Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

ПАТ "Ідея Банк" звернувся до Краматорського міського суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 14.08.2008 року між ПАТ "Плюс Банк" (правонаступником якого є ПАТ "Ідея Банк") та [PERSON] був укладений кредитний договір № З04.110.70171. Згідно кредитного договору відповідач [PERSON] отримала кредит в розмірі 6660,00 грн., зі сплатою процентів в розмірі 23,90 %, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Протягом строку дії боржник систематично порушував терміни сплати кредиту і процентів за користування кредитом, у зв'язку з чим, йому було надіслано листи-повідомлення з вимогою повернення боргу, які боржник залишив без задоволення. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань по договору просить стягнути з відповідача загальну заборгованість за кредитом в сумі 1592,83 грн., де прострочений борг в сумі 346,39 грн., прострочені проценти в сумі 474,80 грн., строкові проценти в сумі 08,55 грн., прострочена плата за обслуговування кредитом в сумі 265,06 грн., пеня за несвоєчасне погашення платежів по кредиту в сумі 478,03 грн., віндикаційні витрати в сумі 20,00 грн. Отже, позивач просить суд стягнути з відповідача загальну суму заборгованості за кредитом у сумі 1592,83 грн. та судовий збір в сумі 229,40 грн. Представник позивача в судове засідання неодноразово не з'являвся, хоча про час, день та місце слухання справи був повідомлений судом належним чином, пізніш надсилав заяву з проханням слухати справу у його відсутність. На письмові запити суду затребувані документ не надав. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнала та пояснила, що вона дійсно 14.08.2008 року уклала договір з ПАТ «Плюс Банк» та отримала кредит в розмірі 6660,00 грн., зі сплатою процентів в розмірі 23,90 %, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Дану заборгованість вона сплатила у повному обсязі, на що надала копії квитанцій про сплату кредиту. У задоволенні позову просила відмовити. Суд, проаналізувавши пояснення відповідачки та надані по справі докази: кредитний договір № 304.110.70171 від 14.08.2008 року, довідку-розрахунок заборгованості, правовстановлюючі документи позивача, копії квитанцій про сплату позивачкою заборгованості вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та визнано сторонами, що 14.08.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 304.110.70171, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 6660,00 грн., зі сплатою процентів в розмірі 23,90 %, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором відповідач свої зобов'язання не виконав, що призвело до виникнення заборгованості по кредиту, яка станом на 10.12.2013 року становить 1592,83 грн., де прострочений борг в сумі 346,39 грн., прострочені проценти в сумі 474,80 грн., строкові проценти в сумі 08,55 грн., прострочена плата за обслуговування кредитом в сумі 265,06 грн., пеня за несвоєчасне погашення платежів по кредиту в сумі 478,03 грн., віндикаційні витрати в сумі 20,00 грн. З даного розрахунку неможливо зрозуміти коли все ж таки відповідач сплачував заборгованість, яка сума залишалася до сплати у наступному місяці, як нараховувалися простроченні проценти, строкові проценти, прострочена плата за обслуговування кредиту, пеня, віндикаційні витрати, тощо. Судом неодноразово надсилались на адресу позивача письмові запити про надання суду детального розрахунку заборгованості за кредитним договором № 304.10.70171 від 14.08.2008 року на ім'я [PERSON] з обов'язковим зазначенням дат та сум сплачених платежів, сум залишку заборгованості після кожного платежу, розрахунок платежу після кожного платежу. Однак запит суду позивачем було проігноровано. Будь-яких інших доказів на підтвердження суми заявленої у позовних вимогах заборгованості позивачем надано не було. Таким чином суд вважає, що наданий позивачем на підтвердження його позовних вимог розрахунок заборгованості містить у собі істотні суперечності та не може бути належним доказом по справі. Крім того, як вбачається з квитанцій, наданих відповідачкою та оглянутих судом у судовому засіданні, заборгованість за даним кредитом було сплачено останньою у повному обсязі. Відповідно до визначеного в ст.11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Викладене є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України у разі необґрунтованості позову, судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed