Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства „Європейський Газовий Банк" в особі Запорізького відділення № 1 Публічного акціонерного товариства „Європейський Газовий Банк" про зобов'язання повернути грошові кошти за договором банківського вкладу. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 03.12.2012 року між відповідачем та [PERSON] був укладений договір банківського вкладу з фізичною особою № 307265. Відповідно до п. 1 даного договору Банк відкрив вкладнику - позивачу депозитний рахунок [NUMBER] та прийняв для зберігання грошові кошти в іноземній валюті на строк з 03.12.2012 року до 01.06.2014 року. [PERSON] вніс готівкою грошові кошти в сумі 18 747 доларів США 05 центів. Відповідно до п.п. 1.3 п. 1 Договору за використання грошових коштів Банк щомісячно нараховує і щомісячно сплачує вкладнику проценти із розрахунку 12 % річних за період з 1 до 181 дня зберігання коштів та 11 % річних починаючи із 182 дня зберігання коштів. Посилаючись на те, що він належним чином виконав умови договору, вніс готівкою грошові кошти в сумі 18 747 доларів США 05 центів, а банк в свою чергу після закінчення строку дії договору обов'язки щодо повернення грошових коштів та нарахованих за договором відсотків не виконав, позивач просить суд зобов'язати відповідача повернути на його користь грошові кошти в сумі 18 747 доларів США 05 центів та проценти за використання грошових коштів в сумі 3 155 доларів США 17 центів згідно умов договору. В судове засіданні позивач та його представник не з'явилися. Через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява, в якій вона просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, двічі в судові засіданні не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у їх відсутність, не надав. В письмових запереченнях на позов представник відповідача зазначив, що вимоги позивача не можуть бути задоволені у зв'язку із запровадженням у ПАТ „Європейський Газовий Банк" тимчасової адміністрації, вимога про повернення грошових коштів задоволенню не підлягає, оскільки є вимогою вкладника в розумінні Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України від 03.12.2003 року № 516, передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Судом встановлено, що 03.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством „Європейський Газовий Банк" в особі Запорізького відділення № 1 Публічного акціонерного товариства „Європейський Газовий Банк" та [PERSON] було укладено договір № 307265 банківського вкладу з фізичною особою. Відповідно до пункту 1 даного договору Банк відкриває вкладнику депозитний рахунок [NUMBER] та приймає для зберігання грошові кошти в іноземній валюті на строк з 03.12.2012 року до 01.06.2014 року. Вкладник вносить готівкою або перераховує шляхом безготівкового перерахування з власних поточних та/або депозитних рахунків, а Банк приймає на відкритий вкладнику рахунок грошові кошти в сумі 18 747 доларів США 05 центів. За використання грошових коштів Банк щомісячно нараховує і щомісячно сплачує вкладнику проценти із розрахунку: 12 % річних за період з 1 до 181 дня зберігання коштів та 11 % річних починаючи із 182 дня зберігання коштів. Згідно п. 2.1. Банк зобов'язався по закінченню строку вкладу або в день повернення вкладу з інших підстав, передбачених цим договором та чинним законодавством України, повернути вклад через касу банку готівкою, або перерахувати на поточний рахунок вкладника, або за заявою вкладника на інший його рахунок, нараховувати та сплачувати вкладнику проценти у відповідності до умов цього договору шляхом видачі готівкою через касу банку або шляхом їх перерахування на поточний/картковий рахунок, за його письмовою заявою. Як вбачається з наданої суду квитанції № 15768 від 03.12.2012 року [PERSON] свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі та вніс на рахунок, зазначений у договорі, грошові кошти в сумі 18 747 доларів США 05 центів. На даний час строк дії договору № 307265 банківського вкладу з фізичною особою сплив, проте відповідачем свої зобов'язання щодо повернення позивачу суми вкладу та нарахованих відсотків не виконані. Згідно зі статтею 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частиною другою статті 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Враховуючи викладені обставини, суд вважає доведеною обставиною, що дії відповідача щодо не повернення позивачу суми вкладу та нарахованих відсотків за користування грошовими коштами, є неправомірними. Згідно розрахунку позивача, який не спростовано відповідачем, за період дії договору банківського вкладу сума нарахованих, але не виплачених позивачу відсотків, складає 3 155 доларів США 17 центів. Зважаючи на вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про зобов'язання відповідача повернути суму вкладу у розмірі 18 747 доларів США 05 центів та процентів за користування грошовими коштами у сумі 3 155 доларів США 17 центів є законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. Доводи представника відповідача викладені у письмових запереченнях на позов про те, що вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню через запровадження у ПАТ „Європейський Газовий Банк" тимчасової адміністрації не можуть бути прийняті до уваги. Із матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 57 від 16.07.2014 року, прийнятого на підставі постанови Правління Національного банку України № 424 від 16.07.2014 року „Про віднесення Публічного акціонерного товариства „Європейський Газовий Банк" до категорії неплатоспроможних", у відповідача - Публічного акціонерного товариства „Європейський Газовий Банк" запроваджено тимчасову адміністрацію строком на 3 місяці - з 17.07.2014 року по 17.10.2014 року включно. Відповідно до пункту 3 рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 57 від 16.07.2014 року призначено уповноваженою особою Фонду за тимчасову адміністрацію в АТ „Європейський Газовий Банк" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON]. Положеннями статті 76 Закону України „Про банки і банківську діяльність" від 07.12.2000 року № 2121-III передбачено, що Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Статтею 1 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 року № 4452-VI визначено, що цим законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України. Частиною 5 статті 36 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів); 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Закон Про систему гарантування вкладів фізичних осіб Обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом (ч. 6 ст. 36 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"). Таким чином, введення тимчасової адміністрації не може бути перешкодою для задоволення вимог вкладника, оскільки строк виконання обов'язку банку повернути вклад наступив 01.06.2014 року до введення тимчасової адміністрації, тому на зобов'язання банку перед [PERSON] обмеження не поширюються. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З доданої до позовної заяви квитанції про сплату судового збору вбачається, що позивач [PERSON], не дивлячись на те, що відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів» звільняється від сплати судового збору, при звернені до суду з позовом сплатив судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., який підлягає стягненню з відповідача на його користь. Але враховуючи вимоги ст. 80 ЦПК України, відповідно до якої ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, суд визнає, що ціна позову у вказаній справі становить 21 902 доларів США 22 центи, що на час розгляду справи еквівалентно 287 138,10 грн. (виходячи із курсу НБУ 100 доларів США = 1311,4142), у зв'язку з чим судовий збір у цій справі повинен складати 2871 грн. 38 коп. З урахуванням викладеного різниця між сплаченою позивачем сумою судового збору та його реальним розміром в сумі 2 627 грн. 78 коп. (2871 грн. 38 коп. - 243 грн. 60 коп. = 2 627 грн. 78 коп.), підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved