Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

АТ "Кредобанк" (надалі - Банк) звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому вказує, що 12.12.2018 між Банком та відповідачем було укладено кредитний договір № CL-150073, згідно якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 100 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 52, 99 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Своє зобов`язання по поверненню кредиту відповідач повністю не виконав та має заборгованість станом на 17.01.2020 у розмірі 123 850 грн. 34 коп., яку просять стягнути з відповідача, а також стягнути 2 102 грн. витрат по сплаті судового збору, 16 100 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 5 000 грн. витрати у зв`язку з явкою представника позивача до суду. Представник позивача [PERSON] позов підтримав і просив його задовольнити в повному розмірі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Представник відповідача в задоволенні позову просив відмовити за необґрунтованістю, посилаючись на те, що відповідач повідомлення-вимогу Банку від 25.11.2019 та повідомлення про вручення поштового відправлення особисто не отримував. Позивач не надав доказів того, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який він сплатив, становить саме 16 100 грн., а витрати на явку представника позивача до суду складають 5 000 грн., а також зазначив, що позивач не надав акту виконаних робіт та доказів того, в межах якої саме цивільної справи ним були понесені ці витрати, та документів у підтвердження оплати гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 12.12.2018 між ПАТ "Кредобанк", найменування якого було змінено на АТ "Кредобанк", та [PERSON] був укладений кредитний договір № CL-150073, згідно якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 100 000 грн. шляхом перерахування коштів на вказані відповідачем рахунки зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 52,99 % на рік строком на 60 місяців до 11.12.2023 з визначеною у п. 4.5. кредитного договору № CL-150073 реальною річною процентною ставкою 67,93 % річних. На виконання свого зобов`язання по наданню кредиту 12.12.2018 позивач перерахував на рахунок відповідача по меморіальному ордеру № 70181262 - 16 151 грн. 20 коп., по меморіальному ордеру № 70181280 - 21 136 грн. 12 коп., по меморіальному ордеру № 70181298 - 17 083 грн. 09 коп., по меморіальному ордеру № 70181323 - 17 168 грн. 76 коп., по меморіальному ордеру № 70181341 - 28 460 грн. 83 коп., а всього 100 000 грн. Позивачем 25.11.2019 на адресу відповідача було направлено повідомлення-вимога від 25.11.2019 № 1353920, в якій позивач вимагав, щоб відповідач протягом 30 календарних днів сплатив виниклу станом на день направлення повідомлення-вимоги заборгованість у розмірі 113 173 грн. 84 коп. Своє зобов`язання по поверненню кредиту відповідач повністю не виконав та, згідно розрахунку позивача, станом на 17.01.2020 має заборгованість в розмірі 123 850 грн. 34 коп., що складається з 96 078 грн. 40 коп. заборгованості за кредитом, 25 720 грн. 45 коп. заборгованості за відсотками та 2 051 грн. 49 коп. заборгованості за пенею. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У ст. 611 ЦК України зазначена, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У ч. 2 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Стаття 629 ЦК України зазначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Стосовно посилання представника відповідача на те, що [PERSON] повідомлення-вимогу Банку від 25.11.2019 та повідомлення про вручення поштового відправлення особисто не отримував, суд зазначає, що відповідачем та його представником доказів того, що дане повідомлення-вимога було вручена іншій особі, ніж [PERSON] , не надано, а тому у суду відсутні підстави вважати, що відповідач не отримував та не був ознайомлений з вимогою-повідомленням. Враховуючи викладене, суд вважає що вимоги позивача по стягнення з відповідача заборгованість станом на 17.01.2020 в розмірі 123 850 грн. 34 коп., що складається з 96 078 грн. 40 коп. заборгованості за кредитом, 25 720 грн. 45 коп. заборгованості за відсотками та 2 051 грн. 49 коп. заборгованості за пенею підлягають задоволенню у повному розмірі. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102 грн. Позовна вимога про стягнення з відповідача на користь Банку 5 000 грн. витрат, пов`язаних із явкою його представника до суду, задоволенню не підлягає, т.я. позивач не надав суду доказів у підтвердження того, що витрати, понесені ним у зв`язку з явкою його представника в судове засідання, яке проводилось за клопотанням представника позивача в режимі відеоконференції з Господарським судом Київської області, складають саме 5 000 грн. Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача 16 100 грн. в рахунок відшкодування витрат на надання професійної правничої допомоги, суд зазначає наступне. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. У ЦПК України визначені види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1 та 2 ст. 133 ЦПК України). Позивач надав суду витяг з укладеного 11.04.2019 між позивачем та Адвокатським об`єднанням "Смарт Лекс" (далі - АО) договору про надання правової допомоги. Даний витяг не містять будь-якої інформації стосовно того, чи укладалась між Банком та АО угода стосовно надання правничої допомоги відносно [PERSON] . До позовної заяви позивач надав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат від 10.02.2020, в якому зазначено, що 11.04.2019 між Банком та АО був укладений договір про надання правової допомоги, відповідно до якого АО бере на себе зобов`язання по наданню Банку за його зверненням на довгостроковій основі правової допомоги у відповідності з умовами договору, а Банк зобов`язується прийняти надану йому правову допомогу та здійснити її оплату у відповідності до умов договору. У даному попередньому (орієнтовному) розрахунку зазначено, що витрати на професійну правничу допомогу складають 16 100 грн., з яких надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань щодо стягнення заборгованості за кредитним договором в судовому порядку - 1 500 грн.; аналіз судової практики Верховного Суду щодо стягнення заборгованості за кредитним договором - 1 500 грн., складання та подання (відправка) до суду позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором - 5 000 грн., складання заяв, клопотань, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру в межах розгляду позову - 2100 грн., представлення інтересів по справі в суді першої інстанції, участь в судових засіданнях - 6 000 грн. При визначенні суми відшкодування витрат по наданню професійної правничої допомоги суд виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом 5 днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач не надав доказів того, що професійна правова допомога йому надавалась саме АО і саме по справі за позовом Банку до [PERSON] .. Банком не надано доказів у підтвердження того, що [PERSON] , яка підписала позовну заяву та попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат від 10.02.2020 як представник Банку, перебуває в трудових відносинах з АО та виконувала роботи (послуги) по наданню професійної правничої допомоги саме як працівник АО. Позивач не надав суду акт виконаних робіт, підписаний Банком та АО, або інші докази у підтвердження того, яку саме професійну правничу допомогу АО надало Банку, розміру витраченого часу на надання такої допомоги та розміру вартості наданої допомоги. Позивач не надав суду будь-яких документів на підтвердження здійснення сплати АО грошових коштів за виконану останнім роботу по наданню професійної правничої допомоги у розмірі 16 100 грн. та в судовому засіданні представник не зміг повідомити, чи була здійснена Банком оплата АО виконаних них робіт (послуг). Дослідивши надані позивачем докази стосовно понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку, що позов в частині витрат на надання професійної правничої допомоги задоволенню не підлягає.

Outcome: partial