Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про визнання протиправною постанови в частині арешту грошових коштів для виплати заробітної плати та скасування постанови про арешт грошових коштів. В обгрунтування поданого позову посилається на те, що заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 08 серпня 2016 року задоволені позовні вимоги ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» до нього та стягнуто з нього заборгованість за кредитним договором ІКCASHVG.199441.004 від 31 березня 2014 року у розмірі 31\~658 грн. і витрати по сплаті судового збору у розмірі 1\~378 грн. 07 липня 2017 року державним виконавцем Лівобережного ВДВС м.Маріуполя відкрито виконавче провадження №54246832 за виконавчим листом № 265/2619/16-ц, виданим 26 вересня 2016 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя про стягнення з нього на користь банку вказаної суми заборгованості. 07 серпня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, а 21 серпня 2019 року виконавче провадження було завершено у зв`язку з відсутністю майна та коштів боржника, виконавчий лист повернуто стягувачу, однак арешт з коштів та майна знято не було. 16 березня 2020 року його було прийнято на роботу до ПАТ «ММК ім.Ілліча» та відкрито розрахунковий рахунок у відділенні №14 АТ «ПУМБ м.Маріуполя» для зарахування заробітної плати, довідкою від 09 липня 2020 року підтверджується те, що його заробітна плата перераховується на вказаний банківський рахунок. Однак розпоряджатися власною заробітною платою він не може через накладений арешт на коштів на його рахунках, як боржника у виконавчому провадженні. Вважає дії відповідача по накладенню арешту на грошові кошти його заробітної плати протиправними та просить суд визнати протиправною постанову старшого державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Спіркової А.В. у виконавчому провадженні № 54246832 від 07 серпня 2019 року в частині арешту грошових коштів для виплати його заробітної плати та скасувати вказану постанову в частині арешту грошових кошті на його рахунку для виплати заробітної плати № [NUMBER] у відділенні АТ «ПУМБ» м.Маріуполя. [PERSON] на розгляд справи до суду не з`явився, про час та місце її розгляду повідомлений в установленому законом порядку. Представник відповідача Лівобережного ВДВС у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Чепурна Т.С. в судове засідання не з`явилася, надавши відзив, в якому заперечувала проти задоволення позовної заяви, посилаючись на те, що 12 листопада 2019 року боржник ознайомився з виконавчим провадженням, тобто знав про винесення постанови про арешт коштів і лише у серпні 2020 року звернувся до суду із вказаною позовною заявою. Таким чином, реалізувавши своє право більш ніж 9 місяців, тому строк на звернення до суду з даними вимогами сплив. З цієї підстави просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступних підстав. 07 липня 2017 року старшим державним виконавцем Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Спірковою А.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 54246832 на підставі заяви ПАТ «ВБР» про примусове виконання виконавчого листа № 265/2619/16-ц, виданого 26 вересня 2016 року Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя Донецької області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованості за кредитним договором в розмірі 31 658,00 гривень. В подальшому, в ході проведення виконавчих дій старшим державним виконавцем 07 серпня 2019 року було винесено постанову про арешт коштів боржника [PERSON] , що містяться на рахунках в АТ «ПУМБ», Філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» м.Краматорськ, АТ «Сбербанк», АТ «Райффайзен Банк Аваль», АТ КБ «Приватбанк» та всіх інших відкритих рахунках, в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, на загальну суму 35 023,80 грн. 21 серпня 2019 року старшим державним виконавцем Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Спірковою А.В. винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу. У відповідності до п.7 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей. В силу положень ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» метою накладення арешту є забезпечення реального виконання рішення суду. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному\~статтею 35-1\~Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до\~статті 15-1\~Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до\~статті 19-1\~Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до\~статті 26-1\~Закону України "Про теплопостачання",\~статті 18-1\~Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до\~Закону України\~"Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Частиною 3 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Тобто, банк після отримання постанови державного виконавця про арешт коштів, які знаходяться на рахунку, що належить боржнику [PERSON] повинно було повідомити інформацію щодо рахунку зі спеціальним режимом призначення, на який законом заборонено накладення арешту і повернути зазначену постанову без виконання. Однак, таких повідомлень від банку на адресу державного виконавця не надходило. Згідно абзацу 2 ч.2, п.1 ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. Враховуючи вищезазначене, суду не надано доказів, що виконавцю було напралено повідомлення банку про неможливість накладення арешту на рахунки. Також на рахунок органу ВДВС суми коштів в рахунок оплати всієї заборгованості стягувача та виконавчого збору з боржника не надходили. За наведених вище обставин, суд приходить до висновку про те, що державний виконавець в межах наданих йому повноважень правомірно наклав арешт на кошти боржника [PERSON] , а тому вимоги позивача в частині визнання незаконною постанови державного виконавця задоволенню не підлягають. При вирішенні вимоги щодо скасування постанови державного виконавця про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на грошові кошти у вигляді заробітної плати, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч.1,2\~ ст.68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати. Згідно ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна (коштів) може бути знятий за рішенням суду. З огляду на те, що на рахунок позивача, з якого він просить зняти арешт, дійсно зараховується заробітна плата, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Оскільки накладений на рахунок в АТ «ПУМБ» арешт унеможливлює отримання коштів у вигляді заробітної плати позивачем взагалі, позов підлягає задоволенню в частині відновлення порушених оскаржуваною постановою прав позивача, зокрема про скасування постанови в частині накладення арешту на грошові кошти, а саме заробітну плату, що міститься на рахунку в АТ «ПУМБ», МФО 334851. При цьому, не впливають на висновки суду доводи представника відповідача наведені у відзиві про пропущення позивачем [PERSON] строку звернення до суду, оскільки такий строк встановлений для звернення до суду зі скаргою на рішення та дії посадових осіб державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення, а в даному випадку позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Outcome: partial