Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю Селекційний племзавод Золотоніський звернулось в суд із зазначеним позовом, в якому посилається на те, що 05.07.2013 року [PERSON] уклала договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7122085600:01:001:0311 загальною площею 6,89 га, розташованої в адміністративних межах Озерищанської сільської ради Канівського району Черкаської області з ТОВ "Озерище Агро-Рос", про що вчинено запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 1937695, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 31.07.2013 № 7286908. Позивач вважає, що вказаний договір суперечить вимогам ч.ч. 1,5 ст. 203 ЦК України, ст. 13, 24, 25 Закону України "Про оренду землі" та має бути визнаний недійсним на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України. При цьому зазначає, що 01.01.2012 між ТОВ «Селекційний племзавод "Золотоніський" та [PERSON] було укладено договір оренди землі строком на 7 років, згідно якого позивачу було передано в користування спірну земельну ділянку. Вказаний договір був зареєстрований у Канівському міськрайонному управлінні Держкомзему у м. Канів та Канівському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 01.02.2012 за № 712208564002271. Зазначену земельну ділянку [PERSON] 02.02.2012 передала ТОВ «Селекційний племзавод "Золотоніський", а останній прийняв її в оренду строком на 7 років, що підтверджується актом приймання - передачі земельної ділянки в оренду від 02.02.2012 року. Вказаний договір виконувався сторонами, про що свідчать видатковий касовий ордер № 1078 від 20 серпня 2013 року, відомість на видачу зерна кукурудзи за 2013 рік, відомості на виплату грошей № ВЗП-000288 за 2013 рік, № ВЗП-000437 за 2013 рік. Таким чином, як зазначає позивач, спірна земельна ділянка з 02 лютого 2012 року до 02 лютого 2019 року перебуває у законному володінні і користуванні ТОВ "Селекційний племзавод "Золотоніський" на підставі договору оренди від 01 січня 2012 року. Вказаний договір не був припинений чи розірваний у порядку, встановленому законодавством та умовами договору. У період дії вказаного договору 05 липня 2013 року [PERSON] уклала оспорюваний договір оренди цієї ж земельної ділянки з ТОВ "Озерище Агро-Рос", про що вчинений запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 1937695. За даним договором передбачалася передача [PERSON] у володіння і користування ТОВ "Озерище Агро-Рос" спірної земельної ділянки, яка фактично з 02 лютого 2012 року була відсутня у неї, тобто вказаний договір не був спрямований на реальне настання правових наслідків, обумовлених ним. В п. п. 29, 30 договору оренди землі, укладених між ТОВ "Селекційний племзавод "Золотоніський" та [PERSON] передбачено, що орендодавець зобов'язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Оспорюваний договір оренди землі суперечить ст. ст. 13, 24, 25 Закону України "Про оренду землі" та порушує право ТОВ "Селекційний племзавод "Золотоніський" самостійно господарювати на спірній земельній ділянці з дотриманням умов договору оренди землі, гарантоване ч. 1 ст. 25 Закону України "Про оренду землі" та п.30 договору оренди землі від 01 січня 2012 року, укладеного між ТОВ «Селекційний племзавод «Золотоніський» та [PERSON] Просить суд визнати недійсним укладений між ТОВ "Озерище Агро-Рос" та [PERSON] договір оренди земельної ділянки від 05 липня 2013 року з кадастровим номером 7122085600:01:001:0311 загальною площею 6,89 га, розташованої в адміністративних межах Озерищанської сільської ради Канівського району Черкаської області. 08.07.2014 року представник відповідача [PERSON] за дорученням [PERSON] звернулася із зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Селекційний племзавод Золотоніський, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Озерище Агро-Рос" про визнання правочину недійсним, в якому зазначено, що договір оренди землі від 01.01.2012р. між [PERSON] та ТОВ «Селекційний племзавод «Золотоніський» укладений з порушенням ст.15 Закону України «Про оренду землі», зокрема, невід»ємною частиною договору оренди землі має бути: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів, акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об»єкта оренди, як це передбачено ч.4 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», але ці вимоги не були дотримані при укладанні договору оренди земельної ділянки. Крім того, реєстрація договору оренди землі 01.01.2012 року не проводилась у відповідності до встановленої процедури та порядку, тому у автоматизованій системі Державного земельного кадастру (АС ДЗК) відсутні відповідні дані про існуючі зареєстровані обмеження (обтяження) щодо цього договору. Поряд з цим, [PERSON] та ТОВ «Озерище Агро-Рос» уклали між собою договір оренди землі, який був зареєстрований у встановленому порядку, а тому позов ТОВ Селекційний племзавод Золотоніський порушує його право на розпорядження своєю власністю і створює перешкоду у користуванні земельною ділянкою третій особі, яка є законним користувачем на підставі договору. З цих підстав вважає, що договір оренди землі може бути визнаний судом недійсним у відповідності до закону, оскільки вони укладені без врахування всіх істотних умов з яких сторони мають дійти згоди згідно до ст.15 Закону України «Про оренду землі». Просить суд визнати недійсним договір оренди землі від 01.01.2012 року між ТОВ Селекційний племзавод Золотоніський і [PERSON] Судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покласти на відповідача. У судове засідання представник позивача [PERSON] 27.02.2015 року, 12.03.2015 року та 23.03.2015 року не з'явилась, будучи повідомленою належним чином про час та місце розгляду розгляду справи, і тому ухвалою суду від 23.03.2015 року первісний позов ТОВ «Селекційний племзавод «Золотоніський» до [PERSON] та ТОВ «Озерище Агро-Рос» про визнання правочину недійсним, залишено без розгляду у зв»язку з повторною неявкою представника позивача в судове засідання. Представники позивача за зустрічним позовом [PERSON] за дорученнями [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в ньому, та просять задовільнити його в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення представників позивача за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON], вивчивши матеріали справи, вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Згідно з вимогами статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до правовстановлюючого документу Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 197340 (а.с.13) [PERSON] на підставі розпорядження Канівської районної державної адміністрації від 09 вересня 208 року № 693 є власником земельної ділянки площею 6,8899 га, яка розташована на території Озерищанської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказаній ділянці присвоєно кадастровий номер 7122085600:01:001:0311 (а.с.59). Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про оренду землі», відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про оренду землі», орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексомУкраїни , цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки), строк дії договору оренди: орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату, умови використання та цільове тлумачення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки, визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини, відповідальність сторін, умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Згідно ч.2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Невід'ємними частинами договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом. Судом встановлено, що 05.07.2013 [PERSON] уклала договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7122085600:01:001:0311 загальною площею 6,88 га, розташованої в адміністративних межах Озерищанської сільської ради Канівського району Черкаської області з ТОВ "Озерище Агро-Рос", про що вчинено запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 1937695, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 31.07.2013 № 7286908 (а.с. 9, 35-36). У суді відповідачем ТОВ «Озерище Агро-Рос» на підтвердження укладення спірного правочину надано суду невідємні частини договору оренди землі, а саме акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 17.07.2013; акт приймання-передачі земельної ділянки від 05.07.2013, кадастровий план, акт визначення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), що передається в оренду ТОВ «Озерище Агро-Рос» на території Озерищанської сільської ради Канівського району Черкаської області від 05.07.2013р. Згідно поземельної книги на вказану земельну ділянку з кадастровим номером 7122085600010010311, вбачається що вона відкрита 30.07.2010 Управлінням Держземагенства у Канівському районі Черкаської області, містить кадастровий план земельної ділянки, координати поворотних точок меж земельної ділянки, дані про право власності [PERSON] на земельну ділянку та про право оренди даної земельної ділянки ТОВ «Озерище Агро-Рос» (а.с.128-136). ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у ст.2 визначає, що державна реєстрація є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на неї, та обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Представники відповідача [PERSON] за дорученням [PERSON] та [PERSON] в зустрічному позові просить суд визнати недійсним договір оренди землі від 01.01.2012 року між ТОВ Селекційний племзавод Золотоніський і [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 7122085600:01:001:0311 у відповідності до закону, а саме ч.1 ст 215 ЦК України, де підставою недійсності правочину вважає недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5 та 6 ст. 203 цього Кодексу та ст.15 Закону України «Про оренду землі». Згідно копії зазначеного договору оренди земельної ділянки від 01.01.2012р., наданого позивачем (а.с.10-11) вбачається, що він укладений між [PERSON] та ТОВ «Селекційний племзавод «Золотоніський», який був зареєстрований у Канівському міськрайонному управлінні Держкомзему у м. Канів та Канівському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 01.02.2012р. за № 712208564002271. Із змісту оспорюваного договору оренди землі від 01.01.2012р. вбачається, що сторони не досягли згоди з істотних умов договору, а саме: -у п.п.1,2 не визначено ( не ідентифіковано) об'єкт оренди за кадастровим номером земельної ділянки; -у п.9 визначено, що розрахунок орендної плати проводиться з 4,5 % «вартості паю» в розмірі 4154,89 грн., хоча згідно п.2 договору, в оренду передано земельну ділянку, що свідчить про недосягнення згоди між сторонами щодо такої істотної умови договору як орендна плата; -у п.10 орендна плата визначена без такої істотної умови як індексація, оскільки дана умова взагалі відсутня в умовах договору, лише зазначено, що орендна плата здійснюється без врахування індексу інфляції; -у п.26 договору зазначено про відсутність обмежень, в той же час закреслено «не встановлено» обмеження, що свідчить про недосягнення між сторонами згоди щодо умов обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки ; -у п. 32 договору, де визначається ризик випадкового знищення або пошкодження об»єкта оренди чи його частини, неможливо встановити хто саме несе несе ризик випадкового знищення або пошкодження об»єкта оренди чи його частини орендар чи орендодавець. -у п. 40 договору відсутня узгоджена позиція сторін щодо підстав зміни або розірвання договору та відсутня умова передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. В той же час Законом України «Про оренду землі» ( ст.11) зазначено, що ризик випадкового знищення або пошкодження об'єкта оренди несе орендодавець, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Акт визначення меж земельної ділянки на місцевості за своєю правовою природою є вольовою дією сторін договору з досягнення згоди щодо предмету договору, а саме земельної ділянки. Згідно п.43 вказаного договору оренди земельної ділянки від 01.01.2012р. вбачається його складано в трьох екземплярах, але судом встановлено, що договір складений в одному екземплярі, який був наданий суду орендарем ТОВ «Селекційний племзавод «Золотоніський» з датою 01.01.2012, оскільки технічна документація, яка зберігається у відділі Держземагенства у Канівському районі Черкаської області не містить оспорюваного договору та невід'ємні частини до нього, а саме акту прийому-передачі земельної ділянки в оренду та акту визначення меж земельної ділянки в натурі, що свідчить про недосягнення згоди між сторонами щодо предмету оренди, який має бути визначений на місцевості, поскільки згідно Закону України «Про оренду землі» вказані акти є невід'ємною частиною договору. Ст. 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Правочин є дійсним, якщо він відповідає загальним умовам дійсності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, правочин повинен вчинятися у формі, встановленій законом. За ч.2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким що, вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За ч.1ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що недійсним може бути визнано лише укладений договір. За таких підстав згідно ч.1,3 ст. 203, ч.1.ст.215 ЦК України оспорюваний договір не відповідає волі власника і порушує його права, свободи та інтереси, а тому суд дійшов висновку про обґрунтованість зустрічного позову, який підлягає задоволенню щодо визнання недійсним договору оренди землі від 01.01.2012 року укладеного між ТОВ Селекційний племзавод Золотоніський і [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 7122085600:01:001:0311. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved