Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приват Банк" звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 18 824,68 грн. за кредитним договором б/н від 03 січня 2013 року. У позовній заяві зазначено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 03 січня 2013 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг. Умови договору позивачем по справі ПАТ КБ "ПриватБанк" виконано повністю, надано відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. [PERSON] свої зобов'язання за договором не виконала внаслідок чого її заборгованість станом на 28 лютого 2017 року становить 18 824,68 грн., яка складається з: 295,70 грн. - заборгованість за кредитом; 13 606,38 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 3 550,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина), 872,60 грн. штраф (процентна складова). Представник позивача позов підтримав повністю із підстав, наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити, розгляд справи провести у відсутності представника позивача, не заперечував щодо проведення заочного розгляду справи, про що направив на адресу суду письмове клопотання. Відповідно до вимог, встановлених ст.27 ЦПК України участь у судових засіданнях - це право, а не обов'язок сторін по справі. Відповідачка позов визнала частково, про що подала письмову заяву. Зазначила, що позивачем з 01 вересня 2014 року в односторонньому порядку збільшено відсоткову ставку за кредитним договором з 30 % до 34,8%, а з 01 квітня 2015 року з 34,8% до 43,2 %. Про збільшення відсоткової ставки її не повідомлено. Умови та правила надання банківських послуг, які долучені до справи, нею не підписані. У судове засідання не прибула, подала письмове клопотання про слухання справи без її участі. Крім того, просила зменшити суму нарахованої пені. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між ПАТ КБ "Приват Банк" та [PERSON] 03 січня 2013 року було укладено договір № б/н про надання кредиту у розмірі 300,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. З розрахунку заборгованості [PERSON] вбачається, що станом на 28.02.2017 року сума заборгованості за кредитом становить: 18 824,68 грн., яка складається з: 295,70 грн. - заборгованість за кредитом; 13 606,38 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 3 550,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина), 872,60 грн. штраф (процентна складова). Судом встановлено, що з 01 вересня 2014 року позивачем в односторонньому порядку збільшено розмір відсоткової ставки за кредитом з 30% до 34,8%, в подальшому до 43,2%, що підтверджується розрахунками заборгованості, наданими позивачем. На виконання ухвали суду від 10 травня 2017 року про надання належним чином завіреного документа, який підтверджує повідомлення відповідачки [PERSON] про збільшення з 01 вересня 2014 року відсоткової ставки за кредитним договором б/н від 03 січня 2013 року з 30% до 43,2% та належним чином завіреного розрахунку заборгованості станом на 28 лютого 2017 року за первісною відсотковою ставкою - 30% вищезазначених документів суду не надано. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Позивач не надав належних і допустимих доказів, які свідчили, що під час підписання сторонами кредитного договору діяли умови надання споживчого кредиту в редакції щодо можливості односторонньої зміни умов договору. Умови і правила надання банківських послуг підписані тільки головою правління ПАТ КБ «ПриватБанк», не мають реквізитів, відсутня дата їх складання та погодження сторонами кредитного договору. Крім того, Умови не містять жодної ідентифікуючої ознаки на предмет їх невід'ємності від Заяви позичальника. Згідно висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року, від 1 липня 2015 року та від 04 листопада 2014 року у справах за позовом ПАТ КБ «Приват Банк» про стягнення заборгованості, якщо Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), не містять підпису позичальника, їх не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору. Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 19 грудня 2012 року (справа N 6-149цс12), якщо умовами кредитного договору, щодо яких сторони дійшли згоди під час його укладення, передбачено право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання певних умов з додержанням встановленої кредитним договором процедури повідомлення позичальника, то збільшення банком розміру процентної ставки за цим кредитним договором в односторонньому порядку є правомірним, за умови, що рішення банку про таку зміну розміру процентної ставки було прийнято до набрання чинності Закону України від 12 грудня 2008 року N 661-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку", тобто до 9 січня 2009 року. Судом встановлено, що кредитний договір було укладено 03 січня 2013 року, умови договору в односторонньому порядку змінено 01 вересня 2014 року, тобто після набрання чинності Законом України від 12 грудня 2008 року N 661-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку». Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами договору передбачено застосування пені (комісії) як виду цивільно-правової відповідальності та передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань. Отже, вбачається, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні вимоги про стягнення штрафів слід відмовити, оскільки одночасне застосування подвійної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення суперечить вимогам закону. Відповідно до вимог ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення у справі. Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає суду право зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Враховуючи, що заборгованість за кредитом становить 295,70 грн., відповідачем нараховано пеню в сумі 3 550,00 грн., що значно перевищує розмір збитків, суд приходить до висновку про необхідність зменшення суми пені до 295,70 грн. На підставі викладеного, оцінивши та перевіривши в сукупності усі наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково та стягнути з [PERSON], [INFO], жительки [ADDRESS], ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" (код ЄДРПОУ 14360570, місцезнаходження: 49094, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.№50, рахунок (для погашення заборгованості) № 29092829003111, МФО 305299) заборгованість за кредитним договором станом на 28 лютого 2017 року, з яких 295,70 грн. (двісті дев'яносто п'ять грн. 70 коп.) - заборгованість за кредитом; 295,70 грн. (двісті дев'яносто п'ять грн. 70 коп.) - заборгованість за пенею та комісією. Оскільки позивачем не надано суду розрахунку суми заборгованості [PERSON] по процентах за користування кредитом за процентною ставкою 30 %, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по процентах за користування кредитом підлягають до часткового задоволення станом на 31 серпня 2014 року в сумі 313,57 грн. (триста тринадцять грн. 57 коп.). Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial