Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 08.12.2011 року між [PERSON] акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення умов вище зазначеного договору відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 31.05.2018 року виникла заборгованість в сумі 22999,24 грн. Оскільки, заборгованість відповідачем не погашається, тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, надав клопотання про слухання справи за його відсутность, просив задовольнити позов, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому ч. 5 ст. 128 ЦПК України порядку. Суд визнав за можливе розглянути справу без участі відповідача, в порядку заочного розгляду, відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що 08.12.2011 року між [PERSON] акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості. Договір складається з Заяви позичальника, Умов надання кредиту фізичним особам, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості. Згідно до умов договору, строк погашення процентів за кредитом та тілу кредиту здійснюється в порядку - щомісячно за попередній місяць. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 31.05.2018 року виникла заборгованість в сумі 22999,24 грн., яка складається з наступного: - 715,05 грн. заборгованість за кредитом; - 17101,38 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; \~ \~ \~ \~- 3611,42 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. штраф (фіксована складова) - 1071,39 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. ст. 627-629, 638 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно п.1.1.6.1, 1.1.6.2 Договору, зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливе, банк повідомляє клієнтів про внесенні зміни шляхом використання різних каналів зв'язку. Згідно п.2.1.1.5.5 Договору, клієнт зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, процентами за його користування, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Згідно п.2.1.1.12.4 Договору, в разі непогашення клієнтом боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця що слідує, в якому були здійсненні трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначених тарифами, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті з розрахунку 365/366 календарних днів на рік. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Так, статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Згідно ч.1 ст. 546, ст. 549 ЦК виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК). Так, кредитним договором від 08.12.2011 року передбачено і пеню і штрафи за порушення строків всіх видів платежів передбачених договором, тобто, за одне і те ж порушення зобовязання передбачена подвійна відповідальність одного виду (неустойка). При цьому в ст. 61 Конституції України встановлена конституційна заборона, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові Судової палати у цивільних справах ВСУ від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, зазначено, що пеня і штраф є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і теж порушення.\~\~ З огляду на встановлені обставини та викладені норми закону, суд дійшов до висновку, що в стягненні штрафу на користь позивача слід відмовити. Встановивши, що відповідач, як позичальник, не виконав зобовязання за кредитним договором і, як наслідок, допустив заборгованість по кредиту, врахувавши вищеназвані норми закону та умови договору, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, а саме: стягується з відповідача на користь банку-позивача: 21427,85 грн., з них: - 715,05 грн. заборгованість за кредитом; - 17101,38 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; \~ \~ \~ \~- 3611,42 грн. заборгованість за пенею та комісією. Таким чином, зважаючи на викладене суд вважає що, оскільки, строк погашення процентів за користування кредитом та кредиту, передбачений умовами кредитного договору, настав і відповідачем кошти не повернуті, тому з нього на користь позивача підлягає часткове стягнення заборгованості за кредитним договором та судові витрати. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial