Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини доходів у звязку з порушення термінів їх виплати. В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] зазначив, що з 16.09.2011 р. по 02.01.2015 р. перебував у трудових правовідносинах з відповідачем, працював електрогазозварювальником 5-6 розряду ПАТ «Мостобуд» Мостобудівельний загін № 12. Відповідач при звільнені не виплатив йому заборгованість по заробітній платі в сумі 79841,02 грн. Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2015 р. з відповідача на його користь було стягнуто вказану заборгованість по заробітній платі, 34160,69 грн. заборгованість по коштам на відрядження, середній заробіток за час затримки розрахунку - 10509,40 грн. та у відшкодування моральної шкоди 3000 грн. Судовим рішенням від 20.10.2015 р. на його користь з відповідача також було стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період з 13 травня по 20 жовтня 2015 року в розмірі 13600,40 грн. та компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням строків розрахунку при звільнені за період з січня по серпень 2015 р. 28032,18 грн. До теперішнього часу заборгованість по заробітній платі в сумі 79841,02 грн. відповідачем йому не виплачена, у звязку з чим, позивач посилаючись на ст.117 КЗпП України, просить суд стягнути з ПАТ «Мостобуд» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені з 21.10.2015 р. по день ухвалення рішення суду в розмірі 23120,68\~грн.; та компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушення термінів їх виплати в розмірі 47059,82 грн. Позивач, повідомлений про час і місце судового розгляду належним чином, до судового засідання не зявився. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Представник відповідача, повідомлений про час і місце судового розгляду належним чином, представника повторно в судове засідання не направив, не повідомивши причини неявки. Від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутності, тому суд вважає можливим вирішити справу за правилами ч.\~1 ст.\~224 ЦПК України за відсутності представника відповідача, на підставі наявних у ній даних і доказів, з ухваленням заочного рішення. Дослідивши надані документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно зі ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Частиною першої ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок (ч. 1 ст. 116 КЗпП України). З 16.09.2011 року по 02.01.2015 року позивач перебував у трудових правовідносинах з відповідачем, працював електрогазозварювальником 5-6 розряду ПАТ «Мостобуд» Мостобудівельний загін № 12. Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2015 року встановлене невиконання відповідачем вимог ст. 116 КЗпП України, щодо проведення повного розрахунку з позивачем при звільненні (а.с. 6). Вищезазначене рішення суду відповідачем до теперішнього часу не виконано. За принципами ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь [PERSON] середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 21 жовтня 2015 року по 14 липня 2016 року в розмірі 23120,68 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі. Також, позивач просить стягнути компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з інфляцією. Згідно з положеннями ч.\~6 ст.\~95 КЗпП України, ст.ст. 33, 34 Закону України "Про оплату праці" заходами державного регулювання оплати праці є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати. Відповідно до статей 1, 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року N\~2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), а саме у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати нарахованих громадянам грошових доходів: пенсії, соціальних виплат, стипендії, заробітної плати ( грошового забезпечення тощо). Відповідно до статті 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується\~доход, до уваги не береться). У довідці відповідача від 20.03.2015 р. зазначена заборгованість по заробітній платі перед позивачем за період з березня 2013 р. по січень 2015 р. (а.с. 5). Надані позивачем розрахунки містять вказані у довідці від 20.03.2015 р. суми заборгованості та індекси інфляції, які були встановлені Мінстатом України за відповідні періоди затримки розрахунку з позивачем. З наведених підстав суд вважає такими, що підлягають задоволенню вимоги про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати з урахуванням індексу інфляції в сумі 47059,82 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивача при поданні позову було звільнено від сплати судового збору. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат (ч. 2 ст. 88 ЦПК України). Згідно з розясненнями, які містяться у п. 36 Постанови №\~10 від 17.10.2014 р. "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", вимога пропорційності судових витрат при частковому задоволені позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» та положень ст.\~88\~ЦПК України, позивач звільнений від сплати судового збору при звернені з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі ? 701,50\~грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved