Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача ПАТ ""Банк ""Фінанси та кредит"" стягнення коштів. В своїй позовній заяві позивач посилався на те, що згідно з договором про відкриття поточних рахунків, надання і використання платіжних карток та комплексного обслуговування фізичних осіб, укладеного між нею та ПАТ ""Банк ""Фінанси та кредит"" від 23.01.2015 року, банк відкрив йому поточний рахунок № 2620.1.49388.01 у дол. США. Також вказував, що всупереч умов договору банком не було виконано його розпорядження як клієнта про перерахування коштів в сумі 1 469 125, 90 доларів США з даного поточного рахунку на інший рахунок, відкритий в ПАТ "Альфа Банк", хоча коштів для здійснення операції було достатньо. Збільшивши позовні вимоги просив суд стягнути з ПАТ ""Банк ""Фінанси та кредит"" шляхом перерахування на його поточний рахунок [PERSON] № [NUMBER] у ПАТ "Альфа Банк", МФО 300346 суму 1 527 077,70 дол. США, у тому числі: сума невиконаних розпоряджень (доручень) в розмірі 1 469 125,90 дол. США, пеня в розмірі 47 244,83 дол. США, упущена вигода в розмірі 10 706,97 дол. США та судовий збір в розмірі 3 654,00 грн. Позивач в судове засідання не з"явився, але надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. До суду надав письмові заперечення, в яких просив в задоволенні позовних вимог відмовити. За таких обставин, за відсутності підстав, передбачених ст. 169 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі осіб, які не з'явилися. Суд, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 23.01.2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ПАТ ""Банк ""Фінанси та кредит"" укладено договір про відкриття поточного рахунку, надання і використання платіжної картки та комплексного обслуговування фізичних осіб-резидентів України. Зазначений договір укладений в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 634 ЦК України шляхом приєднання. Також, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 12 лютого 2015 року укладено договір про банківський строковий вклад "Класік" в доларах США . П.1.1 Договору визначено, що Вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти в доларах США на депозитний рахунок [NUMBER] у сумі 216 137 доларів США на строк : з 12 лютого 2015 року по 12 березня 2015 року .... П.2 Договору передбачено, що за користування коштами Вкладу протягом строку, визначеного п.1 цього договору-заяви, Банк нараховує і виплачує Вкладникові проценти за ставкою 8,50% річних. Згідно п.6 Договору, після закінчення строк, визначеного п.1 цього Договору-заяви, Вклад повертається Вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених, положеннями п.5.2 Основних умов. П.5.2 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит",у випадку закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, та умовами якого передбачена можливість продовження строку розміщення Строкового вкладу після закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, Вкладник у випадку його бажання не продовжувати подальше розміщення Вкладу,отримати кошти з Строкового вкладного рахунку шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок, а дію Договору припинити, зобов'язаний надати Банку письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку Строкового вкладу, визначеного Договором-заявою. Як встановлено в судовому засіданні, виплати відповідачем позивачу проведені не були. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та ЦК України. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Статтею 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Статтею 1091 ЦК України також передбачено, що банк, що прийняв платіжне доручення платника, повинен перерахувати відповідну грошову суму банкові одержувача для її зарахування на рахунок особи, визначеної у платіжному дорученні. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад ( депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, як і розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначеного такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона, що прийняла від другої сторони ( вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов"язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку , встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Згідно ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу ( вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов"язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, як і встановлені договором. Як встановлено судом, позивач зверталася до відповідача з розпорядженнями про перерахунок з його рахунку грошових коштів на інший рахунок, відкритий в банківській установі Відповідач ПАТ ""Банк ""Фінанси та кредит"" всупереч умов договору та норм законодавства розпорядження позивача не виконав та не перерахував грошові кошти. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що в даному випадку відповідач порушив умови договорів та всупереч вимог чинного цивільного законодавства кошти не перерахував. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, необхідно стягнути з ПАТ ""Банк ""Фінанси та кредит"" шляхом перерахування на поточний рахунок [PERSON] № [NUMBER] у ПАТ "Альфа Банк" суму невиконаного розпорядження (доручення) в розмірі 1 469 125, 90 дол. США. Позивач, звертаючись з вимогами про стягнення суми пені, посилається на норми ст. 32 Закону України ""Про платіжні системи та переказ коштів в Україні"". Відповідно до п. 32.2 ст. 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" також передбачено відповідальність Банку за порушення строків виконання переказу зокрема у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними. В даному випадку є підстави для стягнення пені у зв'язку з порушенням банком строків виконання доручення клієнта на переказ у визначеному ч. 1 ст. 32.2 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", однак в розмірі, передбаченому сторонами у договорі, а саме 0,01%. Тому вимоги про стягнення пені підлягають частковому задоволеннію, а саме в розмірі 4 724, 48 дол. США. Вимоги позивача щодо стягнення суми упущеної вигоди не підлягають задоволенню з наступних підстав. За нормами ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. В силу норм ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. При обчисленні розміру упущеної вигоди першочергове значення має визначення реальності тих доходів, які особа передбачала отримати за звичайних умов цивільного обороту. Обов'язок щодо доведення розміру тих доходів, яких особа отримала б у випадку непосягання на її право, покладається на позивача. Породжуючи настання цивільних прав та обов'язків згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України відповідальність у вигляді відшкодування збитків вимагає для її застосування наявності складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, вини особи, яка заподіяла збитки. Як на підставу задоволення позовних вимог про стягнення упущеної вигоди, позивач посилаявся на наявність договорів, а саме договору банківського вкладу з виплатою процентів в кінці строку №ДФЛ-493299/01 від 05 березня 2015 року , договору банківського вкладу з виплатою процентів в кінці строку №ДФЛ-495162/01 від 11 березня 2015 року та договору бунківського вкладу з виплатою процентів в кінці строку №ДФЛ-4970839/01 від 17 березня 2015 року, згідно яких він повинен був перерахувати кошти на вкладні рахунки та отримати відсотки.Однак, внаслідок невиконання розпоряджень відповідачем, він був позбавлений можливості розмістити кошти на вищевказаних рахунках та недоотримав кошти, які вважає упущеною вигодою в розмірі 10 706,97 доларів США. Однак, як вбачається з вищевказаних договорів, а саме пунктів 6.1 , договори набирають чинності з моменту їх підписання сторонами, скріплення печаткою та внесення вкладником суми вкладу на рахунок. Враховуючи вимоги даних пунктів договорів та твердження позивача, що кошти на даний час не має змоги внести на відповідні вкладні рахунки, суд приходить до висновку, що надані договори не набрали чинності. Тому підстави вважати, що позивачу заподіяні збитки, що позивач мав реальну можливість одержати доходи в зазначеному в поданій до суду позовній заяві розмірі відсутні. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення на користь позивача упущеної вигоди задоволенню не підлягають. Також з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню на користь позивача витрати із сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 3654,00 грн.

Outcome: partial