Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивач 07 вересня 2015 року звернувся до суду з позовом, в якому згідно уточнень вказав, що 17.11.2013 року в м. Дніпропетровську відбулася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів «Ford», д/н [NUMBER], яким керувала [PERSON] та «BMW», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПрАТ СК «Український страховий стандарт» за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ 1349238. У результаті ДТП було пошкоджено застрахований у позивача, згідно за умовами договору страхування, транспортний засіб «Ford», д/н [NUMBER], який належить відповідачу на праві власності. Згідно з умовами договору на підставі страхового акту та зібраних документів було розраховано та виплачено страховику страхове відшкодування в розмірі 49\~404,85 грн. 19.03.2015 року позивач звернулася до ПрАТ СК «Український страховий стандарт», страхову компанію [PERSON], який згідно постанови Комсомольського районного суду м. Херсона був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з заявою про виплату страхового відшкодування, яка була виплачена в розмірі 49\~500 грн. Позивач просив стягнути з відповідача суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 49 490,00 грн. та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з`явився про день і час проведення слухання справи повідомлявся належним чином, письмово просив слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, письмових заяв від нього не надходило. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Встановлено, що 17.11.2013 року о 10.25 год. [PERSON], керував автомобілем [NUMBER] в м. Дніпропетровськ, і на нерегульованому перехресті вул. Троїцька та вул. Красна перед поворотом ліворуч не надав дорогу транспортному засобу, який рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], яка рухалася в зустрічному з ним напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдана матеріальна шкода. В силу ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Так, постановою Комсомольського районного суду м. Херсона від 27 грудня 2013 року [PERSON] визнаний винним у скоєнні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Транспортний засіб «Ford», д/н [NUMBER], який належить [PERSON], було застраховано у ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на підставі договору страхування наземного транспорту № 3658273 від 21 червня 2013 року. Згідно з умовами договору на підставі страхового акту № 1.002.13.13249/VESKO3843 від 07.02.2014 року та зібраних документів було розраховано ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» та виплачено [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 49\~404,85 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 89\~392 від 11 лютого 2014 року. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України, нормами Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За ст.978 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно ст. 979 ЦК України, договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). Відповідно до ст. 985 ЦК України, страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальним у сфері страхування цивільно-правової відповідальності, яка здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників шляхом здійснення такого відшкодування страховиком при настанні страхового випадку. Нормами ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно із ст.6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування", страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. За приписами ст. 990 Цивільного кодексу України, ст. 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України "Про страхування", до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Встановлено, що 24.12.2013 року [PERSON], яка власник транспортного засобу «Ford», д/н [NUMBER], звернулася до страховика з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 17.11.2013 року із забезпеченим за полісом ОСЦПВ АЕ/1349238 від 20.12.2012 року транспортним засобом «BMW», д/н [NUMBER]. ПрАТ СК «Український страховий стандарт», відповідно до страхового акту № 2116 від 11.04.2014 року та заяви на виплату страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 49\~500 грн. Відповідачу було направлено регресну вимогу на виплату страхового відшкодування, однак відповідачем страхове відшкодування не сплачено. Тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхової компанії «АХА Страхування» матеріальні збитки в розмірі 49 490,00 грн. Таким чином, аналізуючи наявні по справі докази, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є цілком обґрунтованими, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 494,90 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved