Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до ФОП [PERSON] про захист авторських майнових прав посилаючись на те, що представником позивачів 11.07.2016 р. було зафіксовано факт піратства, шляхом реалізації ФОП [PERSON] контрафактного товару - магніту сувенірного з малюнками в структурі яких без дозволу позивачів відтворено три самостійних об'єкти авторського права, а саме персонажі „[INFO]", „[INFO]" та „[INFO]" з аудіовізуального твору-мультиплікаційного серіалу „[INFO] ...", який був реалізований без дозволу авторів. В підтвердження своїх доводів, в якості доказі наявності у них авторських прав, позивачі надали суду свідоцтво про реєстрацію авторського права на твір від 09.01.2014 р. за [NUMBER] на [PERSON], свідоцтво про реєстрацію авторського права на твір від 02.07.2002 р. за [NUMBER] на [PERSON], рішення про реєстрацію авторського права на твір від 30.10.2013 р. на [PERSON], свідоцтво про право на спадщину за законом від 20.04. 2010 р. на [PERSON], копія оригінальних графічних зображень персонажів „[INFO]", „[INFO]" та „[INFO]", а також рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11.12.2014 р. по справі за № 753/19860/14-ц, яким підтверджено співавторство [PERSON] та [PERSON] В підтвердження своїх доводів щодо реалізацією 11.07.2016 р відповідачем контрафактної продукції, як на докази порушення своїх авторських прав позивачі посилаються на магніт сувенірного з малюнком в структурі якого без дозволу позивачів відтворено три самостійних об'єкти авторського права, а саме персонажі „[INFO]", „[INFO]" та „[INFO]" з аудіовізуального твору-мультиплікаційного серіалу „[INFO] .. , квитанція з банківського терміналу відповідача та відповідний інформаційний носій з відеозаписом на якому було зафіксовано факт порушення авторського права Позивачів. В своїх позовних вимогах, посилаючись на те, що порушення їх авторських прав відбувалося багаторазово, свідомо, умисно, тривало та безперервно, позивачі просять захистити порушені за фактом реалізації Відповідачем їх авторські права на самостійні твори - персонаж „[INFO]", персонаж „[INFO]", персонаж [INFO]" з аудівузуального твору - мультиплікаційного серіалу „[INFO]" шляхом стягнення з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] суму компенсації в розмірі 43 500 грн. 00 коп., виходячи р розрахунку, що кожний персонаж оцінений в 14 500 грн. за кожного з перснажів та стягнення з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] суму компенсації в розмірі 43 500 грн., виходячи р розрахунку, що кожний персонаж оцінений в 14 500 грн., а також стягнути з ФОП [PERSON] судові витрати. Представник позивачів, в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просить суд Стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] по 43500 грн. суми компенсації кожному. В останнє судове засідання не з»явився, направив до суду заяву, в якій просить суд закінчувати розгляд справи у його відсутність. Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали виходячи з наступного. По-перше, відповідач не порушував авторські майнові права позивачів. Встановлення факту реалізації контрафактного товару 11.07.2016 р. не підтверджено належними та допустимими доказами, оскільки квитанція з банківського терміналу Відповідача за визначеною датою не містить найменування товару, який можна ототожнювати з сувенірним магнітом, який було надано суду в якості доказу порушення авторського права Позивачів. По-друге, зображення козаків на сувенірному магніті не можна ототожнювати з графічним зображенням персонажів мультиплікаційного серіалу „[INFO]..", оскільки зображені на магніті козаки є вільною переробкою народної творчості (фолькльору), яка у відповідності до ст. 10 Закону України „Про авторське право і суміжні права" не є об'єктом авторських прав та не підлягає захисту. В підтвердження своєї позиції представник Відповідача надав суду велику кількість графічних зображень запорозьких козаків з визначеного інтернет - сайту та з предметів споживчого користування, а також опис запорозьких козаків в літературних творах та історичних нарисах, які на його думки не відрізняються від графічного зображення козаків, наданих суду представником Позивачів в якості доказу авторських прав та сувенірного магніту, який було начебто придбано у Відповідача. По-трете, відсутні правові підстави ототожнення кожного з персонажів мультиплікаційного серіалу „[INFO]...", а саме „[INFO]", [INFO]" та „[INFO]" з самостійним об'єктом авторського права, так як згідно поданих Позивачами до суду документів зазначені персонажі є єдиним об'єктом авторського права. По-четверте, згідно рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11.12.2014 р. по справі за № 753/19860/14-ц Позивачі є співавторами, що з огляду на вимоги ст. ч. 4 ст. 13 Закону України „Про авторське право і суміжні права" надає право на поділ суми стягнутої грошової компенсації, а не на її подвоювання. По-п»яте, позивач, посилаючись на багаторазово, свідомо, умисно, тривало та безперервно порушення авторського права Відповідачем не довів це належними та допустимими доказами, ще й безпідставно переклав обов'язок по його доказуванню на Відповідача. По-шосте, відповідно до зазначеного Позивачі обрали помилкову методику нарахування грошової компенсації, яка підлягає стягненню. По-сьоме, інформаційний носій у вигляді диску ,, зображення з якого демонструвалося в судовому засіданні 01.03.2017 р., не є первинним носієм інформації, на яку посилається Позивач, як на доказ, який повинен засвідчити порушення авторського права, і тому, з зазначених причин, не може розцінюватися в якості достовірного доказу, за допомогою якого повинні бути доведенні певні обставини справи. До того ж не має ніяких підстав вважати, що сувенірний магніт, відображений на інформаційному носієві є тотожним тому, що був наданий Позивачами до суду в якості доказу порушення їх авторських прав. Крім цього, в судовому засіданні Відповідач заперечила проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, стверджуючи, що сувенірний магніт, який було начебто придбано в її магазині ніколи нею не закуповувався у поставщиків для подальшої реалізації, про що свідчать певні каталоги, надані суду в якості доказу та, відповідно, ніколи не реалізовувався. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, її представника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, факт наявності у позивачів авторських прав на опис та графічне зображення головних персонажів з мультиплікаційного серіалу „[INFO]..." трьох запорозьких козаків „[INFO]", „[INFO]" та „[INFO]" підтверджується зокрема: свідоцтвом про реєстрацію авторського права на твір від 09.01.2014 р. за [NUMBER] на [PERSON], свідоцтвом про реєстрацію авторського права на твір від 02.07.2002 р. за [NUMBER] на [PERSON], рішенням про реєстрацію авторського права на твір від 30.10.2013 р. на [PERSON], свідоцтвом про право на спадщину за законом від 20.04. 2010 р. на [PERSON], копією оригінальних графічних зображень персонажів „[INFO]", „[INFO]" та „[INFO]", а також рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11.12.2014 р. по справі за № 753/19860/14-ц, яким підтверджено співавторство [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. ст. 435, 437 ЦК України, ст. 11 Закону України „Про авторське право і суміжні права" первинним суб'єктом авторського права є автор твору. Авторське право виникає з моменту створення твору. Автору твору належать особисті немайнові права, а також майнові права, визначені ст. 440 ЦК України та ст. 15 Закону України „Про авторське право і суміжні права", зокрема виключне право дозволяти використання твору та виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. За змістом ст. 9 Закону України „Про авторське право і суміжні права", частина твору, яка може використовуватися самостійно, у тому числі оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється законом. Згідно п. 12 постанови Пленуму ВСУ від 04.06.2010 р. за № 5 „Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав", суду слід виходити з того, що майнова відповідальність за порушення авторського права і (або) суміжних прав настає за наявності певних, установлених законом умов: факту протиправної поведінки особи; шкоди, завданої суб'єкту авторського права і (або) суміжних прав, причинно-наслідкового зв'язку між завданою шкодою та протиправною поведінкою особи; вини особи, яка завдала шкоди. Позивач повинен довести факт наявності в нього авторського права і (або) суміжних прав, факт порушення його прав відповідачем або загрозу такому порушенню, розмір шкоди (за винятком вимоги виплати компенсації), якщо вона завдана та причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою і діями відповідача. При цьому суд виходить з наявності матеріально-правової презумпції авторства (ч. 1 ст. 435 ЦК України, ст. 11 Закону України „Про авторське право і суміжні права". Відповідач, який заперечує проти позову, зобов'язаний довести виконання вимог Закону України „Про авторське право і суміжні права" при використанні ним об'єкту авторського права і (або) суміжних прав, а також спростувати передбачену цивільним законодавством презумпцію винного завдання шкоди (ст.614 та ст. 1166 ЦК України). Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Факт незаконної реалізації контрафактного товару Відповідачем, а саме сувенірного магніту з графічним зображенням запорозьких козаків, що є тотожним графічному зображенню персонажів мультиплікаційного серіалу „[INFO]...", а саме „[INFO]", „[INFO]" та „[INFO]" підтверджується квитанцією з банківського терміналу відповідача за визначеною датою здійснення відповідної його реалізацією та відеозаписом, який міститься на інформаційному носієві - диску, що міститься на а.с.75, та який було продемонстровано в судовому засіданні. Відповідно до п. «б» ч.1 ст. 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є піратство у сфері авторського права і (або) суміжних прав - опублікування, відтворення, ввезення на митну територію України, вивезення з митної території України і розповсюдження контрафактних примірників творів (у тому числі комп'ютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм і програм організацій мовлення. В ст.1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» надано роз'яснення, що контрафактний примірник твору, фонограми, відеограми - це примірник твору, фонограми чи відеограми, відтворений, опублікований і (або) розповсюджуваний з порушенням авторського права і (або) суміжних прав, у тому числі примірники захищених в Україні творів, фонограм і відеограм, що ввозяться на митну територію України без згоди автора чи іншого суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, зокрема з країн, в яких ці твори, фонограми і відеограми ніколи не охоронялися або перестали охоронятися. Що стосується грошової компенсації, то суд визначаючи її розмір виходить з наступного. В судовому засіданні 06.12.2017 р. представник Позивачів, відповідаючи на питання представника Відповідача, не надав суду доказів багаторазового, свідомого, умисного, тривалого та безперервного порушення авторського права, уточнив позов. У відповідності до вимог, передбачених ст. 52 Закону України „Про авторське право і суміжні права", особа, авторські права якої порушені, має право обирати альтернативний спосіб захисту своїх авторських прав, серед яких є й вимога про виплату компенсації, граничний розмір якої законодавець встановив від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат. Позивачі обрали способом захисту свого порушеного авторського права саме стягнення з Відповідача грошової компенсації у розмірі 14 500 грн., за кожний окремий об'єкт авторського права, який, на їх думку є кожний окремий головний персонаж мультиплікаційного серіалу „[INFO]...", а саме - окремо „[INFO]", окремо „[INFO]" та окремо „[INFO]", яка підлягає стягненню на користь кожного з Позивачів. Таке твердження Позивачів є помилковим, оскільки у відповідності до наявних у матеріалах справи правовстановлюючих документів, авторське право Позивачів розповсюджується на трьох зазначених персонажів виключно як на один об'єкт авторського права. До того ж, у відповідності до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11.12.2014 р. по справі за № 753/19860/14-ц, підтверджено наявність співавторства Позивачів на зазначений об'єкт авторського права, що згідно вимог, передбачених ст. 61 ЦПК України є підставою звільненою від доказування. Згідност. ч. 4 ст. 13 Закону України „Про авторське право і суміжні права", винагорода за використання твору належить співавторам у рівних частках, якщо в угоді між ними не передбачається інше. Таким чином, зазначена правова норма в імперативному порядку визначає принцип поділу винагороди, яка належить співавторами за використання їхнього твору. Грошова компенсація за своєю правовою природою є грошовою винагородою автора, яку він не отримав внаслідок несанкціонованого (незаконного) використання такого твору. Таким чином, виходячи з вищезазначеного, з урахуванням зібраних доказів по справі, суд вважає за можливим стягнути з Відповідача за порушенні майнові права Позивачів грошову компенсацію у розмірі 14 500 грн. на двох Позивачів, тобто по 7 250 грн. на кожного з них. Твердження Відповідача щодо визнання відеозапису від 11.07.2017 р. недостовірним доказом в силу його неналежності, не ґрунтуються на фактичних обставинах, оскільки під час його демонстрації суд пересвідчився в тому, що відзнятий матеріал підтверджує факт реалізації Відповідачем сувенірного магніту, копія якого міститься в матеріалах справи, а оригінал було продемонстровано в судовому засіданні 06.12.2017 р. представником Позивачів. Твердження відповідача щодо віднесення графічного зображення запорозьких козаків, зображених на сувенірному магніті до вільної переробки народної творчості (фолькльору), яка у відповідності до ст. 10 Закону України „Про авторське право і суміжні права" не є об'єктом авторських прав та не підлягає захисту, також не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки, суд при розгляді зазначеної справи виходить з наявності матеріально-правової презумпції авторства (ч. 1 ст. 435 ЦК України, ст. 11 Закону України „Про авторське право і суміжні права", згідно якої виключно Відповідач повинен довести належними та допустимими. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, також підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів сплачений в дохід держави судовий збір в розмірі по 435 грн. кожному.

Outcome: partial