Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що 22 серпня 2016 року між позивачем та ФОП [PERSON] було укладено «Договір на розробку приложения для платформы iOS и Android». На основі вищезгаданого Договору відповідач ФОП [PERSON] зобов'язався виконати роботи по розробці програмного забезпечення мобільного додатку "Dein Beichtstuhl". За виконання даної роботи Сторонами погоджена вартість робіт у розмірі 96 900,00 гривень, що еквівалентно 3 362,00 євро. Термін виконання робіт встановлено 100 днів, з моменту підписання Договору. На виконання умов Договору позивачем для ФОП [PERSON] було сплачено 2172,00 євро (62 572,32 грн.), які не були відпрацьовані останнім. Свої зобовязання позивач виконав належним чином. Проте в порушення умов Договору ФОП [PERSON] не виконав в повному обсязі в передбачені строки певний об'єм робіт, та не виконав своїх обов'язків за Договором, фактично допустивши істотне порушення умов вказаного Договору, внаслідок чого позивач не отримав те, на що розраховував під час укладення Договору. Акту прийому-здачі виконаних робіт Сторонами не підписано. У зв'язку з невиконання ФОП [PERSON] умов Договору позивач вже не бажає отримати результати робіт понад встановлений Договором строк, а тому бажає розірвати Договір і повернути сплачені за Договором кошти. З метою забезпечення виконання зобовязань відповідача ФОП [PERSON] між позивачем та відповідачем [PERSON] (Поручитель) був укладений Договір поруки б/н від 22 серпня 2016 року. В силу цього Договору поруки Поручитель зобовязувався частково відповідати перед позивачем за виконання зобовязань боржника відповідача ФОП [PERSON] Відповідно до п. 1.2. Договору поруки обсяг відповідальності Поручителя в разі невиконання боржником взятих на себе зобовязань становить 100,00 гривень. Позивачем вживались заходи досудового врегулювання спору, було направлено лист про розірвання Договору та повернення сплачених коштів, але незважаючи на це відповідач ФОП [PERSON] проігнорував таке звернення, і в результаті почав уникати контакту. Всупереч вимогам законодавства вимога про повернення коштів залишилась незадоволеною до цього часу. Зважаючи на це позивач змушений звертатися до суду. Просить суд постановити рішення, яким розірвати «Договір на розробку приложения для платформы iOS и Android від 22 серпня 2016 року», укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON]; стягнути з фізичної особи підприємця [PERSON] на користь [PERSON] суму заборгованості в розмірі 2172,00 євро, що становить 62 572,32 гривень в розрахунку за офіційним курсом НБУ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму заборгованості в розмірі 100,00 гривень; стягнути з відповідачів на користь [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 1 280,00 гривень пропорційно задоволеним вимогам. Позивач в судове засідання не зявився. Представник позивача позов підтримав та пояснив суду про обставини, що описані вище. Відповідач ФОП [PERSON] та його представник в жодне судове засідання не зявилися. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання дані особи є належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду цивільної справи. Крім того, на веб-сайті суду розміщується список справ, що призначені судом до розгляду, і така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідач мав можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Від сторін не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без їх участі, щодо останнього судового засідання. Відповідач [PERSON] не зявився в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідач є належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Згідно до поданої заяви позов визнає та просить справу розглядати без його участі. Судом приймається до уваги, що за положеннями частини 3 статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості розгляду справи без участі сторін, які не зявилися. Суд вважає, що по справі є можливість ухвалити судове рішення на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, 22 серпня 2016 року між позивачем та ФОП [PERSON] було укладено «Договір на розробку приложения для платформы iOS и Android». Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На основі вищезгаданого Договору відповідач ФОП [PERSON] зобов'язався виконати роботи по розробці програмного забезпечення мобільного додатку "Dein Beichtstuhl". За виконання даної роботи Сторонами погоджена вартість робіт у розмірі 96 900,00 гривень, що еквівалентно 3 362,00 євро. Термін виконання робіт встановлено 100 днів з моменту підписання Договору. На виконання умов Договору позивачем для ФОП [PERSON] було сплачено 2172,00 євро (62 572,32 грн. з розрахунку 1 євро = 28,81 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 04.04.17 року). Свої зобовязання позивач виконав належним чином. Проте в порушення умов Договору ФОП [PERSON] не виконав в повному обсязі та у передбачені строки певний об'єм робіт, та не виконав своїх обов'язків за Договором, фактично допустивши істотне порушення умов Договору. Представник відповідача надав суду скрін-шот з інтернет-ресурсу як доказ того, що відповідач ФОП [PERSON] належним чином виконав взяті на себе зобовязання. Проте, з наданих стороною матеріалів не зрозуміло, чи були виконані роботи у строки, що обумовлені умовами «Договору на розробку приложения для платформы iOS и Android» від 22.08.2016 року. Так, згідно умов зазначеного Договору, протягом трьох робочих днів після виконання робіт замовник зобовязаний підписати Акт здачі-прийому виконаних робіт. В інших випадках робота вважається виконаною. Позивач зазначає, що такий Акт як доказ належного виконання відповідачем ФОП [PERSON] взятих на себе зобовязань - не був підписаний. В той же час відповідач не надав суду доказів того, що ним складався Акт здачі-прийому виконаних робіт, і такий Акт був запропонований позивачеві для підпису, але останній відмовився його підписувати, а тому є всі підстави вважати, що ФОП [PERSON] виконав взяті на себе зобовязання. В матеріалах справи наявна переписка, яка була надана позивачем, зі змісту якої слідує, що відповідач ФОП [PERSON] визнає, що він не виконав взятих на себе зобовязань; не вважає слушною ідею позивача позиватися до суду, оскільки як на думку відповідача, це не призведе до фактичного вирішення чи врегулювання спору. Надалі суд зважає на норми діючого законодавства. Фактичні обставини свідчать, що правовідносини між сторонами виникли з договору на розробку програмного забезпечення, який за своєю правовою природою є договором про надання послуг, а саме Договір підряду, і регулюється положеннями глави 61 "Підряд" та 63 "Послуги" Цивільного кодексу України. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Отже можна віднести договір на розробку програмного забезпечення до категорії договорів підряду. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Частина 1 ст.903 ЦК України встановлює обов'язок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором, якщо останнім передбачено надання такої послуги за плату. Відповідно до статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Порядок оплати робіт визначений статтею 854 ЦК України, якою встановлено, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи. Як вже зазначалося, на виконання умов Договору позивачем для ФОП [PERSON] було сплачено 2172,00 євро (62 572,32 грн.). Свої зобовязання позивач виконав належним чином. Проте в порушення умов Договору ФОП [PERSON] не виконав в повному обсязі та у передбачені строки певний об'єм робіт, та не виконав своїх обов'язків за Договором. Нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 852 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором. За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі послуг мають право на державний захист своїх прав; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Відповідно до ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів", у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: ●безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); ●безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; ●відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; ●реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. В силу вимог ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору, яке визначається наслідком завданої шкоди однією стороною для другої сторони, яка позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору та досягнення цілі при укладенні договору. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - значна міра, яка позбавила сторони договору того, на що вона розраховувала при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а коли потерпіла сторона не може використати результати договору. Вирішальне значення для застосування ч.2 ст.651 ЦК України має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати сторона від виконання договору. Істотне порушення умов договору в даному випадку виражається в тому, що відповідачем ФОП [PERSON] як виконавцем було порушено умови, встановлені Договором, щодо виконання прийнятих на себе робіт, що відповідно до вимог статті 611 та частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України є підставою для розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договору. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідачем виконано покладені на нього Договором обов'язки. Частиною 2 статті 653 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Виходячи зі змісту наведеної норми права, розірвання договору не виключає проведення між сторонами розрахунків за зобов'язаннями, що виникли до розірвання правочину. Таким чином, позивачу підлягають поверненню кошти в розмірі 2172,00 євро (62 572,32 грн. в розрахунку 1 євро = 28,81 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 04.04.17 р.), сплачені ним в якості авансу ФОП [PERSON] у зв'язку з розірванням Договору з підстав, що були викладені вище. Також з відповідача [PERSON] (як поручителя) слід стягнути 100 грн. згідно умов Договору поруки б/н від 22 серпня 2016 року. За нормам ЦПК України особи, які беруть участь у справі, мають право подавати докази, брати участь в їх дослідженні, давати усні й письмові пояснення судові, подавати свої доводи, висловлювати міркування та заперечення (ст. 27 ЦПК України). Відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Обов'язок з доказування покладається на того, хто звернувся за допомогою до суду. Невиконання обов'язку з доказування для сторін й інших суб'єктів правового спору має матеріально-правові і процесуально-правові наслідки. Суд сприяв тому, щоб відповідачі подали суду належні і допустимі докази на підтвердження своєї правової позиції. Проте ні відповідач ФОП [PERSON], ні його представник не виявили бажання зявитися до суду; доводити суду ті обставини, проти яких заперечують, та надати власні докази на спростування доводів позивача. А рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. За наведеного суд дійшов висновку про доведеність заявлених позовних вимог. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України.

Outcome: approved