Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" звернулося в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що 9 липня 2007 року між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 1023, відповідно до умов якого, Банк надав Боржнику кредит у сумі 11256 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши кредит у сумі 11256 доларів США. на забезпечення умов виконання кредитного договору №1023 від 9 липня 2007 року між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого остання поручилася за виконання [PERSON] умов кредитного договору власними коштами. В свою чергу, відповідач неналежно виконав взяті на себе зобов'язання, чим грубо порушив істотні умови кредитного договору, в результаті чого станом на 31 травня 2013 року має прострочену заборгованість в сумі 34641,42 гривень, з яких за кредитом - 3865,34 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 30895,66 гривень; по відсотках - 416,04 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку - 3325,41 гривень, пені - 52,59 доларів США, що по курсу НБУ на дату розрахунку - 420,35 гривень. Разом з цим, 17 грудня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" та Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" відступило ТОВ "Кредитні ініціативи" права вимоги до кредитних договорів укладених між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та фізичними особами. Згідно вищезазначеного договору відбулося відступлення Права вимоги і за Кредитним договором № 1023 від 9 липня 2007 року, що був укладений між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та [PERSON], на користь ТОВ "Кредитні ініціативи". На підставі наведеного просили стягнути солідарно із [PERSON] та [PERSON] на їх користь заборгованість у сумі 34641,42 гривень та стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору у сумі 346,41 гривень. Представник позивача Грицюк В.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в позовній заяві. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач, [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що позивачем не дотримано процедури відступлення права вимоги, тому він не може вважатися належним кредитором. Позивачем не доведено права вимоги дострокового повернення всіх сум за кредитним договором (несумлінності боржника), оскільки з моменту отримання кредиту та змін до кредитного договору, ним належним чином виконувались договірні зобов'язання, останній раз проплата здійснена у липні 2012 року. Проте, у серпні 2012 року при черговому погашенні кредиту через філію ПАК ПУБ в м. Ужгород йому було повідомлено, що у зв'язку з реорганізацією ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" рахунок закрито, про новий рахунок буде повідомлено додатково. Вони, відповідачі неодноразово телефонували до філії відділення Промінвестбанку з проханням надати нові рахунки, проте, кожного разу відповідь була однаковою, що їм повідомлять. Лише всередині серпня цього року ними було отримано листа з ПАТ "АКПІБ" м. Києва, в якому йому запропоновано до 28 серпня 2013 року відвідати роздрібне без балансове відділення №34 ПАТ "Промінвестбанк" в м. Мукачево для підписання відповідних документів щодо зміни реквізитів та підтвердження поточного балансу по рахунках. І в цей же період часу вони отримали позовну заяву, яка зараз розглядається, х якої вони дізналися, що між ПАТ "АКПІБ" та ТОВ "Кредитні ініціативи" ще 17 грудня 2012 року укладено договір відступлення прав вимоги. Тому внаслідок закриття рахунків, банк відмовлявся приймати грошові кошти, що виключає несумлінність боржника у правовідносинах, оскільки позичальник не мав можливості перерахувати кошти. Також позивачем не наведено належних доказів порушення поручителем своїх зобов'язань, який є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Крім того позивачем не надано доказів обґрунтованості розміру заборгованості, довідка про яку видана за підписом особи, повноваження якої не підтверджено та це не може свідчити про достовірність суми боргу й ґрунтується виключно на припущеннях. Враховуючи наведене відповідач просить відмовити в задоволенні позову, як такому, що ґрунтується на припущеннях. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. Причина її неявки суду невідома. Заяви про розгляд справи в її відсутності не подавала. Заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1023 від 9 липня 2007 року, за яким банк надав останньому кредит в сумі 11256 доларів США із зобов'язанням повернути ці кошти і проценти за користування ними в строк та на умовах, передбачених кредитним договором. Разом з цим встановлено, що 17 грудня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" та Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" було укладено договір відступлення прав вимоги. Відповідно до п.2.1, 2.2 договору первинний кредитор передає (відступає), а новий кредитор приймає кредитний портфель, внаслідок чого новий кредитор набуває всіх прав вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення, включно з правом вимагати від позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов'язань. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, відповідно до договору про відступлення права вимоги та чинного законодавства покупець в особі ТзОВ "Кредитні ініціативи" набув усі права вимоги по відступленим кредитним договорам, включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій. Так, згідно вказаного договору відбулося відступлення права вимоги і за вище зазначеним кредитним договором № 1023 від 9 липня 2007 року укладеного між первісним кредитором ПАТ "АКПІБ" та [PERSON]. Таким чином на обґрунтування заперечення позову щодо недоведеності договірних відносин про відступлення права вимоги між банком та позивачем слід зазначити, що наявність договору між банком та позивачем про відступлення права вимоги, по якому у позивача виникло право вимоги по кредитному договору, по якому відповідач отримав кредит в банку у вказаній сумі, доведено копією такого договору та витягом з додатку №1 до цього договору. Тому цей довід є безпідставним. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. До кредитних відносин застосовуються положення, що регулюють відносини позики (ст. ч.2 ст. 1054 ЦК). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. З матеріалів справи, досліджених у ході судового розгляду, вбачається, що відповідач, [PERSON], взяті на себе зобов'язання, що виникають з умов кредитного договору, не виконував, внаслідок чого за кредитним договором № 1023 від 9 липня 2007 року виникла прострочена заборгованість за кредитом. Станом на 31 травня 2013 року борг становить суму 34641,42 гривень, з яких за кредитом - 3865,34 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 30895,66 гривень; по відсотках - 416,04 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку - 3325,41 гривень, пені - 52,59 доларів США, що по курсу НБУ на дату розрахунку - 420,35 гривень. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Судом достовірно встановлено, що відповідачем порушені умови кредитного договору, зокрема ним прострочено свої зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом, порушено графік погашення заборгованості за кредитом, отже, в даному випадку, має місце невиконання зобов'язання відповідачем. Водночас на забезпечення умов виконання кредитного договору №1023 від 9 липня 2007 року між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та [PERSON] було укладено договір поруки №1023 від 9 липня 2007 року, за яким остання поручилася за виконання [PERSON] умов кредитного договору власними коштами. Зокрема, відповідно до умов договору поруки, у випадку невиконання чи неналежного виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором поручитель [PERSON] разом із позичальником [PERSON] солідарно відповідають перед позивачем у повному обсязі зобов'язань, передбачених кредитним договором. Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України). Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника та кредитором боржника. Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч. ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України). Як встановлено Промінвестбанк відступив право вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» за відповідним договором від 17.12.2012 року, зокрема, і щодо кредитного договору № 1023 від 9 липня 2007 року, укладеного з [PERSON] В силу п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В порушення вимог процесуального законодавства заперечення відповідача проти позову та суми заборгованості є голослівними і належними доказами не підтверджені. Відповідно до ст. 88 ЦПК України -стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з наведеного, враховуючи положення ст. ст. 79, 80 ЦПК України та приймаючи до уваги те, що у зв'язку із розглядом справи в суді позивач, поніс судові витрати, а саме, сплатив судовий збір у розмірі 363,41 гривні, суд стягує вищенаведені витрати у повному обсязі з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved