Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Лужанської сільської ради Рахівського району Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 27 липня 2003 року померла його мати [PERSON], а 29 березня 2014 року помер батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на належний йому житловий будинок №1 в с. луг Рахівського району Закарпатської області. Він, як спадкоємець першої черги спадкування за законом звернувся до Рахівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Факт належності його батькам будинку стверджено довідкою Лужанської сільської ради. У зв"язку з чим просив визнати за ним право власності на житловий будинок №1, що розташований в с. Луг Рахівського району Закарпатської області , в порядку спадкування після смерті батька [PERSON]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні присутній не був. Надав заяву про розгляд справи у його відсутності та підтримання позовних вимог. Представник відповідача - Лужанської сільської ради в судове засідання не з"явився. Сільський голова [PERSON] направив суду заяву про розгляд справи без участі представника ради та визнання позовних вимог. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку. \~ Згідно ст.ст.1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Встановлено, що позивач [PERSON] являється сином спадкодавця [PERSON], що стверджено свідоцтвом про народження, а отже є, в силу ст. 1261 ЦК України спадкоємцем першої черги спадкування за законом. 29 березня 2014 року [PERSON] помер, про що складено відповідний актовий запис №04 та виконавчим комітетом Лужанської сільської ради Рахівського району Закарпатської області видано свідоцтво про смерть серії І-ФМ №165169 від 29 березня 2014 року. Після його смерті залишилося спадкове майно, яким є житловий будинок №1, розташований в с. Луг Рахівського району Закарпатської області. Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в його користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). \~ Норми ст. 392 ЦК не застосовуються щодо вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва (ч. 3 ст. 376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на об'єкт самочинного будівництва. \~ Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. \~ Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд №1 в с. Луг Рахівського району, виданої КП "БТІ" Рахівської районної ради спадковий будинок побудований \~ у 1971 році. \~ Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). \~ Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. \~ Згідно довідки виконавчого комітету Лужанської сільської ради Рахівського району Закарпатської області № 122 від 28 січня 2016 року, житловий будинок № 1 в с. Луг дійсно, належав [PERSON], а отже його не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва. \~ \~ При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких \~ юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви. \~ \~ Судом встановлено, що позивач прийняв спадщину, подавши в шестимісячний строк до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що стверджено Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №38489025 від 29.09.2014 року. Спору щодо набуття права на спадщину судом не встановлено. Згідно даних Витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №42770716 від 27 січня 2016 року та Витягу зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №42770694 від 27 січня 2016 року, ніхто до нотаріальної контори не звертався з приводу прийняття спадщини після смерті [PERSON] та відсутні заповіти з приводу спадкового майна. \~ Таким чином, враховуючи, що позивач по справі належить до спадкоємців за законом, спадщину прийняв, майнового спору з приводу спадкування не встановлено, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані \~ і підлягають задоволенню. Питання відшкодування судових витрат позивачем не ставилось.

Outcome: approved