Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 14.06.2007 року між сторонами укладено кредитний договір №002-18044-140607, відповідно до якого відповідачу було відкрито кредитну лінію на загальну суму 30000 грн. та на день укладання кредитного договору встановлено кредитний ліміт на рахунку в сумі 2604 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитною лінією 29,90% на рік. В зв'язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов'язань відповідач, станом на 15.07.2015 року, має заборгованість в сумі 4671,99 грн., яку просить стягнути позивач. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву (а.с.65), в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив дану справу розглядати без його участі. Крім того представником позивача були надані пояснення по позову, згідно яких представник позивача вказував, що всього відповідачем з карткового рахунку було знято 10525 грн., сплачено 13949,29 грн., які спрямовувалися на погашення заборгованості в черговості, передбаченій п.3.8 Договору. Таким чином тіло кредиту збільшувалося на суму знятих кредитних коштів, при внесенні платежів позичальником коштів - зменшувалось за рахунок часткового зарахування сплачених коштів в рахунок погашення тіла кредиту. Інша частина сплачених сум зараховувалася на погашення нарахованих відсотків та комісії. Після того, як відповідач припинила сплачувати щомісячні платежі (останній платіж внесено 15.09.2009 року в сумі 180 грн.) виникла прострочена заборгованість по відсоткам та по комісії, яка кожного місяця збільшувалася на суму нарахованого, але не сплаченого щомісячного платежу. Відповідачем була порушена умова кредитного договору щодо щомісячної сплати обов'язкового мінімального платежу, за рахунок якого мали би погашатись щомісячні нарахування по тілу кредиту, відсоткам та комісії. Прострочена заборгованість станом на лютий 2010 року склала: по відсоткам -411,57 грн., по комісії -693,11 грн. Відповідно до п.3.4. укладеного між сторонами Договору, в лютому 2010 року банком було проведено договірне списання заборгованості відповідача по нарахованій комісії та відсоткам - погашено заборгованість по комісії в сумі 824,31 грн. та заборгованість по відсоткам в сумі 489,58 грн. При цьому,тіло кредиту збільшилось з 3288,16 грн. (+489,58+824,31) до 4602,99 грн. В подальшому комісія та відсотки не нараховувались, розмір заборгованості не збільшувався, але залишилася заборгованість по тілу кредиту в сумі 4671,99 грн., яку і просить стягнути представник позивача. Відповідач та її представник в судовому засіданні не погодилися із заявленими позовними вимогами. Свої заперечення обгрунтовували тим, що кредитною карткою відповідач користувалася до 22.10.2008 року. Термін дії платіжної картки був визначений до травня 2009 року. Після жовтня 2008 року відповідач коштів з картки не знімала та останній раз провела оплату у вересні 2009 року. За період з 21.06.2007 року по 22.10.2008 року з платіжної картки всього було знято коштів в сумі 9835 грн., а оплачено банку тіло кредиту та відсотки на загальну суму 13949 грн. Після останньої сплати 15.09.2009 року і по 01.03.2010 року тіло кредиту становило 3288,16 грн., а з 01.03.2010 року тіло кредиту банком було збільшено до 4671,99 грн, хоча даних про зняття готівки наданий позивачем розрахунок не містить. З будь-якими вимогами Банк до відповідача в період з вересня 2009 року по вересень 2015 року не звертався. Таким чином, трирічний строк позовної давності, передбачений для захисту права позивача сплинув у вересні 2013 року, а позивач звернувся до суду тільки в серпні 2015 року. За цих підстав відповідач та її представник просили застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши відповідача та її представника, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. \~\~ Так, згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Встановлено, що 14.06.2007 року між сторонами укладено кредитний договір за №002-18044-140607, відповідно до якого [PERSON] (держателю) було відкрито кредитну лінію на загальну суму 30000 грн. та на день укладання кредитного договору встановлено кредитний ліміт на рахунку в сумі 2604 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитною лінією 29,90% на рік, що підтверджується копією даного договору підписаний сторонами (а.с.3). Отже, відповідач, підписавши вказаний кредитний договір погодилася на умови, викладені в ньому. Відповідно до п.п.1.2,1.3 вищевказаного Договору, Банк відкриває Держателю картковий рахунок №26257900789133 в національній валюті України - гривні, випускає та надає держателю платіжну картку, а також ПІН-код до картки. Банк відкриває Держателю кредитну лінію на загальну суму 30000 грн. та на день укладання цього Договору встановлює ліміт Кредитної лінії на Рахунку в сумі 2604 грн. Ліміт Кредитної лінії розраховується банком самостійно та не може перевищувати загальної суми Кредитної лінії. Перегляд та/або зміна ліміту Кредитної лінії здійснюється у відповідності до внутрішніх процедур Банку та умов цього Договору. Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту Кредитної лінії в межах Кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку Додаткова угода до Договору про зміну ліміту Кредитної лінії сторонами не укладається. Відповідно до п.1.4 вказаного Договору кредитування рахунку в межах Кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів. Кожна наступна кредитна лінія надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у цьому договорі, та не потребує підписання додаткових угод. Пунктом 2.5 укладеного між сторонами Договору, передбачено, що Держатель картки зобов'язаний щомісяця, в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за Кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, в розмірі, визначеному "Тарифами", а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітній місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування Кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній звітній місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітній місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за Кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування Кредитною лінією та/або Овердрафтом. Також, відповідно до п.2.13 Держатель доручає банку здійснювати з Рахунку договірне списання грошових коштів. Укладений між сторонами 14.06.2007 року кредитний договір за №002-18044-140607, відповідно до п.4.2 цього Договору, набув чинності з дати його підписання сторонами 14.06.2007 року та діє до повного виконання сторонами зобов'язань за цим Договором. Правилами здійснення операцій за картковими рахунками, відкритими фізичними особами передбачено порядок та умови погашення кредиту, заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат (а.с.38-45). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобовязання" (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. На обгрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилався на те, що відповідач порушувала взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, останній платіж нею було внесено 15.09.2009 року в сумі 180 грн., тому виникла прострочена заборгованість по відсоткам та по комісії, яка кожного місяця збільшувалася на суму нарахованого, але не сплаченого щомісячного платежу. Відповідачем була порушена умова кредитного договору щодо щомісячної сплати обов'язкового мінімального платежу, за рахунок якого мали би погашатись щомісячні нарахування по тілу кредиту, відсоткам та комісії. Станом на 15.07.2015 року утворилася заборгованість в сумі 4671,99 грн. На підтвердження вказаного позивачем був наданий розрахунок за кредитним договором (а.с.5). Натомість, відповідач в судовому засіданні заперечувала щодо порушення нею взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, вказуючи нам те, що користувалася Кредитною лінією до 22.10.2008 року; після жовтня 2008 року коштів з картки вона не знімала та останній раз провела оплату у вересні 2009 року. За період з 21.06.2007 року по 22.10.2008 року з платіжної картки всього було знято коштів в сумі 9835 грн., а оплачено банку тіло кредиту та відсотки на загальну суму 13949 грн. Надані пояснення відповідача повністю підтверджуються розрахунком, який був наданий позивачем за кредитним договором (а.с.5), з якого вбачається, що дійсно, зняття готівки [PERSON] останній раз було здійснено 22.10.2008 року в сумі 100 грн., а останній платіж проведено 15.09.2009 року в сумі 180 грн. (а.с.5). Крім того, відповідно до розрахунку, відповідачем щомісячний платіж вносився в більшій сумі, ніж було розраховано до сплати. Отже, судом встановлено, що останнє зняття готівки з Кредитної лінії відповідачем було здійснено 22.10.2008 року, після чого готівка не знімалася, а останній платіж відповідач сплатила 15.09.2009 року, що вказав і сам представник позивача в своїх письмових поясненнях (а.с.36-37). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність установлюється тривалістю в три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права чи про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина пята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Аналізуючи норми статей 261, 530, 631 ЦК України, слід дійти висновку про те, що в разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до закінчення строку виконання останнього зобовязання має право заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими відсотками, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячні платежі (з відсотками) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись залежно від закінчення строку сплати кожного зі щомісячних платежів. Тобто, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 19 березня 2014 року (№ 6-20цс14), 18 червня 2014 року (№6-61цс14), 3 червня 2015 року (№6-31ці15) та від 2 грудня 2015 року (№6-249цс15). Оскільки, укладений між сторонами кредитний договір, відповідно до п.4.2 цього Договору, діє до повного виконання сторонами зобов'язань за цим Договором, то саме з моменту проведення останнього платежу відповідачем 15.09.2009 року та несплати в подальшому, передбачених договором до сплати коштів, у позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав. Крім того, відповідно до розрахунку (а.с.5), щомісячний платіж [PERSON] з вересня 2009 року вже не нараховувався, пеня не нараховувалася з листопада 2009 року, комісія з березня 2010 року, а відсотки з квітня 2010 року; сума тіла кредиту станом на 31.03.2010 року складала- 4602,05 грн. Отже, з часу останнього нарахування комісії до суми тіла кредиту позивач мав право звернутися за захистом своїх порушених прав. Натомість звернувся до суду із зазначеним позовом лише 19.08.2015 року, тобто зі спливом строку позовної давності. Згідно ч.3,4,5 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. За таких обставин справи, враховуючи вищевикладене, заяву відповідача та її представника про застосування строку позовної давності, що передбачено ст.267 ЦК України, а також те, що заяви чи клопотання від представника позивача про поновлення пропущеного строку позовної давності та щодо поважності причин його пропуску заявлено не було, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. \~ Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд при винесенні рішення вирішує питання судових витрат, а тому враховуючи, що позивач, якому відмовляється у задоволенні позовних вимог, звільнений від сплати судового збору, суд вважає за можливе компенсувати судові витрати за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed