Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом про стягнення на її користь із [PERSON] аліментів на утримання спільних неповнолітніх дітей у твердому грошовому розмірі у сумі 1500,00 щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову [PERSON] вказала, що з 04.10.2003 р. перебуває в офіційно зареєстрованому шлюбі із відповідачем, від якого сторони мають двох спільних неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які на даний час проживають разом із позивачем та знаходяться її повному утриманні. Мотивуючи заявлені вимоги зазначила, що [PERSON] в утриманні рідних дітей участі не бере, добровільно допомогу не надає, при цьому, інших дітей не має, фізично здоровий і працездатний, отже повинен матеріально допомагати позивачу. /а.с. 1-2/ У судовому засіданні, яке відбулось 02.02.2015 р., [PERSON] заявлені вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позові, та просила їх задовольнити. Відповідач позов визнав частково. Вказав, що не відмовляється від сплати аліментів на утримання рідних синів. Зазначив, що з 26.11.2014 р. здійснює догляд за своїм батьком, який є особою похилого віку і не здатний до самообслуговування. Просив суд при визначені розміру аліментів врахувати його матеріальне становище. /а.с. 29-31/ Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково, виходячи із наступних підстав. У відповідності із ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених особами вимог та на підставі представлених сторонами доказів, а ст.ст. 10 і 60 ЦПК України, визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх духовний і фізичний розвиток. Відповідно ст. 27 Конвенції "Про захист прав дитини" батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення у межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно копій свідоцтв про народження серії [NUMBER], [NUMBER] сторони є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], (відповідний актовий запис за № 911), та [PERSON], [INFO] (відповідний актовий запис за № 2125) /а.с. 4, 5/ Згідно ст.ст. 1, 2 Конвенції ООН "Про права дитини" від 27.09.1991 р. передбачено, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та духовний і фізичний розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. При цьому, виходячи з вимог ст. 18 Конвенції "Про захист прав дитини" суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. У відповідності до норм ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між батьками. Право на отримання аліментів на утримання неповнолітньої дитини має той з батьків, з ким дитина проживає. Згідно ч. 3 ст. 181 цього ж Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 184 СК України передбачає, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно із п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються з дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить із матеріального стану сторін, враховує те, що відповідач за станом здоров'я може надавати матеріальну допомогу на утримання рідних дітей, добровільно допомоги не надає, при цьому, від виплати аліментів не відмовляється, тому стягує із [PERSON] аліменти на утримання дітей у твердому грошовому розмірі у сумі 500 грн. щомісячно, починаючи з 08.10.2014 р. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Задовольняючи позов, згідно норм ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 243,60 грн. на користь держави.

Outcome: partial