Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

18 серпня 2015 року державна іпотечна установа звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якій заявлена вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором. Так, між ТОВ "Український промисловий банк " та [PERSON] 17 липня 2008 року укладено договір про іпотечний кредит № 868-007/ФК-08 , згідно з яким останній видано кредит в сумі 215 000.00 гривень строком з 17 липня 2008 року до 16 червня 2022 року включно, зі сплатою 16% річних. 21 серпня 2008 року між державною іпотечною установою та ТОВ "Український промисловий банк" був укладений договір відступлення права вимоги № 1723/08, згідно якого Банк передав Позивачу всі права вимоги за договором про іпортечний кредит. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Станом на 07 липня 2015 року сума заборгованості складає 141 679,19 гривень, де 121 017,61 гривень сума заборгованості за кредитом, 14 278,17 гривень сума заборгованості по процентах за користування кредитом, 6 383,41 гривень інфляційні витрати. Представник позивача у судове засідання не зявився, просить суд розглянути справу за відсутності свого представника, вказуючи на те, що позивач підтримує заявлені вимоги у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення в разі неявки відповідача в судове засідання. Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча про час і місце його проведення повідомлялась( згідно ч.9 ст.74 ЦПК України), причини своєї неявки судові не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без її участі не заявила, заперечень проти позову не надала. Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідача про час та місце розгляду справи, але вони виявилися марними. Згідно\~ із положенням\~ статті 169 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи лише в разі першої неявки в судове засідання належним чином повідомлені сторони без поважних причин, з урахуванням\~ поважності або неповажності явки сторін до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне.\~ Отже, згідно із вимогами ЦПК України\~ суд не повинен з'ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого відповідача у судове засідання, тому на підставі ст.169,\~ 224 ЦПК\~ України, за письмової згоди представника позивача ДІУ, суд\~ ухвалює заочне рішення. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, зясувавши позицію позивача у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. 17 липня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк " та [PERSON] був укладеноий договір про іпотечний кредит № 868-007/ФК-08(далі - Договір), згідно з яким останній видано кредит в сумі 215 000.00 гривень строком з 17 липня 2008 року до 16 червня 2022 року включно, зі сплатою 16% річних (п. 1.1,1.2 Договору). Свої зобов"язання за кредитним договором позивач виконав в повному обсязі, надав грошові кошти на рахунок відповідача, а остання отримала вказані кошти шляхомперерахування на поточний рахунок позичальника, відкритий у кредитора. 21 серпня 2008 року між Державною іпотечною установою та товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк " було укладено договір відступлення права вимоги № 1723/08, відповідно до якого ТОВ"Український промисловий банк" передає, а ДІУ приймає всі права вимоги за договором про іпотечний кредит між банком та [PERSON] № 868-007/ФК-08 від 17 липня 2008 року. Згідно ст.512,513,514,516,517 Цивільного кодексу України, на підставі договору відступлення права вимоги №1723/08 від 21 серпня 2008 року, ДІУ набула статус нового кредитора та відповідно всіх процесуальних прав та обов"язків нового кредитора. Заміна кредитора у зобов"язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом ( ст.516ЦК України). Таким чином, ДІУ набула право вимоги за кредитним договором № 868-007/ФК-08 від 17 липня 2008 року. Впродовж дії кредитного договору відповідачем було порушено вимоги вказаного договору, щодо своєчасності сплати кредиту, відповідач неналежним чином та не у повному обсязі виконувала свої зобовязання за вищезазначеним кредитним договором, у звязку із чим, станом на 07 липня 2015 року сума заборгованості складає 141 679,19 гривень, де 121 017,61 гривень сума заборгованості за кредитом, 14 278,17 гривень сума заборгованості по процентах за користування кредитом, 6 383,41 гривень інфляційні витрати. Згідно із ч. 1 статті 11 ЦПК України, якою встановлений принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись в строк, що передбачений умовами Договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти, (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Уклавши кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач систематично порушувала свої договірні зобовязання , що призвело до виникнення заборгованості за користування кредитними коштами. Станом на 07 липня 2015 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 141 679,19 грн., що підтверджено відповідною довідкою. Зазначена сума заборгованості за Договором відповідачем на користьДІУ у добровільному порядку на час розгляду цієї справи у суді не сплачена. Таким чином, суд прийшов до висновку про доведеність тих обставин, на які посилається ДІУ як на підставу своїх вимог до відповідача, тому позов підлягає задоволенню. Оскільки позовні вимоги ДІУ щодо стягнення заборгованості задоволені, тому суд в порядку ст.88 ЦПК України має підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат.

Outcome: approved