Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дружину. Позивачка в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, просила суд позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні просив позов задоволити частково. Щодо стягнення аліментів на користь позивачки на її утримання заперечив. Суду пояснив, що він працює, і отримує зарплату в сумі 1600грн. Відповідно до копії рішення про стягнення аліментів на дитину, він сплачує щомісячно по 600 грн. на дитину. На утримання [PERSON] немає змоги платити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб серії I-HM_№132107 від 10 червня 2014 року (а.с.14) сторони зареєстрували шлюб 10 червня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Калушу реєстраційної служби Калуського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 185. В шлюбі народилась дочка [PERSON], [INFO]. Сторони є батьками дитини, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4). 15.09.2016 року ухвалою суду надано сторонам строк для примирення 3 місяці. 16.12.2016 року відновлено провадження по справі. Згідно з положеннями п.3 ч.2 ст.18, ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом предявлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Так, відповідно до ст.21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України визначено основний принцип перебування чоловіка і жінки у шлюбі добровільність. Частиною 1 статті встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Передбачена даним Кодексом умова існування шлюбу відповідає вимогам ч. 1 ст. 51 Конституції України. Крім того, приймаючи до уваги, що шлюб це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сімю не бажають, Суд, з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті й майнові права, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. При цьому суд звертає увагу на те, що сторонам надано було термін на примирення, однак примиритися не вдалося. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.4 ст.84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З огляду на викладене, суд вважає, що позов слід задовольнити частково: шлюб між сторонами розірвати, малолітню дочку [PERSON], [INFO], залишити на проживанні з матір'ю, щодо стягнення аліментів на її утримання відмовити. Прізвище при реєстрації розірванні шлюбу Конобеєва не змінювати на дошлюбне . Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати за вимогою про розірвання шлюбу. На підставі наведеного, ст. ст. 104, 110, 112, 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2013 рік", п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів",ст. ст. 11, 88 Цивільно-процесуального кодексу України,

Outcome: partial