overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

ПАТ „ДТЕК Дніпрообленерго" звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування збитків, в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь заподіяні збитки в сумі 336, 75 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилався на те, що ПАТ „ДТЕК Дніпрообленерго" була зроблена поставка електроенергії на об'єкт відповідачів, що перебуває за адресою: [ADDRESS]. Своїми діями відповідачі грубо порушили п. п. 20, 42 Правил користування електроенергією для населення, заподіявши цим збитки позивачеві в сумі 336, 75 грн., нараховані на підставі методики нарахування розміру відшкодування збитків, заподіяних енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем ПКРЕ для населення. В судове засідання представник позивача не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини не явки, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Відомостей про неможливість з'явитися в судове засідання відповідач суду не надав. Суд на підставі ст. 224 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом по справі встановлено, що ПАТ „ДТЕК Дніпрообленерго" була зроблена поставка електроенергії на об'єкт відповідачів, що перебуває за адресою: [ADDRESS]. Своїми діями відповідачі грубо порушили п. п. 20, 42 Правил користування електроенергією для населення, заподіявши цим збитки позивачеві в сумі 336, 75 грн., нараховані на підставі методики нарахування розміру відшкодування збитків, заподіяних енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем ПКРЕ для населення. Відповідно до п. 42 „ Правил користування електроенергією для населення" затверджених постановою Кабінету міністрів України №1607 від 26.07.1999 року, споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 26 ч. 2 Закону України „ Про електроенергетику", споживачі електроенергії зобов'язані додержуватися вимог договору про постачання енергії. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи те, що сума збитків відповідачем не погашена до теперішнього часу, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства „ДТЕК Дніпрообленерго" суму збитків, а також понесені та документально підтверджені судові витрати, а саме: суму судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп., сплачену позивачем при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

ПАТ „ДТЕК Дніпрообленерго" звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування збитків, в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь заподіяні збитки в сумі 627, 68 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилався на те, що ПАТ „ДТЕК Дніпрообленерго" була зроблена поставка електроенергії на об'єкт відповідачів, що перебуває за адресою: [ADDRESS] Своїми діями відповідачі грубо порушили п. п. 20, 42 Правил користування електроенергією для населення, заподіявши цим збитки позивачеві в сумі 627, 68 грн., нараховані на підставі методики нарахування розміру відшкодування збитків, заподіяних енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем ПКРЕ для населення. В судове засідання представник позивача не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, не повідомила суд про причини не явки, хоча була належним чином повідомленою про день та час розгляду справи, заяв про розгляд справи за її відсутності суду не надала. Відомостей про неможливість з'явитися в судове засідання відповідачка суду не надала. Суд на підставі ст. 224 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом по справі встановлено, що ПАТ „ДТЕК Дніпрообленерго" була зроблена поставка електроенергії на об'єкт відповідачів, що перебуває за адресою: [ADDRESS] Своїми діями відповідачі грубо порушили п. п. 20, 42 Правил користування електроенергією для населення, заподіявши цим збитки позивачеві в сумі 627, 68 грн., нараховані на підставі методики нарахування розміру відшкодування збитків, заподіяних енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем ПКРЕ для населення. Відповідно до п. 42 „ Правил користування електроенергією для населення" затверджених постановою Кабінету міністрів України №1607 від 26.07.1999 року, споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 26 ч. 2 Закону України „ Про електроенергетику", споживачі електроенергії зобов'язані додержуватися вимог договору про постачання енергії. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи те, що сума збитків відповідачем не погашена до теперішнього часу, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства „ДТЕК Дніпрообленерго" суму збитків, а також понесені та документально підтверджені судові витрати, а саме: суму судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп., сплачену позивачем при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 15453,76 гривень за кредитним договором, посилаючись на такі обставини. Між сторонами 15 серпня 2011 року укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк - позивач надав [PERSON] у кредит грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач повністю та в строки виконав свої зобов'язання за кредитним договором, проте [PERSON] не виконала умови договору, не здійснювала сплату коштів за кредитом, в тому числі, не сплачував відсотки за користування коштами. Рішенням суду від 30 червня 2015 року позовні вимоги задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" суму заборгованості за кредитним договором, укладеним 15 серпня 2011 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк" та [PERSON], в розмірі 15453 (п'ятнадцять тисяч чотириста п'ятдесят три) гривні, 76 копійок; стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" суму судових витрат в розмірі 243,60 гривень за сплачений судовий збір. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. При цьому, згідно ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У відповідності до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. З огляду на зазначене, враховуючи, що судом не вирішено питання про розподіл судових витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, суд вважає за необхідне ухвалити по справі додаткове рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" витрати, пов'язані з розглядом судової справи у сумі 540,0 гривень, згідно наданих платіжних доручень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Полтавська обласна психіатрична лікарня № 2 "Снітино" в особі представника по дорученню Ломаки А.В. звернулась до суду з заявою про встановлення опіки над недієздатною особою. Заявлені вимоги мотивовано тим, що в лікарні знаходиться [PERSON], [INFO], який з 1974 року страждає психічним захворювання , є інвалідом другої групи, знаходиться на лікуванні в Полтавській психіатричній лікарні в Лохвицькому психоневрологічному диспансері, неодноразово лікувався в Полтавській обласній психіатричній лікарні № 2 "Снітино" де й зараз лікується стаціонарно. [PERSON] має стійкий психічний розлад, неадекватну поведінку, місцезнаходження якихось родичів невідоме, мати померла. Він потребує постійного стороннього догляду і допомоги, не усвідомлює значення своїх дій та не може ними керувати, внаслідок чого потребує опіки. Прохають суд постановити рішення яким призначити опікуном [PERSON] (паспорт [NUMBER], виданий Лубенським МРВ УМВС України в Полтавській області 17.04.2004 року) головного лікаря Полтавської психіатричної лікарні № 2 "Снітино" Сухопар Ларису Іванівну (паспорт [NUMBER] Лубенським МВ УДМС України в Полтавській області 12.09.2013 року). У судовому засіданні представник по дорученню Ломака А.В. заявлені вимоги підтримав повністю, прохав їх задовольнити. Представники зацікавлених осіб в судове засідання не з»явилися, згідно заяв прохали справу слухати у їх відсутність, проти задоволення заяви не заперечують. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України, суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Судом встановлено, що згідно рішення Лубенського районного суду Полтавської області від 06 лютого 1989 року [PERSON] визнано недієздатним. Опікуном була його мати [PERSON] , яка проживала в Російській Федерації та згідно розпорядження Константинівського Управління пенсійного фонду Російської Федерації була знята з реєстрації у зв"язку зі смертю. [PERSON], [INFO], з 1974 року страждає психічним захворюванням, є інвалідом другої групи, знаходиться на лікуванні в Полтавській психіатричній лікарні в Лохвицькому психоневрологічному диспансері, неодноразово лікувався в Полтавській обласній психіатричній лікарні № 2 "Снітино" де й зараз лікується стаціонарно. [PERSON] має стійкий психічний розлад, неадекватну поведінку, місцезнаходження якихось родичів невідоме, мати померла. Він потребує постійного стороннього догляду і допомоги, не усвідомлює значення своїх дій та не може ними керувати, внаслідок чого потребує опіки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Полтавська обласна психіатрична лікарня № 2 "Снітино" в особі представника по дорученню Ломаки А.В. звернулась до суду з заявою про встановлення опіки над недієздатною особою. Заявлені вимоги мотивовано тим, що в лікарні знаходиться [PERSON], [INFO], яка з 1974 року страждає психічним захворювання , є інвалідом другої групи, знаходиться на лікуванні в Полтавській обласній психіатричній лікарні № 2 "Снітино" де й зараз лікується стаціонарно. [PERSON] має стійкий психічний розлад, неадекватну поведінку, місцезнаходження якихось родичів невідоме, чоловік помер. Вона потребує постійного стороннього догляду і допомоги, не усвідомлює значення своїх дій та не може ними керувати, внаслідок чого потребує опіки. Прохають суд постановити рішення яким призначити опікуном [PERSON], [INFO] (паспорт [NUMBER], виданий Лубенським МВ УДМС України в Полтавській області 02.05.2014 року) головного лікаря Полтавської психіатричної лікарні № 2 "Снітино" Сухопар Ларису Іванівну (паспорт [NUMBER] Лубенським МВ УДМС України в Полтавській області 12.09.2013 року). У судовому засіданні представник по дорученню Ломака А.В. заявлені вимоги підтримав повністю, прохав їх задовольнити. Представники зацікавлених осіб в судове засідання не з»явилися, згідно заяв прохали справу слухати у їх відсутність, проти задоволення заяви не заперечують. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України, суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Судом встановлено, що згідно рішення Лубенського районного суду Полтавської області від 25.12.2001 року [PERSON] визнано недієздатною. Згідно рішення № 19 Супрунівської сільської ради від 22 лютого 2002 року її опікуном було призначено чоловіка [PERSON]., який [INFO] помер. [PERSON] [INFO], з 1974 року страждає психічним захворюванням, є інвалідом другої групи, знаходиться на лікуванні в Полтавській обласній психіатричній лікарні № 2 "Снітино" де й зараз лікується стаціонарно. [PERSON] має стійкий психічний розлад, неадекватну поведінку, місцезнаходження якихось родичів невідоме, чоловік. Вона потребує постійного стороннього догляду і допомоги, не усвідомлює значення своїх дій та не може ними керувати, внаслідок чого потребує опіки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою в якій просить визнати договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, а саме: під літерами - "А" - житловий будинок, "а" - веранда, "сх." - сходи, "Б"- стодола, "В"- стайня, "Г" -вбиральня, "І" - ворота з хвірткою, 2-огорожа, 3 - огорожа, "к" -колонка, в [ADDRESS], який було укладено 28 березня 2014 року між [PERSON] та [PERSON], дійсним та визнати за ним право власності на дане майно, посилаючись на те, що він купив вищевказане майно і сплатив за нього домовлену суму. В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю з мотивів викладених у позовній заяві. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала та підтвердила факт укладення договору купівлі-продажу між ним та позивачем. Суд вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши представлені докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з такого. Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, а саме: під літерами - "А" - житловий будинок, "а" - веранда, "сх." - сходи, "Б"- стодола, "В"- стайня, "Г" -вбиральня, "І" - ворота з хвірткою, 2-огорожа, 3 - огорожа, "к" -колонка, в [ADDRESS], належить [PERSON] що підтверджується Реєстраційним посвідченням від 22.10.1993 року виданого на її ім'я. 28 березня 2014 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку. На момент укладення договору купівлі-продажу спірне майно під заставою і арештом не перебувало. На підтвердження укладеної угоди, позивачем сплачено відповідачці домовлену суму згідно договору. Однак, відповідачка ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі продажу, що суперечить умовам договору, а тому у відповідності до ч.2 ст. 220 ЦК України, цей договір купівлі - продажу слід визнати дійсним, оскільки позивач повністю виконав умови договору. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, а саме: "А" житловий будинок, "а" веранда, "сх." сходи, "Б" стодола, "В" стайня, "Г" літня кухня, "Пг" погріб, "Д" стодола, "Е" сарай, "2" ворота, "1" огорожа, що в [ADDRESS], Зборівського району Тернопільської області, посилаючись на те, що після смерті батька є спадкоємницею його майна. Однак свідоцтво про право на спадщину не видано. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав повністю та послався на обставини, викладені у позові. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте подав заяву, якою просить суд справу слухати без його участі, позовні вимоги визнає. Суд, вислухавши представника позивачки, дослідивши представлені докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з такого. Стаття 1258 ЦК України передбачає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що [INFO] року помер батько позивачки [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, а саме: "А" житловий будинок, "а" веранда, "сх." сходи, "Б" стодола, "В" стайня, "Г" літня кухня, "Пг" погріб, "Д" стодола, "Е" сарай, "2" ворота, "1" огорожа, що в [ADDRESS], Зборівського району Тернопільської області. Після смерті [PERSON] в управління спадковим майном вступила дружина померлого [PERSON], яка померла [INFO] року, що підтверджується довідкою Серетецької сільської Ради. Звернувшись в Зборівську державну нотаріальну контору з приводу оформлення спадщини, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно. Враховуючи вищенаведене, за позивачкою слід визнати право власності на спадкове майно, оскільки вона прийняла спадщину та вступила в управління спадковим майном. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

28 липня 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності. Просить визнати за ним право власності на трактор марки "Самохідне шасі", марки Т-16 МГ, рік випуску 1980 , заводський номер № [NUMBER] ,номер двигуна - б/н. Позивач посилається на те, що на початку 2009 року ним було придбано у власність трактор марки "Самохідне шасі ", рік випуску 1980, заводський номер № [NUMBER],номер двигуна - б/н. В зв'язку з тим, що були втрачені реєстраційні документи на трактор, договір купівлі-продажу не був укладений і після купівлі трактор не був зареєстрований на позивача. Зазначає, що вказаний трактор є справним, відповідає технічним вимогам і придатний до користування, що підтверджує акт технічного огляду від 23.07.2014 року. Вказує, що трактор марки "Самохідне шасі"Т-16 МГ рік випуску 1980, заводський номер №[NUMBER], номер двигуна - б/н в обліку не значиться, згідно довідки державного технічного нагляду Чернівецької ОДА. На даний час він звернувся в інспекцію державного технічного нагляду Чернівецької ОДА з питанням реєстрації трактору , але в цьому йому було відмовлено, посилаючись на те, що для реєстрації не подані всі необхідні документи, зокрема, відсутні реєстраційні документи. Документи на придбання трактору відсутні, в зв'язку з чим трактор не було зареєстровано у органах держтехнагляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився до суду надав заяву про визнання позову. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав та підтвердили факт купівлі-продажу в 2009 році трактору відповідача. Свідок [PERSON], в судовому засіданні показав суду аналогічні покази. Суд, вислухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. Із матеріалів справи та показів свідків вбачається, що на початку 2009 року [PERSON] придбав у відповідача у власність трактор марки "Самохідне шасі"Т-16 МГ, рік випуску 2009 , заводський номер № [NUMBER] ,номер двигуна - б/н. Судом встановлено, що вказаний трактор є справним, відповідає технічним вимогам і придатний до користування, що підтверджує акт технічного огляду від 23.07.2014 року. Крім того, трактор марки "Самохідне шасі"Т-16 МГ, рік випуску 1980 , заводський номер №[NUMBER], номер двигуна - б/н в обліку не значиться, згідно довідки державного технічного нагляду Чернівецької ОДА. Відповідно до вимог ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. На даний час позивач не може зареєструвати транспортний засіб в інспекції державного технічного нагляду. За таких обставин суд вважає, що позивач являється добросовісним набувачем транспортного засобу, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин слід з відповідача стягнути судові витрати на користь позивача в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved