Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

20.11.2015р. позивач звернулася до суду із позовом, покликаючись на те, що їй в порядку спадкування на праві власності у [ADDRESS] належать дві земельні ділянки загальною площею 0.0784 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Земельна ділянка площею 0.0273 га, яка має форму трикутника, довжиною 60 м. та шириною 9.1 м., межує з земельними ділянками відповідача [PERSON] на [ADDRESS]. Відповідач, оформляючи свої земельні ділянки згідно договору дарування від 02.11.2007р., незаконно захопив частину земельних ділянок сусідів - [PERSON], [PERSON] та її, що підтверджено Актом комісії Городоцької міської ради від 30.09.2015р.. Вказувала, що батькові відповідача [PERSON] - [PERSON], на праві власності на землю належала земельна ділянка площею 0.1199 га згідно Державного акта серії [NUMBER] від 08.10.2011р.. Згідно договору дарування землі від 02.11.2007р. відповідачу передано у власність дві окремі земельні ділянки: площею 0.1000 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд згідно Державного акта серії [NUMBER] від 08.10.2010р. та площею 0.0278 га для ведення ОСГ згідно Державного акта серії [NUMBER] від 08.10.2010р., тобто разом передано у власність [PERSON] 0.1278 га, а не 0.1199 га, що на 79 кв. м. більше. Зазначала, що згідно акта комісії Городоцької міської ради від 30.09.2015р. збільшення площі земельної ділянки [PERSON] має місце через те, що не були враховані інтереси суміжних землекористувачів, так як межі ділянок при видачі державних актів не погоджувалися з суміжними землекористувачами, а були погоджені депутатською комісією попереднього скликання. Крім цього [PERSON] передана у власність земельна ділянка площею 0.0832 га для ведення ОСГ згідно Державного акта серії [NUMBER] від 21.12.2012р., виданого на підставі рішення Городоцької міської ради № 541 від 27.12.2011р., яка також частково межує з належною йому земельною ділянкою. Площа такої земельної ділянки має становити 0.0273 га. Внаслідок такого приватизаційного захоплення відповідачем [PERSON] частини належної їй земельної ділянки така змістилася в сторону меліоративної канави. Якщо раніше довжина належної їй земельної ділянки становила 60 м., то тепер має довжину близько 50 м.. Просила суд постановити рішення, яким відновити стан належної їй земельної ділянки, який існував до порушення прав, відповідно до Державного акта на право власності на землю серії [NUMBER] від 28.10.2001р., визнати недійсними Державні акти на право власності [PERSON] на землю серії [NUMBER] від 08.10.2010р., серії [NUMBER] від 08.10.2010р. та серії [NUMBER] від 21.12.2012р., а також визнати недійсними рішення Городоцької міської ради Львівської області № 2204 від 19.05.2010р. та № 541 від 27.12.2011р.. 22.04.2016р. позивач подала суду письмову заяву в порядку ст.31 ЦПК України, в якій просила позовну заяву в частині визнання недійсними державних актів на право власності [PERSON] на землю серії [NUMBER] від 08.10.2010р., серії [NUMBER] від 08.10.2010р. та визнання недійсним рішення Городоцької міської ради Львівської області № 2204 від 19.05.2010р. залишити без розгляду. 06.06.2016р. позивач подала суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій [PERSON] просить суд відновити стан належної їй земельної ділянки, який існував до порушення прав, відповідно до Державного акта на право власності на землю серії [NUMBER] від 28.10.2001р., визнати недійсними державні акти на право власності [PERSON] на землю серії [NUMBER] від 08.10.2010р. та серії [NUMBER] від 21.12.2012р. та їх державну реєстрацію, а також визнати недійсними рішення Городоцької міської ради Львівської області № 2204 від 19.05.2010р. та № 541 від 27.12.2011р.. Заяву мотивує тим, що в Державному акті на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 29.10.2000р. на площу земельної ділянки 0.1199 га, яка належала попередньому власнику - батькові [PERSON], ширина земельної ділянки, позначена на план-схемі літ. А до Б на стику з земельною ділянкою площею 0.0832 га (Державний акт серії ЯН № 407667), становить 22.7 м, а на містку-заїзді, позначених на план-схемі літ. Б до В довжина вказана 9.10м., проте в новому акті відповідача серії [NUMBER] від 08.10.2010р. на площу земельної ділянки 0.1000 га ширина земельної ділянки на стику з земельною ділянкою [PERSON] вже становить 23.43 м, тобто ширина земельної ділянки збільшена на 73 см., а на містку-заїзді літ. Б до В довжина вказана 9.59 м, замість 9.10 м, що на 49 см більше. Таким чином між попереднім Державним актом серії [NUMBER] від 29.10.2000р. та оформленим на підставі нього новим Державним актом серії [NUMBER] від 08.10.2010р. є істотна різниця відносно ширини земельної ділянки, яка вплинула на зміну межі між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON].. Одночасно з плану-схеми проекту земельної ділянки [PERSON] вбачається, що станом на 2009 рік погодження меж позначених літ. Б до В відбулося з попереднім власником [PERSON], а не з дійсним власником [PERSON]. Зміна пролягання межі між земельним ділянками позивача та відповідача [PERSON] стали їй відомі лише після надходження в суд технічної документації, на підставі якої [PERSON] були видані Державні акти, а відтак термін позовної давності нею пропущений не був. З приводу незаконності видачі Городоцькою міською радою Львівської області Державного акта серії [NUMBER] від 21.12.2012р., зазначає, що в самому акті не вказано цілі виділеної земельної ділянки, також допущена помилка в зазначенні номеру сесії міської ради, на якій приймалося рішення. На стику земельної ділянки площею 0.0832 га, належної [PERSON], з площею земельної ділянки 0.01199 га, яка належала його батькові - [PERSON] згідно Державного акта серії [NUMBER] від 29.10.2000р. в плані-схемі (літ. А до Б) вказана ширина цієї земельної ділянки 22.7 м, тепер же ширина належної відповідачу земельної ділянки стала ширшою, оскільки в Державному акті серії [NUMBER] від 21.12.2012р. вже вказано ширину (від літ. В до Г) 23.4 м. Отже цілком очевидно, що із зміною ширини земельної ділянки площею 0.0832 га, належної [PERSON], змінилася лінія пролягання межі та збільшилася площа земельної ділянки. При цьому з нею як із суміжним землекористувачем не була погоджена межа земельної ділянки [PERSON] та землевпорядною організацією не були встановлені межові знаки, як це передбачено Інструкцією Держкомзему України від 18.05.2010р., що суперечить ст.55 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003р. та ст.184 ЗК України. Викладені в попередній позовній заяві доводи (обґрунтування) відносно порушення відповідачами її законних прав власника земельної ділянки площею 0.0273 га підтримує, але зменшує позовні вимоги в частині визнання недійсним державного акта серії [NUMBER] від 08.10.2010р.. В судовому засіданні представники позивача підтримали вимоги позову в повному обсязі. [PERSON] вказує, що при приватизації земельних ділянок [PERSON] були порушені права усіх суміжних землекористувачів, що підтверджується документами. Площа тієї земельної ділянки, яка перебувала у власності батька відповідача [PERSON] - [PERSON], після оформлення договору дарування не відповідає тій площі, яка тепер належить відповідачу згідно Державних актів на право приватної власності на землю. Відповідно під час приватизації своїх земельних ділянок [PERSON] площа земельних ділянок суміжних землекористувачів зменшилася, що відображено в Акті обстеження від 30.09.2015р.. Крім того, під час приватизації земельних ділянок [PERSON] [PERSON] свого підпису в акті узгодження меж не ставила, як і суміжний землекористувач [PERSON], їхньої думки взагалі не з'ясовували. Згідно наданих письмових заперечень представника позивача строк позовної давності на вимоги про визнання недійсним правових актів органу місцевого самоврядування не поширюються згідно п.4 ст.268 ЦК України, а в іншій частині позовна давність переривалася. Крім того, під час приватизації земельної ділянки [PERSON] було порушено норми закону, так як межі земельних ділянок не були узгоджені із суміжними землекористувачами, зокрема і позивачем, а відтак документація складена з явними порушеннями. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні доповнив, що термін позовної давності при зверненні до суду пропущений не був, оскільки другий спірний Державний акт на право власності на землю був виданий відповідачу [PERSON] в грудні 2012р., при цьому не зважаючи на те, що акти видані в різний період, йдеться фактично про одну земельну ділянку, єдиний земельний масив. Окрім того, цивільна справа, яка розглядалася в Городоцькому районному суді Львівської області і на яку посилається представник відповідача, стосувалася заїзду до земельної ділянки, а не накладки земельних ділянок. Про зміщення своєї земельної ділянки в сторону меліоративної канави внаслідок необгрунтованого збільшення площі земельних ділянок [PERSON] [PERSON] дізналася з акту земельної комісії Городоцької міської ради Львівської області від 30.09.2015р., внаслідок такої накладки земельних ділянок [PERSON] не може належним чином перереєструвати своє право власності на земельну ділянку, відтак порушення є триваючим і постійно чинить перешкоди позивачу у користуванні належним їй майном. В продовження, під час встановлення меж земельних ділянок [PERSON], які виступають предметом спору, було грубо порушено вимоги земельного законодавства, оскільки не було враховано думки суміжного землекористувача [PERSON] при узгодженні меж земельних ділянок відповідача [PERSON], позивач не відмовлялася погодити такі, вона просто не була запрошена при проведенні обмірів таких земельних ділянок. Відтак Городоцька міська рада не вправі була видавати акт узгодження меж земельних ділянок, що було визнано як порушення самим представником Городоцької міської ради в судовому засіданні. Внаслідок помилок у спірних Державних актах [PERSON] [PERSON] відмовлено державним кадастровим реєстротором у внесенні відомостей про її земельну ділянку в Єдиний державний земельний кадастр, що ще раз підтверджує триваючий характер порушень зі сторони [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив повністю, пояснивши, що ніякого захоплення земельної ділянки суміжних землекористувачів не було. Технічну документацію на землю робила відповідна ліцензійна організація, про будь-які порушення він не знав. Визнає, що сусіди [PERSON] та [PERSON] не погодили межі земельних ділянок, що передавалися йому у власність, інших троє сусідів акт узгодження меж підписали. Попередній власник земельної ділянки позивача - [PERSON], та його батько - [PERSON], добровільно здійснили обмін частин земельної ділянки, щоб надати його батьку можливість приватизувати заїзд до свого господарства. Після оформлення належних його батьку земельних ділянок на себе він приватизовував землю згідно фактичних меж користування, а тому не знає, чому міська рада визнає позов і склала такий акт від 30.09.2015р.. Просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Згідно письмових заперечень проти позову представника відповідача [PERSON] - [PERSON], позивач пропустила строк позовної давності, оскільки у провадженні Городоцького районного суду Львівської області знаходилася цивільна справа (№2-207) за позовом [PERSON] до [PERSON] та Городоцької міської ради про визнання частково недійсним державного акта на право приватної власності на землю, яка була подана ще 07.09.2005р.. Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 23.11.2009р., яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 25.02.2010р., у задоволенні позовних вимог відмовлено. 17.09.2012р. позивачкою в межах вищевказаного провадження було подано заяву про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами. Дана заява була обґрунтована в тому числі і тим, що їй стало відомо про рішення Городоцької міської ради Львівської області № 541 від 27.12.2011р., яким [PERSON] безоплатно передано у власність земельну ділянку площею 0.0832 га на [ADDRESS], яка по периметру межує з ділянкою [PERSON], проте її межі не погоджувалися із власниками суміжних земельних ділянок та накладаються на земельну ділянку, що була успадкована. Аналогічне обґрунтування міститься і в позовній заяві у даній цивільній справі, відтак позивачу було відомо про такі обставини ще 31.08.2012р., отже до вимог про визнання недійсними Державного акта пройшов трьохрічний термін позовної давності. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Таким чином, саме технічна документація із землеустрою може вважатися належним доказом відповідності чи невідповідності меж земельної ділянки на місцевості. Комісія, яка складала акт від 30.09.2015р., не досліджувала жодних топографо-геодезичних та картографічних матеріалів, не досліджувала технічної документації із землеустрою позивача та відповідача [PERSON], відтак такий акт не може вважатися належним доказом порушення прав [PERSON]. З аналізу норм чинного законодавства вбачається, що факт накладення (перетину) земельних ділянок будь-яких осіб можливо встановити виключно шляхом візуального обстеження та співставлення межових знаків їх земельних ділянок в натурі на місцевості або шляхом експертного дослідження затверджених проектів відведення земельних ділянок щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі на місцевості. Проте позивачем не надано суду жодних належних доказів (висновок експерта, технічна документація) на підтвердження такого накладення ділянок. З огляду на наведене просить суд відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача - Городоцької міської ради Львівської області, [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, пояснивши, що після приватизації земельних ділянок [PERSON] постійно виникають конфлікти між ним та суміжними землекористувачами, оскільки дійсно під час приватизації всупереч чинному законодавству не були погоджені межі земельних ділянок з усіма суміжними землекористувачами. Комісія із представників міської ради визнала факт порушення прав суміжних землекористувачів при приватизації земельних ділянок [PERSON]. Крім цього, при приватизації земельної ділянки [PERSON] не дотримано також ДБН, оскільки межа земельної ділянки проходить по межі будівлі сусідів. З метою недопущення подальшого порушення прав суміжних землекористувачів, у зв'язку з тим, що іншим способом окрім як скасування спірних державних актів та рішень міської ради усунути вищевказані порушення неможливо, просить позов задоволити. Третя особа - [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить позов задоволити, оскільки при оформленні технічної документації на земельні ділянки [PERSON] були також порушені її права як суміжного землекористувача, оскільки площа земельної ділянки, якою вона користується, зменшилася і не відповідає тій, яка фактично перебувала у користуванні її батька. Вона не може належним чином оформити свої права на землю через такі дії відповідача. Представник відділу Держгеокадастру у Городоцькому районі Львівської області - Греділь В.І., в судовому засіданні пояснив, що за місцем проживання заявника вони не виїжджали, а тільки робили документи на підставі технічної документації, яка виготовлялася ліцензованою організацією. В базу даних вносили відомості на підставі рішень міської ради. Тобто первинний облік площ земельних ділянок веде міська рада, а безпосередньо заміри проводить ліцензована організація. Вирішення спору покладає на розсуд суду. Допитаний в якості спеціаліста Греділь В.І. пояснив, що рішення державного кадастрового реєстратора № [NUMBER] від 31.08.2016р. про відмову [PERSON] у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру тлумачиться тим, що на підставі розроблених ліцензійною організацією документів вбачається накладення земельних ділянок із кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER], тобто земельними ділянками [PERSON], на земельну ділянку замовника [PERSON], що унеможливлює внесення відповідних відомостей про реєстрацію її земельної ділянки у Державний земельний кадастр. Погоджується, що при встановленні меж земельних ділянок [PERSON] мав погодити такі із усіма суміжними землекористувачами, в тому числі і з [PERSON]. Акт міської ради про затвердження меж складається у випадках, коли хтось із суміжних землекористувачів відмовляється погодити такі межі, проте у даному випадку в матеріалах технічної документації відсутня інформація про те, що [PERSON] відмовлялася узгоджувати такі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що між її сином - [PERSON], та сусідами постійно виникають конфлікти через межі земельних ділянок. Батько позивача - [PERSON], добровільно обміняв частину своєї земельної ділянки на частину земельної ділянки, належної її чоловіку - [PERSON], яка тепер належить позивачу, а тому даний спір вважає безпідставним. Заслухавши пояснення представників позивача, відповідачів та їх представників, третіх осіб, свідка та спеціаліста, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Згідно ст.328 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 1 ст. 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно ст.126 ЗК України в редакції, що діяла станом на момент видачі [PERSON] державних актів на право приватної власності на землю (08.10.2010р., 27.12.2012р.), право власності на земельну ділянку посвідчується в тому числі державним актом. Частиною 1 ст.10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. За положенням ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить в т.ч. розпорядження землями територіальної громади, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності, викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних громад. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 01.10.2001р. державним нотаріусом Городоцької державної нотаріальної контори [PERSON], стала власником половини земельної ділянки площею 0.1753 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства на території Городоцької міської ради (а.с.12). Право власності [PERSON] на вищевказану земельну ділянку посвідчується державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 28.10.2001р. (а.с.8). Як вбачається із опису меж земельної ділянки [PERSON], її земельна ділянка в точках "Г-Д" та "Г-Є" межує з земельною ділянкою [PERSON] (а.с.8). Батькові відповідача [PERSON] - [PERSON], згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 24.10.2000р. належала земельна ділянка площею 0.1200 га на території Городоцької міської ради для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства (а.с.10). Рішенням Городоцької міської ради Львівської області № 2204 від 19.05.2010р. "Про затвердження технічної документації із землеустрою, уточнених площі, меж і розміру земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS]" технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки [PERSON] по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого селянського господарства затверджено, а також затверджено уточнені площу земельної ділянки 0.1278 га, розміри та межі земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS], з яких 0.1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0.0278 га для ведення особистого селянського господарства (а.с.29). На підставі договору дарування житлового будинку та земельної ділянки ВКА № 687188 реєстр. № 2127 від 02.11.2007р. та рішення Городоцької міської ради ХХІХ сесії V скликання № 2204 від 19.05.2010р. [PERSON] став власником земельної ділянки площею 0.1000 га в м. Городок, [ADDRESS] Львівської області для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 08.10.2010р. (а.с.9), та земельної ділянки площею 0.0278 га в м. Городок на [ADDRESS] Львівської області для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 08.10.2010р. (а.с.11). Рішенням Городоцької міської ради Львівської області № 541 від 27.12.2011р. "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу безоплатну у власність гр. [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства" затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у власність гр. [PERSON] по [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства, передано безоплатно у власність гр. [PERSON] земельну ділянку площею 0.0832 га по [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства та зобов'язано [PERSON] використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням, суворо дотримуватися вимог Земельного кодексу України (а.с.32). На підставі цього рішення [PERSON] було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 21.12.2012р. (а.с.99-100). При цьому, як вбачається із матеріалів проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з передачі її у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства, в акті про встановлення межі земельної ділянки в натурі [PERSON] відсутні підписи суміжних землекористувачів [PERSON] та [PERSON], відсутня також інформація про те, що вони відмовилися від підписання акту (а.с.171). Згідно Акту від 30.09.2015р., складеного представниками Городоцької міської ради Львівської області, [PERSON] на праві власності належать земельні ділянки на [ADDRESS], з яких - 0.1000 га для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд згідно державного акту серії [NUMBER] від 08.10.2010р., 0.0278 га для ведення ОСГ згідно державного акту серії [NUMBER] від 08.10.2010р., виданих на підставі договору дарування від 02.11.2007р., площею 0.0832 га для ведення ОСГ згідно державного акту серії [NUMBER] від 21.12.2012р., виданого на підставі рішення Городоцької міської ради № 541 від 27.12.2011р.. При обстеженні на місці меж земельних ділянок виявлено, що згідно державних актів межа земельної ділянки [PERSON] з [PERSON] проходить по будівлі [PERSON], межа між [PERSON] та [PERSON] також проходить по будівлі, тобто при видачі державних актів суміжним землекористувачам не залишено згідно ДБН прилеглої ділянки шириною хоча б 1 метр для обслуговування будівель, чим порушено їхні права. [PERSON] (батько [PERSON]) надав частину своєї земельної ділянки під заїзд до будинку [PERSON]. Взамін мав одержати ділянку рівноцінною площею, однак [PERSON], не компенсувавши [PERSON] частини забраної ділянки, приватизував всю площу на себе. Межі земельних ділянок при видачі державних актів не погоджувались суміжними землекористувачами, а були погоджені депутатською комісією попереднього скликання. При цьому погодженні не були враховані інтереси суміжних землекористувачів, зокрема [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Після переоформлення права власності згідно договору дарування з [PERSON] на [PERSON] площа земельної ділянки необґрунтовано збільшилася з 0.1199 га на 0.1278 га, відповідно сусідів зменшилася, а конфігурація та розміри земельних ділянок [PERSON], [PERSON], [PERSON] внаслідок переоформлених документів [PERSON] зміщені в сторону меліоративної канави (а.с.7). Як вбачається із плану топографічного знімання території в м. Городок Львівської області, виконаного ФОП [PERSON] станом на 10.12.2009р., земельна ділянка батька відповідача - [PERSON], по межах фактичного землекористування не збігається із земельною ділянкою згідно державного акта на право приватної власності на землю і частково накладається на земельну ділянку, якою фактично користувався [PERSON], батько позивача, і яка тепер перебуває у власності [PERSON] (а.с.61). Оскільки під час розгляду справи в суді не вдалося віднайти технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON], частину якої успадкувала позивач у справі, на замовлення [PERSON] сертифікованим інженером-землевпорядником [PERSON] була розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж належної їй земельної ділянки в натурі (на місцевості) (а.