Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, який було доповнено в ході розгляду справи до ПП «Світточ» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості. В позові зазначила, що 25.12.2008р. між нею та ПП «Світточ» в особі директора [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки №440, кадастровий номер 2322187200:01:001:0016 розташованої на території Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області, яка належить позивачеві на підставі державного акту на право приватної власності на землю ЗП № 033515 від 21.01.2008 року строком на десять років. Відповідно до договору, земельна ділянка передається в оренду для вирощування товарної сільськогосподарської продукції; цільове призначення земельної ділянки землі сільськогосподарського призначення. Орендна плата вноситься у грошовому або у натуральному вигляді у такі строки: у випадку внесення плати в грошовій формі один раз на рік до 20 числа першого за звітним роком місяця; у випадку внесення плати в натуральній формі до 20 числа останнього у звітному році місяця. Виконання відповідачем зобовязання перед позивачем щодо орендної плати за земельну ділянку оформляється відповідними актами про передачу продукції чи надання послуг в рахунок орендної плати. Крім того, 24.10.2011 року, між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду до договору оренди земельної частки (паю). За умовами якої визначався розмір орендної плати в грошовому та натуральному вигляді, яку відповідач не сплатив. Вказана додаткова угода є дійсною та не оспорювалася відповідачем. З 2012 року відповідач не виконував належним чином передбаченого договором зобовязання щодо виплати позивачеві орендної плати. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням про виконання його обовязків за договором оренди, однак відповідач постійно ухиляється від такого виконання, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість. В обґрунтування позовних вимог позивач також послався на те, що земельні ділянки, передані відповідачеві в оренду позивачем та іншими мешканцями с. Миколай-Поле, Запорізького району не використовуються за цільовим призначенням, є занедбаними та не обробляються, а також на те, що відповідач ухилявся від сплати податку за землю. Позивач вважає, що оскільки відповідачем не виконуються вимоги договору щодо цільового використання земельної ділянки та щодо права позивача на отримання орендної плати, позивач просить розірвати договір в порядку, передбаченому ст.32 Закону України «Про оренду землі» та п.38 договору оренди землі. В судовому засідання представник позивача [PERSON]., позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. В судове засідання також зявився представник відповідача [PERSON], проти позову заперечувала, та зазначила, що дійсно між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки. П.9 договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем в грошовому вигляді у розмірі 1980 грн. або у натуральному вигляді: зерно очищене 2000 кг, насіння соняшника 100 кг. Відповідач на виконання умов договору здійснив розрахунок таким чином: в 2014 році зробив грошовий переказ двома платежами: 25.11.2014 р. - 2\~367,36 грн. та 25.11.2014 р. -3648,04 грн., однак позивачка відмовилась від отримання вказаних коштів. Окрім того, відповідач зазначає, що звільнений від відповідальності по виплаті орендної плати за 2012 рік, оскільки відповідно до висновку від 17.09.2012 року № 2144/05-4, який видано Торгово-промисловою палатою України в підтвердження несприятливих погодних умов, що спричинили загибель сільськогосподарських культур на площах ПП «Світточ» станом на 25.04.2012року, 21.05.2012 року та на 01 серпня 2012 року настали форс мажорні обставини. Надаючи пояснення вказав, що проти розірвання договору оренди. Наявність заборгованості по орендній платі визнає, та зобовязується виплатити її за можливості. Просить в позові відмовити. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, у звязку з наступним. Як було встановлено в судовому засіданні, позивачу на праві приватної власності відповідно державного акту на право приватної власності на землю ЗП № 033515 від 21.01.2008 року належить земельна ділянка №440, площею 5,08 га, кадастровий № 2322187200:01:001:0016 розташована на території Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області. 25.12.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди земельної ділянки, в момент укладення договору земельна ділянка була передана орендареві, що підтверджується актом прийому-передачі земельної ділянки від 25.12.2008 року, підписаним сторонами. Згідно з п. 11 Договору оренди землі розрахунок по орендній платі проводиться один раз на рік до 20 першого числа за звітним роком місяця. Пунктом 9 договору оренди, укладеного між сторонами, розмір орендної плати в грошовому виразі визначено у грошовому вигляді в розмірі 1980 грн., або в натуральному вигляді: зерно очищене - 2 000кг., насіння соняшника - 100 кг., солома (2ПТС-4), тракторні послуги для обробітку присадибної ділянки до 0,5 га., допомога на ритуальні послуги 300 грн. Як вбачається зі змісту додаткової угоди, укладеної між позивачем та ПП Світточ 24.10. 2011 року до Договору оренди від 25.12.2008 року, укладеного між позивачем та ПП Світточ, за оренду земельного паю Орендар проводить розрахунок з Орендодавцем в натуральному вигляді: зерно очищене - 3000 кг., насіння соняшнику - 100 кг., солома безкоштовно; тракторні послуги - безкоштовно, допомога на ритуальні послуги - 500 грн. Відповідно до умов договору оренди сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обовязків договору, якщо це невиконання відбулося за обставин, які виникли після укладення договору, внаслідок невідворотних дій надзвичайного характеру, які сторона не могла ні передбачити, ні попередити прийнятими заходами (повінь, пожежа, землетрус, осідання ґрунту та інші явища природи, а також війна або військові дії, які призвели до неможливості виконання цього договору (форс-мажорні обставини). Звертаючись до суду з позовом, [PERSON], як на одну з підстав розірвання договору посилалась на те, що не в повному обсязі отримала орендну плату за 2012-2013 роки. Як вбачається з висновку Торгово-промислової палати від 17.09.2012 року та підтверджується відповідними актами, затвердженими управлінням агропромислового розвитку Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області, протоколом № 16 засідання комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області, внаслідок сильних морозів у січні-лютому 2012 року на площах ПП Світточ загинули посіви озимої пшениці на площі 240 га., а внаслідок посухи весняно-літнього періоду 2012 року на площах ПП Світточ загинули посіви озимої пшениці на площі 162 га., проса на площі 170 га., соняшнику на площі 176 га., кукурудзи на зерно 137 га. Таким чином, вищевказані несприятливі погодні умови, що спричинили загибель сільськогосподарських культур на площах ПП Світточ станом на 25 квітня 2012 року, 21 травня 2012 року та 01 серпня 2012 року є форс-мажорними обставинами. З огляду на викладене та відповідно до умов договору, враховуючи, що відповідач за вказаних форс-мажорних обставин не тільки не міг розрахуватись з позивачкою натуральною формою оплати, а і отримати дохід в наслідок загибелі посівів, відповідач не звільнений від сплати орендної плати за 2012 рік, проте мав право відтермінувати остаточний розрахунок до нового врожаю. За змістом ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до позовної заяви вбачається, що відповідач частково розрахувався з позивачкою, передавши їй за 2012 рік 600кг. очищеного зерна, а також зерна соняшника за 2013 р. -100кг.та грошові кошти за оренду землі за період 2012-2013 рр. в сумі 2367,36 гривень. Відповідно до ст.13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.32 ЗУ «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження обєкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. В п.38 договору передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, про що сторона має повідомити іншу сторону письмово за шість місяців, або за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання іншою стороною обовязків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. У відповідності з ч.1 ст.24 ЗУ «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; своєчасного внесення орендної плати. Як передбачено ст.21 ЗУ «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Ст.611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень п.п.1, 3 ст.623 ЦК України, боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобовязання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день предявлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. У відповідності з ч.1 ст.624 ЦК, якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності з п.24 договору, орендар має право на відшкодування збитків, заподіяних внаслідок невиконання орендодавцем зобовязань, передбачених цим договором. При цьому збитками вважаються фактичні витрати, яких орендар зазнав у звязку з невиконанням або неналежним виконанням умов договору орендодавцем, а також витрати, які орендар здійснив або повинен був здійснити для відновлення свого порушеного права; та доходи, які орендар міг би реально отримати в разі неналежного виконання орендодавцем умов договору. Суд вважає, що посилання відповідача на те, що він звільнений від відповідальності у звязку з настанням форс-мажорних обставин є безпідставними. Вже після отримання такого висновку відповідач 24 жовтня 2011 року уклав з позивачем додаткову угоду, визначивши умови та строки виплати орендної плати. Позивачкою надано суду розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем з урахуванням середньоринкових цін на сільськогосподарську продукцію, пені та індексу інфляції, що отримані в управління статистики по Запорізькій області. Як зазначається в п.13 Договору, розмір орендної плати переглядається один раз на 2 роки у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршання стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом. З урахуванням цін в 2012 році за даними Головного управління статистики у Запорізькій області, розмір орендної плати, передбаченої п.9 Договору зі змінами, внесеними Додатковою угодою від 24.10.2011 р., (з з розрахунку 1 528,3 грн за 1000 кг зерна) складає 3667,92 грн (зерно очищене 2400 кг) З урахуванням цін в 2013 році за даними Головного управління статистики у Запорізькій області, розмір орендної плати, передбаченої п.9 Договору зі змінами, внесеними Додатковою угодою від 24.10.2011 р., (з розрахунку 1 346 грн за 1000 кг зерна) складає 2119,95 грн (зерно очищене 1575). Отже розмір основної заборгованості Відповідача за розрахунками Позивача з орендної плати за 2012-2013 роки становить 3667,92 + 2119,95 = 5787,87 грн. (пять тисяч сімсот вісімдесят сім гривень 87 коп.) Підставою для припинення права користування земельною ділянкою згідно з п. д ч. 1 ст. 141 ЗК України є систематична несплата орендної плати. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що положення закону, які регулюють спірні правовідносини вимагають систематичної несплати орендної плати як підстави для розірвання договору оренди. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Таким чином, у даному випадку є не систематична несплата орендної плати, а затримка у виплаті орендної плати, а тому договір оренди, укладений між сторонами, не може бути розірваний з підстави, яка зазначена позивачем, а саме систематична несплата, оскільки не є обґрунтованим. А тому несплата орендної плати лише за один рік, не може вказуватись на систематичність її несплати, і не може відповідно до п. д ч. 1 ст. 141 ЗК України бути підставою для дострокового розірвання договору оренди землі. Як на підставу розірвання договору оренди, позивач також посилається на те, що відповідач використовує земельну ділянку не за цільовим призначенням, вона є захаращеною бур'яном, що виснажує землю та робить її непридатною для подальшого використання за цільовим призначенням, що фактично передбачено п. 38 зазначеного договору. На підтвердження чого надає відповідно фотознімки з описом та поясненнями, які засвідчені підписом та печаткою голови Миколай-Пільської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Відповідно до ст. 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; своєчасного внесення орендної плати. Частиною 1 ст. 32 зазначеного Закону передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24, 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Згідно з п. ґ ч.1 ст. 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. Під використанням земельної ділянки не за цільовим призначенням потрібно розуміти її використання з порушенням правил, передбачених ст.19 Земельного Кодексу України. З аналізу зазначеного вбачається, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме факт використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, а не власне невикористання земельної ділянки. Як вбачається з матеріалів справи, землі, які передані в оренду ПП Світточ є землями сільськогосподарського призначення Суд не погоджується з доводами позивача в цій частині, у звязку з наступним, так при вирішенні питання про дострокове розірвання договору оренди землі на підставі ст. 32 Закону України "Про оренду землі" не слід ототожнювати поняття "невикористання земельної ділянки за призначенням" та "використання земельної ділянки не за цільовим призначенням", оскільки останнє поняття застосовується до випадків, коли на земельній ділянці із певним цільовим призначенням здійснюється діяльність, яка виходить за межі відповідного цільового призначення. Використання не за цільовим призначенням передбачає дію - використання, а за невикористання (бездіяльність) не передбачається позбавлення права користування. На підставі викладеного,

Outcome: partial