвалою суду від 01 лютого 2017 року до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору залучено [PERSON], жителя [INFO], мікрорайон Сонячний[ADDRESS]. У позовній заяві зазначено, що 04 серпня 2015 року між гр.[PERSON] (директором ТОВ "Студентські Мережі") та Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування" був укладений договір добровільного страхувння наземного транспорту CLAU №5698, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом "Mercedes-Benz GL 500" номерний знак [NUMBER]. 26 жовтня 2015 року на автомобільному шляху Н-09 "Мукачеве-Івано-Франківськ-Рогатин-Львів" сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля [NUMBER], яким керував [PERSON] та автомобіля "Volkswagen Passat" державний номерний знак 847765 під керуванням [PERSON] Постановою Рогатинського районного суду від 28 грудня 20165 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. 26 лютого 2016 року до ТДВ "СК "ВіДі-Страхування" із заявою про виплату страхового відшкодування звернувся [PERSON] 10 березня 2016 року позивачем на підставі страхового акта №КР-010877 від 03.03.2016 року та розрахунку суми страхового відшкодування донього, виходячи з рахунку на оплату №142 від 06.11.2015 року, акта надання послуг №158 від 22.12.2015 року, платіжного доручення №585 від 22 грудня 2015 року здійснено виплату [PERSON] страхового відшкодування в сумі 100 432 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час ДТП була застрахована в публічному акціонерному товаристві "Національна акціонерна страхова компанія"Оранта" за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/3885390. Ліміт відповідальності ПАТ "НАСК"Оранта" за шкоду, заподіяну майну згідно поліса становив 50 000 грн., франшиза 510 грн. 23 травня 2016 року ПАТ "НАСК "Оранта" здійснило відшкодування шкоди за [PERSON] у розмірі, встановленого ліміту 49 490 грн., що підтверджується банківською випискою від 23 травня 2016 року. Оскільки страхового відшкодування недостатньо для покриття заподіяних збитків просили стягнути з [PERSON], як особи, винної в ДТП різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в сумі 50 942,20 грн. та судові витрати по справі - 1378 грн. судового збору. У судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю із підстав, які були наведені у позовній заяві. Просили позовні вимоги задовольнити. Крім того, представник [PERSON] не погодилася із висновком додаткової автотехнічної експертизи в частині встановлення вини іншого водія - учасника ДТП [PERSON] з тих підстав, що при проведенні додаткової автотехнічної експертизи було використано лист ДАК "Автомобільні дороги України" ДП "Івано-Франківський облавтодор" філії Рогатинська ДЕД та ордер на право виконання робіт від 27.08.2015 року, які не містять підтвердження того, що на моментДТП були встановлені відповідні дорожні знаки. Оскільки саме [PERSON] визнаний винним у вчиненні ДТП згідно постанови суду, яка набула законної сили, просила позовні вимоги задовольними повністю. Відповідач [PERSON], представник відповідача адвокат [PERSON] позову не визнали зовсім. Пояснили, що 26 жовтня 2015 року в м.Рогатині на перехресті вулиць Кудрика- Галицька сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох водіїв [PERSON] та [PERSON] [PERSON], виїжджаючи з другорядної дороги (Кудрика) на головну Галицька зупинився, будь-яких перешкод для виїзду на головну дорогу не було. Під час виконання маневру виїзду на головну дорогу з другорядної дороги на головну на великій швидкості в напрямку з м.Івано-Франківська на м.Львів рухався автомобіль марки [PERSON], який перед перехрестям з другорядною дорогою почав здійснювати обгін колони автомобілів, виїхав на зустрічну смугу руху і на самомому перехресті боковою частиною допустив зіткнення з переднім бампером автомобіля під керуванням [PERSON] На думку сторони відповідача саме порушення правил дорожнього руху водієм [PERSON] стало причиною ДТП. Висновком експерта №4457 від 12 квітня 2018 року встановлено вину обох водіїв в дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце 26 жовтня2015 року біля 10 год. 30 хв. в м.Рогатині на перехресті вул.Кудрика-Галицька. Таким чином обидва водії і [PERSON] і [PERSON] порушили правила дорожнього руху. Вважають, що частки вини обох водіїв є рівними, а оскільки страховою компанією ПАТ "НАСК "Оранта" відшкодовано половину збитків, заподіяних внаслідок ДТП, просили у позові відмовити. [PERSON] у судове засідання не прибув і не повідомив суд про причини неявки у судове засідання. Суд, вислухавши доводи представників сторін, відповідача по справі, дослідивши та перевіривши усі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 04 серпня 2015 року між [PERSON] (директором ТОВ "Студентські Мережі") та Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі-Страхування" був укладений договір добровільного страхувння наземного транспорту CLAU №5698, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом "Mercedes-Benz GL 500" номерний знак [NUMBER]. Відповідно до постанови від 28 грудня 2015 року судді Рогатинськогорайонного суду Соломку Богдана Вікторовича було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАп та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. Згідно постанови суду 26 жовтня 2015 року біля 10 год. 30 хв. [PERSON], керуючи транспортним засобом марки "Фольксваген пассат" державний номерний знак [NUMBER], виїжджаючи з другорядної дороги по вул.Кудрика на головну - Галицьку не надав переваги в русі транспортному засобу, що рухався по головній дорозі, чим порушив п.16.11 Правил дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення з танспортним засобом "Мерседес", державний номерний знак [NUMBER], що спричинило пошкодження транспортних засобів. Постанова набула законної сили 12 січня 2016 року. Згідно рахунка на оплату №142 від 06 листопада 2015 року, акта надання послуг №158 від 22 грудня 2015 року загальна вартість робіт по ремонту автомобіля [PERSON] державний номер [NUMBER] склала 100 432 грн. Позивачем 10 березня 2016 року відповідно до платіжного доручення №577 ТОВ "Студентські мережі" відшкодовано суму 100 432, 20 грн. Відповідно до регресної вимоги НАСК "Оранта" відшкодовано позивачу 49 490 грн. страхового відшкодування. За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на зазначене, якщо розмір завданої шкоди перевищує належним чином визначену страхову суму («ліміт відповідальності страховика» у відносинах страхування цивільно-правової відповідальності), відшкодування шкоди в обсязі такої різниці здійснюється в межах окремого деліктного зобов'язання за участі деліквента та потерпілого, або іншої особи, до якої у встановленому законом порядку перейшло право потерпілого вимагати відшкодування завданої шкоди. Зокрема, за змістом статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України такою особою може бути страховик, який забезпечує майнові інтереси відповідного потерпілого у відносинах майнового страхування. Відповідно до частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них у частині, заподіяній нею (у порядку часткової відповідальності). У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. У пункті 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що шкода, завдана кількома особами, відшкодовується кожною з них у частці, завданій нею (у порядку часткової відповідальності). Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК України, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України). Диспозиція наведеної норми у взаємозв'язку зі статті 60 ЦПК України 2004 року покладає на позивача обов'язок доказати факт заподіяння шкоди відповідачем та її розмір. Відсутність вини у заподіянні шкоди згідно частини другої статті 1166 ЦК України має доводити відповідач (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-183цс14 від 3 грудня 2014 року). За ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учанківсправи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. За ч.6 ст.82 УПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова, лише в питаннях чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для суду. Зміст наведеної норми свідчить, що обсяг цивільно-правової відповідальності особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову, встановлюється судом у порядку доказування. Розмір заподіяної шкоду у судовому засіданні відповідачем не оспорювався. Згідно висновку експерта №4457 додаткової судової автотехнічної експертизи по цивільній справі за позовом товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ві-Ді-Страхування" до [PERSON] від 12 квітня 2018 року, водій автомобіля "Мерседес" [PERSON], наближаючись до перехрестя за яким був наявний пішохідний перехід, відповідно до вимог п.п.14.6.а),в) ПДР не повинен був здійснювати обгін, а якщо трактор, що рухався попереду з меншою швидкістю, створював перешкоду для руху, то водій [PERSON] відповідно до вимог п.п.12.3,13.3 ПДР повинен був вжити заходів для зменшення швидкості до швдкості руху трактора, дотримуючись безпечної дистанції. Водій автомобіля "Фольксваген пассат" [PERSON], маючи намір виїхати з другорядної дороги на головну дорогу, перед якою був встановлений дорожній знак 2.2 "Стоп", повинен був відповідно до вимог п.п.10.1,16.11 ПДР та розділу 33 "Дорожні знаки" зупинитися перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком 2.2."Стоп", а перед початком руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та дати дорогу транспортним засобам, які б наближалися до даного перехрещення проїжджих частин по головній дорозі. При відсутності даних пронаявність по напрямку руху автомобіля [PERSON] дорожніх знаків, які б інформували водія про наближення до перехрестяоцінити відповідність дій водія [PERSON], який здійснював обгін на перехресті вимогам п.14.6.а) ПДР не надається можливим. Дії водія автомобіля [PERSON] [PERSON], який здійснював обгін ближче 50 м перед пішоходним переходом, не відповідали вимогам п.14.6.в) ПДР. При відсутності транспортних засобів, які б наближалися до перехрестя зліва відносно напрямку руху автомобіля Фольксваген Пассат, в діях [PERSON] не вбачається невідповідностей вимогам п.16.11 ПДР і дорожнього знака 2.2. Дії водія Соломки, який перед початком руху з виїздом на проїжджу частину головної дороги не переконався, що це буде безпечним, не відповідають вимогам п.10.1 ПДР. Причиною дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, стали ті обставини. що водій автомобіля Фольксваген Пасат [PERSON] перед початком руху з виконанням правого повороту не переконався, як того вимагає п.10.1 ПДР, що це буде безпечним, і виїхав на проїжджу частину головної дороги, по якій в цей час рухався автомобіль [PERSON], водій якого [PERSON] здійснював обгін на ділянці, де обгін заборонено вимогами п.14.6.в) ПДР. Висновок експетра для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами встановленими статтею 89 цього кодексу, а саме - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За досліджених та перевірених у справі доказів, вина [PERSON] встановлена постановою Рогатинського районного суду від 28 грудня 2016 року, яка набула законної сили 12 січня 2016 року та підтверджена висновком експерта №4457 від 12 квітня 2018 року. З врахуванням обставин ДТП, висновку експерта №4457 від 12 квітня 2018 року, суд приходить до висновку про винуватість і іншого водія учасника ДТП - [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді. З врахуванням обставин справи, суд визначає частку вини водія [PERSON]- 60% та частку вини водія [PERSON] - 40 %. Оскільки сума заподіяних збитків становить 100 432, 20 грн., розмір заподіяної шкоди учасниками справи не оспорювався, з врахуванням часток вини учасників ДТП, розмір збитків, заподіяних діями [PERSON] становить 60 259,20 грн. За вирахуванням сплаченої ПАТ "НАСК "Оранта" суми відшкодування за полісом №АІ/3885390 - 49490 грн. з [PERSON] підлягає стягненню сума (60259, 20 - 49490 = 10 769, 32 грн.) 10 769, 32 грн. ( десять тисяч сімсот шістдесят дев'ять грн. 32 коп.

Outcome: partial