Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ ДП "Південне" про визнання договорів оренди землі недійсними. У позові зазначила, що вона є власником двох земельних ділянок площею 5,36 га - кадастровий номер 4825780000:05:000:0007, та площею 5,36 га - кадастровий номер 4825780000:05:000:0044, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в межах території Снігурівської міської ради Миколаївської області. На вказані земельні ділянки вона раніше укладала договори оренди з відповідачем. Проте у серпні 2017 року позивачу стало відомо, що належні їй вищевказані земельні ділянки використовує без її відома відповідач у справі на підставі договорів оренди землі від 10 серпня 2017 року та від 21 серпня 2017 року, зі строком дії 10 років, які зареєстровані 23 жовтня 2017 року та 07 жовтня 2017 року, відповідно. Посилаючись на те, що вказані договори оренди землі від 10 серпня 2017 року та від 21 серпня 2017 року з ТОВ ДП "Південне" вона не підписувала, договори не відповідають її внутрішній волі, просить визнати їх недійсними та стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві та просили позов задовільнити. Представник відповідача позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні. Згідно відзиву свої заперечення відповідач мотивує тим, що за формою та змістом оспорювані договори оренди відповідають вимогам закону, міститять усі істотні його умови та в подальшому були схвалені позивачем шляхом отримання орендної плати. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належать дві земельні ділянки площею 5,36 га ріллі, кадастровий номер 4825780000:05:000:0007, та площею 5,36 га, кадастровий номер 4825780000:05:000:0044, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані в межах території Снігурівської міської ради Снігурівського району Миколаївської області, що підтверджується державними актами на право власності на земельну ділянку серії ЯА №061417 виданого 24 січня 2005 року, та серії ЯК №936206 виданого 12.09.2012 року, відповідно (а.с.3-4). Згідно договору оренди землі від 10 серпня 2017 року, [PERSON] передала земельну ділянку площею 5,36 га ріллі, кадастровий номер 4825780000:05:000:0007 в оренду ТОВ ДП "Південне", строком на 10 років (а.с.12-14). 23 жовтня 2017 року на підставі даного договору державним реєстратором Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Чекановським С.І. за №23107402 зареєстровано право оренди за ТОВ ДП «Південне», про що надано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №102123091 від 31 жовтня 2017 року (а.с.11). Крім того, згідно договору оренди землі від 21 серпня 2017 року, [PERSON] передала земельну ділянку площею 5,36 га ріллі, кадастровий номер 4825780000:05:000:0044 в оренду ТОВ ДП "Південне", строком на 10 років (а.с.6-9). 07 жовтня 2017 року на підставі даного договору приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Душейко О.М. за №22754228 зареєстровано право оренди за ТОВ ДП «Південне», про що надано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №99892386 від 10 жовтня 2017 року (а.с.5). Позивач ствердила, що спірні договори оренди землі від 10 серпня 2017 року та від 21 серпня 2017 року, укладені від її імені, підписані не нею, а іншою особою, тобто укладені без її волевиявлення. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Та обставина, що позивач не підписувала оспорюваних договорів оренди землі знайшла підтвердження у висновку судової почеркознавчої експертизи №188, виконаної Миколаївським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром 25 липня 2019 року, згідно з яким підписи у графах "ОРЕНДОДАВЕЦЬ" у Договорі оренди землі від 10 серпня 2017 року, укладеному між [PERSON] та ТОВ ДП "ПІВДЕННЕ", виконані не [PERSON] , а іншою особою; підписи у графах "ОРЕНДОДАВЕЦЬ" у Договорі оренди землі від 21 серпня 2017 року, укладеному між [PERSON] та ТОВ ДП "ПІВДЕННЕ", виконані не [PERSON] , а іншою особою (особами) - а.с.144-154. В силу ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов"язків. Відповідно до положень ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним - ст.204 ЦК України. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі і сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом - ч.1 ст.205 ЦК України. За нормою ч.ч.1,3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п"ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі та за бажанням сторін може бути посвідчений нотаріально - ст.14 Закону України "Про оренду землі". Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації (ст.18 Закону). Відповідачем ТОВ ДП "Південне" не доведено існування волевиявлення позивача [PERSON] на укладення спірних договорів оренди землі від 10.08.2017 року та від 21.08.2017 року. Доводи відповідача про те, що [PERSON] отримувала орендну плату, зокрема грошові кошти за 2018 рік свідчить про наявність її волевиявлення на укладення договорів, є необґрунтованими, оскільки не підтверджують дійсність самих договорів, які позивач не підписувала, а відтак і не виражала свою волю на їх укладення. Доказів того, що позивач уповноважила іншу особу підписати спірні договори суду не надано. За даними витягу з ЄРДР, за заявою директора ТОВ ДП «Південне» від 17.04.2018 року внесено дані до реєстру про вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст.358 КК України за фактом підроблення документів гр. [PERSON] Сам [PERSON] будучи допитаним судом у якості свідка показав, що дійсно підписав договори оренди з ТОВ ДП «Південне» від імені матері [PERSON] за потреби у коштах на лікування матері, які відповідач без підписання нових договорів видавати відмовляв. Про те, хто саме є орендодавцем землі та які умови оренди матері повідомив пізніше при отриманні орендної плати за землю за 2018 рік. Оскільки позивачем доведено, що договори оренди землі від 10.08.2017 року та від 21.08.2017 року не відповідають вимогам ст.203 ЦК України щодо наявності вільного волевиявлення учасників правочину, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача про визнання цих договорів недійсними. Відповідно до ст.262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. Оскільки на даний час факт підроблення документів за спірними договорами оренди вже є предметом досудового розслідування, то підстави для реагування окремою ухвалою відсутні. \~ \~ \~ \~ За нормами ст.141 ЦПК України, суд ухвалює про стягнення з відповідача на користь позивача 3018,64грн., з яких 768,40 грн. судовий збір, 2250,24 грн. вартість експертизи згідно рахунку №154/2019о від 12.07.2019 р. та квитанції про оплату №0.0.14129789181 від 18.07.2019 року. Крім того,оскільки при подачі позову позивач не сплатила судовий збір ще за одну немайнову вимогу у розмірі 768,40 грн., такий підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved