Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором №DNXRRX01120374 від 05.06.2007 року. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 05.06.2007 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] було укладено договір №DNXRRX01120374, згідно умов якого останній було надано кредит в сумі 1836,00 грн., на строк по 05.06.2008 року. Оскільки відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, у неї утворилась заборгованість по відсоткам за договором, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 02.03.2013 року по 02.03.2018 року у розмірі 16753,50 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь, а також судові витрати по справі в розмірі 1762 грн. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] повторно в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи в суді, заяви про причину неявки чи про відкладення розгляду справи до суду не надіслала. Оскільки відповідачка була належним чином повідомленою про день, час та місце судового засідання, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення (позивач проти цього не заперечує). Відповідно до вимог ч.1, ч.2 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. 05.06.2007 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (на даний час змінено найменування банку на АТ КБ "ПРИВАТБАНК") та [PERSON] було укладено договір №DNXRRX01120374, згідно умов якого останній було надано кредит в сумі 1836,00 грн. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що вона попередньо була ознайомлена та погодилася з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були їй надані у письмовій формі, отримала повну інформацію про умови кредитування та на те, що підписана нею заява про отримання кредиту разом з запропонованими банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складає між банком та нею кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання по вищезазначеному договору виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором, - грошові кошти в сумі 1836,00 грн. Отже, між позивачем та відповідачем відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов`язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов`язання. Так умовами договору №DNXRRX01120374 визначено, що банк надає клієнту строковий кредит в сумі 1836,00 грн. на строк з 05.06.2007 року по 05.06.2008 року включно, в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлені у заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати (з 1 по 5 число кожного місяця), позичальник повинен надавати банку (щомісячний платіж) у сумі 208,25 грн., для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. При порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, він сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 15,17% на місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості. Відповідач не виконав свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим розмір простроченої заборгованості відповідача по кредиту перед банком відповідно до розрахунку станом на 02.03.2018 року складає 1836,00 грн. При непогашенні кредиту в строки, зазначені в заяві, заборгованість в частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється відповідно до п.4.2 Умов з дати виникнення простроченої заборгованості. Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідач в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовився від своїх зобов`язань за цим договором, порушив свої зобов`язання по поверненню суми позики за цим договором. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк встановлений договором. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК Українидо відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (Позика) глави 71 (Позика. Кредит. Банківський вклад), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Враховуючи, що відповідач отримав кредит 05.06.2007 року, він повинен був в повному обсязі погасити його до 05.06.2008 року включно (по строк дії договору). Відтак, у межах строку кредитування, тобто до 05.06.2008 року відповідач повинен був повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами. Починаючи з 06.06.2008 року, відповідач зобов`язаний незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку дії договору. Тобто припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. За таких обставин, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Отже, позивач не мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. Така позиція закріплена у постанові Верховного Суду по справі №444/9519/12 від 28 березня 2018 року та у постанові Верховного Суду по справі №175/4753/15-ц від 06 лютого 2019 року. Крім того, висновки про те, що вимоги банку про стягнення процентів після закінчення строку кредитування не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства узгоджуються з позицією Великої палати ВС, висловленою у постанові від 28.03.2018 у справі №14-10цс18. Тому, враховуючи при застосуванні норм права до спірних правовідносин, у відповідності до положень ч.4 ст.263 ЦПК України, вищезазначені висновки, суд вважає безпідставними заявлені позовні вимоги в частині нарахування процентів відповідно до умов договору після закінчення строку дії договору, тобто після 05.06.2008 року. Суд відхиляє як доказ розрахунок заборгованості за договором наданий позивачем в частині нарахування відсотків після 05.06.2008 року. Зокрема нарахування процентів здійснювалося після закінчення строку дії договору. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково. Визначаючи розмір заборгованості відповідача по відсотках, суд враховує лише відсотки нараховані до 05.06.2008 включно. Відтак заборгованість відповідача по відсотках за період до 05.06.2008 року (по розрахунку заборгованості по 02.06.2008 року) складає 1608,27 гривень. Отже суд вважає, що позовну заяву акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості необхідно задовольнити частково і з відповідача слід стягнути на користь позивача борг в сумі 1608,27 грн. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 169 грн. 15 коп. На підставі викладеного, суд,

Outcome: partial