с.226-238), проте 31.08.2016р. державним кадастровим реєстратором було прийняте рішення про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру № [NUMBER], оскільки в межах земельної ділянки, яку передбачається реєструвати, знаходяться інші земельні ділянки з кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER] (а.с.224). У відповідності до п.2.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999 року (далі-Інструкція), чинної на момент видачі [PERSON] державних актів на право приватної власності на землю, роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку виконуються в такій послідовності: підготовчі роботи; встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; складання кадастрового плану земельної ділянки; заповнення бланка державного акта. Межі земельних ділянок, що передаються або надаються у власність чи користування, відновлюються або переносяться в натуру (на місцевість) за наявними планово-картографічними матеріалами. Крайні поворотні точки кожної межі земельної ділянки закріплюються довгостроковими межовими знаками встановленого зразка, крім випадків збігу вказаних поворотних точок меж з твердими точками на місцевості (п.2.3 Інструкції). Статтею 152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. При цьому ст.155 ЗК України встановлено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Оскільки земельні ділянки [PERSON] були подаровані у 2007р., а державні акти на підставі договору дарування видавалися у 2010р., державний акт серії [NUMBER] видавався у 2012р., тобто задовго після видачі [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю (2001р.), надання [PERSON] земельних ділянок за рахунок частини земельних ділянок суміжних землекористувачів без попереднього їх вилучення, є незаконним, оскільки суперечить ч.5 ст.116 ЗК України, якою передбачено, що надання земельної ділянки у користування, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після її вилучення. Оскільки Городоцькою міською радою рішення про вилучення частини земельних ділянок, успадкованих [PERSON] для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства, не приймалося, включення частини площі цих земельних ділянок до площі земельних ділянок, переданих у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства та будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд суперечить чинному законодавству. З огляду на наведене підлягає задоволенню вимога позивача про відновлення стану її земельної ділянки, який існував до порушення прав відповідно до Державного акта на право власності на землю серії [NUMBER] від 28.10.2001р.. Крім того, як вбачається із вищевказаного акта обстеження, при видачі державних актів на право приватної власності на землю [PERSON] не були дотримані вимоги ДБН та безпідставно не узгоджено меж земельних ділянок із суміжними землекористувачами, що суперечить вимогам чинного законодавства України. За наведеного, видача [PERSON] спірних державних актів на право власності на земельні ділянки є неправомірною, а тому суд, враховуючи вищенаведене, визнає такі недійсними. При цьому суд вважає необґрунтованими та безпідставними посилання представника відповідача на те, що акт обстеження, складений представниками Городоцької міської ради, є неналежним доказом у справі, оскільки факт накладення земельних ділянок може бути встановлений лише шляхом візуального обстеження та співставлення межових знаків суміжних землекористувачів в натурі (на місцевості), чого не було в даному випадку, оскільки це виключно припущення представника. [PERSON] та представник Городоцької міської ради Львівської області в судовому засіданні підтвердили неодноразові виходи земельної комісії за місцем розташування земельних ділянок [PERSON] та [PERSON], законодавством України саме на органи місцевого самоврядування покладено в тому числі і питання про вирішення земельних спорів між землекористувачами, складення відповідних висновків та актів за результатами обстежень, відтак в суду немає підстав недовіряти чи ставити під сумнів вищевказаний акт земельної комісії. Відсутність у матеріалах справи експертного висновку про накладення земельних ділянок, наданого за наслідками дослідження затверджених проектів відведення земельних ділянок щодо встановлення меж земельних ділянок на місцевості, не може слугувати підставою для одностайного висновку про відсутність порушень прав позивача, оскільки, як було встановлено в судовому засіданні і слугувало підставою для неможливості призначення судової земельно-технічної експертизи, технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) позивача було втрачено, при оформленні нової технічної документації було встановлено перетин земельних ділянок (накладення частин земельних ділянок) [PERSON] із земельною ділянкою позивача, що унеможливило внесення відповідних відомостей про межі, площу та конфігурацію земельної ділянки позивача у Єдиний державний земельний кадастр, що є самостійною підставою для висновку про порушення прав [PERSON] внаслідок видачі спірних державних актів [PERSON]. В інший спосіб окрім скасування спірних державних актів [PERSON], на думку суду, не можливо відновити порушені права [PERSON]. Оскільки рішення Городоцької міської ради Львівської області № 2204 від 19.05.2010р. та № 541 від 27.12.2011р. прийняті з порушенням вимог законодавства та при недотриманні балансу інтересів інших осіб, що визнається представником міської ради в судовому засіданні, такі підлягають визнанню незаконними та скасуванню. При цьому не підлягає задоволенню позовна вимога позивача в частині скасування рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельні ділянки, оскільки згідно ч.2 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-IV від 01.07.2004р. з наступними змінами та доповненнями у разі скасування на підставі рішення суду документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Таким чином після набрання законної сили судовим рішенням у даній справі, яким буде скасовано Державні акти на право власності на земельні ділянки, до Державного реєстру прав буде внесено відповідний запис про скасування державної реєстрації права. Станом на момент розгляду справи в суді така вимога є передчасною, так як жодні права позивача в цій частині порушені не були. З приводу клопотання представника відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності суд вважає за необхідне зазначити наступне. Позовна давність за статтею 256 ЦК України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Йдеться про те, що протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист порушеного права судом. Згідно із ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Стаття 261 ЦК України встановлює, що початком перебігу строку є день, коли особа довідалась або повинна була (могла) довідатись про порушення свого права. Таким чином для визначення моменту виникнення права на позов є як об'єктивні (сам факт порушення права), так і суб'єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про такі порушення) моменти. За змістом ст.261 ЦК України для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об'єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її права. Вказана правова позиція викладена у постанові ВСУ від 29.10.2014р. у справі № 6-152цс14, яка згідно вимог ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами. З огляду на наведене, суд вважає, що об'єктивно про факт порушення своїх прав позивач довідалася після належного обстеження земельних ділянок комісією Городоцької міської ради у 2015р.. Сам факт видачі державних актів [PERSON] в 2008 та 2012 роках не може свідчити про обізнаність позивача про порушення її прав такими документами. Посилання представника на те, що у своїй заяві про перегляд рішення Городоцького районного суду Львівської області від 23.11.2009р. за нововиявленими обставинами позивач вказувала про накладення земельних ділянок, не є достатнім свідченням належної обізнаності про обставини порушення її прав внаслідок видачі державних актів [PERSON]. Більше того, рішення у цивільній справі № 2-207/09 стосувалося приватизації заїзду [PERSON], а не порушення ним норм законодавства при приватизації його земельних ділянок. Окрім того, суд погоджується з представником позивача [PERSON], що допущені порушення носять триваючий характер, оскільки саме під час розгляду справи в суді, після того, як було встановлено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON], (теперішній власник [PERSON]) втрачена, позивач звернулася в ліцензовану організацію для виготовлення нової технічної документації, проте їй було відмовлено у внесенні відомостей в Єдиний державний земельний кадастр через накладення земельних ділянок. Окрім того, як було встановлено в судовому засіданні, спірні земельні ділянки становлять єдиний земельний масив, що підтверджується матеріалами технічних документацій та визнається сторонами, один із спірних Державних актів був виданий [PERSON] 21.12.2012р., позивач звернулася до суду 20.11.2015р., відтак в цій частині позовна давність нею пропущена не була. З урахуванням положень ст.88 ЦПК України та враховуючи те, що позов в частині заявлених вимог до відповідачів [PERSON] а Городоцької міської ради Львівської області задоволено повністю, а позовна вимога про скасування державної реєстрації, у задоволенні якої відмовлено, є похідною від них, суд вважає за справедливе стягнути суму понесених позивачем судових витрат в рівних частинах з відповідачів.

Outcome: approved