Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із вказаним позовом до відповідача Територіальної громади в особі Терешпільської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, відповідно до якого просить встановити факт належності [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 07 квітня 2003 року та визнати за нею право власності на землю, площею 3,2088 га, що розташована на території Терешпільської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, посилаючись на те, що [INFO] померла - [PERSON]. З приводу оформлення спадщини, у визначений законом термін позивач звертався до нотаріуса, однак йому було рекомендовано питання щодо визнання права власності на майно вирішувати в судовому порядку у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Сторони в судове засідання не з'явились, надіслали суду заяви у яких просили справу розглянути у їх відсутність. При цьому позивач зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги, викладені у позовній заяві, відповідач не заперечує проти їх задоволення, а треті особі заперечень щодо заявленних позовних вимог не мають. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про ухвалення рішення виходячи з наступного: Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18 грудня 2008 року підтверджується, що [INFO] у віці 85 років, в с. Терешпіль Хмільницького району Вінницької області померла [PERSON], про що 18 грудня 2008 року складено відповідний актовий запис № 13. Після смерті спадкодавця залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 3,2088 га., яка знаходиться на території Терешпільської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 7 квітня 2003 року. 3 грудня 2008 року [PERSON] було складено заповіт у відповідності до якого все своє майно вона заповіла позивачу, вказаний заповіт не змінено та не доповнено. На день смерті [PERSON] позивач, проживала разом з нею та вела спільне господарство по [ADDRESS], що підтверджується довідкою № 223 виданою Терешпільською сільською радою Хмільницького району Вінницької області 16 червня 2015 року, а тому відповідно до ст. 1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину. З метою оформлення спадщини, як єдиний спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON], позивач звернулася до приватного нотаріуса Хмільницького нотаріального округу Юрчишиної О. П., де була зареєстрована спадкова справа. Однак у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 3,2088 га, яка знаходиться на території Терешпільської сільської ради Хмільницького району, призначена для ведення товарного с/г виробництва, кадастровий номер [NUMBER], державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 7 квітня 2003 року, відмовлено у зв'язку з виявленням розбіжностей в правовстановлюючому документі на земельну ділянку, а саме в державному акті по-батькові спадкодавця «[PERSON]» а в свідоцтві про смерть та заповіті «[PERSON]», що не відповідає вимогам законодавства та рекомендовано питання щодо визнання права власності на вказане майно вирішувати в судовому порядку. Згідно витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки [PERSON] № 02-10/2484 від 12.08.2015 року вартість вказаної земельної ділянки становить 40504,95 грн. Факт, що державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 7 квітня 2003 року виданий Терешпільської сільською радою, на ім'я [PERSON] в дійсності належить [PERSON], яка померла [INFO] підтверджується наступним: у державному акті на право приватної власності на землю [PERSON] прізвище "[PERSON]" та ім'я "[PERSON]" є ідентичними записам у свідоцтві про смерть та заповіті; з довідки Терешпільської сільської ради №310 від 31.07.2015 року слідує: що у державному акті на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 7 квітня 2003 року, який виданий Терешпільської сільською радою, на ім'я [PERSON] по-батькові «[PERSON]» вказано помилково. Зазначений державний акт в дійсності належить [PERSON], яка проживала в [ADDRESS] та померла [INFO]. Внесення виправлень до державного акту є неможливим. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування", судам роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. А згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Зважаючи на вищезазначене, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги, оскільки матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, доведено, що позивач являється спадкоємцем за законом, інші спадкоємці на спадщину не претендують, відповідач визнав позовні вимоги повністю, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів третіх осіб, позивачем доведено викладені в позовній заяві обставини, що підтверджує його право на успадкування майна спадкодавця, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки питання про розподіл судових витрат позивачами не ставиться, понесені судові витрати по оплаті судового збору необхідно залишити за останніми. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved