Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

У червні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяних унаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 24 жовтня 2017 року на пр-ті Степана Бандери, 30 в м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Suzuki Vitara, д.р.н. [NUMBER], яким керувала [PERSON], та BMW X5, д.р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Пригода трапилась унаслідок порушення Правил дорожнього руху відповідачем у справі. У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Suzuki Vitara, д.р.н. [NUMBER], отримав механічні пошкодження. Вартість ремонту пошкодженого автомобіля склала 35948,85 грн. З цих підстав позивач просила суд стягнути з відповідача вартість відновлювального ремонту автомобіля Suzuki Vitara, д.р.н. [NUMBER], у сумі 35948,85 грн; присудити з [PERSON] на її користь судові витрати у сумі 8704,80 грн, що складаються з судового збору у сумі 704,80 грн та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8000,00 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги свого довірителя, просив суд їх задовольнити. Відповідач у судові засідання, призначені на 11 год 00 хв 27 вересня 2018 року та 15 год 30 хв 31 жовтня 2018 року, не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся у спосіб, передбачений ч. 3 ст. 128 ЦПК України. Відповідно до норм ч. 4 ст. 128, ст. 131 ЦПК України повістки про виклик [PERSON] до суду вважаються доставленими йому.Про причини неявки в судові засідання відповідач суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Представник залученого судом до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" (далі - ПрАТ "Європейський страховий альянс") у судовому засіданні просила суд вирішити спір на розсуд суду. Заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку. 24 жовтня 2017 року на пр-ті Степана Бандери, 30 в м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Suzuki Vitara, д.р.н. [NUMBER], яким керувала [PERSON], та BMW X5, д.р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 20 грудня 2017 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП (а. с. 7). Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 24 жовтня 2017 року за участю автомобілів Suzuki Vitara, д.р.н. [NUMBER], та BMW X5, д.р.н. [NUMBER], є [PERSON] Унаслідок згаданої дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Suzuki Vitara, д.р.н. [NUMBER], отримав механічні пошкодження. Позивач, покликаючись на рахунок-фактуру від 07 травня 2018 року №ГДрС-0002559, складену товариством з обмеженою відповідальністю "ВіДі ГРАНД", стверджувала, що вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу становить 35948,85 грн (а. с. 9). За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. П. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок. Так, за приписами ст. 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 22.1., п. 22.2 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну. З огляду на викладене, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів", порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Цивільна відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля BMW X5, д.р.н. [NUMBER], була застрахована ПрАТ "Європейський страховий альянс" згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 08 лютого 2017 року №АК/5746427. Цей договір був укладений шляхом видачі страхувальнику страхового поліса. Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну складав 100000,00 грн, франшиза за договором - 0 грн (а. с. 32). За положеннями п. 35.1. ст. 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування та документи, перелік яких визначений п. 35.2. ст. 35 цього Закону. Проте, як вбачається з матеріалів справи, потерпіла [PERSON] не зверталася до ПрАТ "Європейський страховий альянс" з заявою про виплату їй страхового відшкодування у межах ліміту відповідальності страховика, а указана страхова організація не приймала відповідно до ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" рішення про виплату чи відмову у виплаті [PERSON] страхового відшкодування. Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37 Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у цивільній справі №755/18006/15-ц зазначила, що покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності ст. 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди. Зважаючи на те, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля BMW X5, д.р.н. [NUMBER], була застрахована ПрАТ "Європейський страховий альянс", заявлена позивачем до стягнення сума збитків не перевищує ліміту відповідальності страховика, потерпіла [PERSON] не зверталася до ПрАТ "Європейський страховий альянс" в порядку, визначеному ст. 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів", з заявою про виплату страхового відшкодування, а страховик не приймав рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, підстави для стягнення збитків з особи, яка заподіяла шкоду, - [PERSON] відсутні. Позовних вимог про стягнення з ПрАТ "Європейський страховий альянс" страхового відшкодування [PERSON] та її представник в ході розгляду справи не заявляли, не просили суд залучити указаного страховика до участі у справі в якості співвідповідача. Зважаючи на наведені обставини, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed