Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

14 червня 2014 року, на автошляху «Харків- Сімферополь», [PERSON] рухався на автомобілі ВАЗ 21053, реєстраційний номер Ф645233П, який належить громадянину [PERSON] Приблизно в період часу з 21 год. 30 хв., до 22 год. 00 хв. на 3343 км. автошляху «Харків Сімферополь», біля АЗС «Ріо» у м. Василівка, з зустрічної смуги руху на його смугу руху виїхав автомобіль Ford «Kuga», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]. Внаслідок такого маневру водія [PERSON], відбулося фактично лобове зіткнення їхніх автомобілів. Внаслідок зазначеного ДТП, він отримав численні тілесні ушкодження, в тому числі й такі, які за своїм ступенем відносяться до тяжких, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи, яка була проведена у ході досудового слідства у кримінальному провадженні. Отримані ним, внаслідок ДТП тілесні ушкодження, а саме: перелом ліктьового відростку лівої ліктьової кістки зі зміщенням фрагментів, закритий перелом верхньої щелепи, двосторонній перелом нижньої щелепи, багатоскольчатий перелом альвеолярної частки нижньої щелепи з дефектом у фронтальному відділенні потребували тривалого та дорогого лікування. Вироком Василівського районного суду Запорізької області від 15 квітня 2015 року, водій [PERSON] був визнаний винним у скоєнні злочину по відношенню до [PERSON] за ч. 2 ст. 286 КК України. Вказаним вироком суду був частково задоволений його цивільний позов до [PERSON] та ПАТ «Страхова компанія «Оранта-Січ» про стягнення на його користь матеріальної та моральної шкоди, а саме: було стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Оранта-Січ» 16 761, 21 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, стягнуто з [PERSON] 45 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 3000 грн. витрат на правову допомогу. Ним, у цивільному позові було зазначено, що внаслідок отриманих травм, він практично лишився всіх своїх власних зубів та погребує необхідного зубного протезування зубними імплантантами. На час розгляду кримінального провадження, він ще проходив необхідні підготовчі процедури для такого протезування та за медичними рекомендаціями не міг розпочати такі процедури, а отже і кінцева вартість протезування остаточно не була визначена на час розгляду кримінального провадження. На сьогодні, стан його здоровя вже дозволяє йому робити необхідні медичні процедури з зубного протезування. Вартість зубного протезування становить 327 858 грн. Отже, з врахуванням вже виплаченої суми завданої йому матеріальної шкоди, вважає, що «Страхова компанія «Оранта-Січ» повинна виплатити йому 83 238,79 грн., а водій [PERSON] відповідно 244 619,21 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] наполягали на задоволенні позовних вимог з підстав викладених у позовній заяві. В судове засідання відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] не зявилися, проте надали заяви, про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача [PERSON] також надав суду письмові заперечення, у відповідності до яких вказав, що згідно вироку Василівського районного суду Запорізької області від 15 квітня 2015 року у справі № 311/9/15-к цивільний позов позивача було задоволено частково. На теперішній час відповідач відбув призначене йому покарання та повністю відшкодував позивачу стягнуту з нього шкоду. [PERSON] апеляційну скаргу на вирок суду не подавав. Висновком експертизи № 4530 від 13 листопада 2014 року, проведеної під час досудового розслідування, не було виявлено пошкодження або втрату зубів позивачем, що слугувало б підставою для стягнення матеріальної шкоди для їх відновлення. Іншиим шляхом, ніж висновком судової медичної експертизи, факт втрати або пошкодження зубів позивача доведений не може бути. Внаслідок зазначеного, просив в задоволенні позовних вимог позивачу відмовити. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта Січ» [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що позивачем не було надано документального підтвердження понесених витрат на лікування. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що працює лікарем-хірургом у Василівській ЦРБ. 15 червня 2014 року до лікарні був доставлений [PERSON] після ДТП, він був поміщений в реанімаційне відділення, перебував вкрай тяжкому стані, в нього були численні поранення, на обличчі була велика рана нижньої щелепи розміром приблизно 15 см, в роті були фрагменти щелепи і зубів. Після надання пацієнту невідкладної допомоги, через декілька днів, у звязку з тяжкістю травм, він був відправлений у лікарю в м. Запоріжжя. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що працює стоматологом в м. Запоріжжя. Вдень 14 червня 2014 року в нього на прийомі перебував [PERSON] з приводу протезування декількох зубів на верхній щелепі, зуби на нижній щелепі в нього були здорові. [PERSON] мав прийти до нього 16 червня 2014 року, але на черговий прийом пацієнт не зявився. Згодом він дізнався, що [PERSON] потратив в ДТП. Свідок [PERSON] суду повідомив, що працює завідуючим стоматологічним відділенням Василівського ЦРБ. В червні 2014 року він був запрошений колегами з реанімаційного відділення для консультації. Під час огляду пацієнта [PERSON], він рекомендував відправити його на лікування до лікарні в м.Запоріжжя, оскільки наявні в нього пошкодження щепили були надто тяжкі, і надати належну медичну допомогу в районній лікарні йому було неможливо. Заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Суд згідно\~ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. ст.\~10,\~60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.\~\~ Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими\~ст. 212 ЦПК Україниз врахуванням положень ст.ст. 57-66 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що вироком Василівського районного Запорізької області від 15 квітня 2015 року, [PERSON] був засуджений за ч.2 ст. 286 КК України. Потерпілим від злочину є позивач по справі [PERSON] Згідно вказаного вироку, заявлений потерпілим [PERSON] цивільний позов було задоволено частково. Так, з засудженого [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто в рахунок заподіяної моральної шкоди 45\~000 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 3\~000 грн., з ПАТ «Страхова компанія» Оранта Січ» на користь [PERSON] було стягнуто в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 16751 грн.21 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн. В іншій частині позову було відмовлено (а.с. 5-7). У відповідності до плану лікування № ЦБ08458, виданого Стоматологічною клінікою «SmiIe», ПП [PERSON] 11 лютого 2015 року, вартість стоматологічних послуг пацієнта [PERSON] становить 241\~478 грн. (а.с. 8). У відповідності до плану лікування № ЦБ08459, виданого Стоматологічною клінікою «SmiIe», ПП [PERSON] 11 лютого 2015 року, вартість стоматологічних послуг пацієнта [PERSON] становить 56540 грн. (а.с. 9). У відповідності до плану лікування № ЦБ08457, виданого Стоматологічною клінікою «SmiIe», ПП [PERSON] 11 лютого 2015 року, вартість стоматологічних послуг пацієнта [PERSON] становить 29842 грн. (а.с. 10). 20 серпня 2015 року [PERSON] звернувся до ПАТ «СК «Оранта» із заявою про виплату страхового відшкодування, у звязку з необхідністю проведення протезування в сумі 78248,79 грн. (а.с.44) 15 жовтня 2015 року ПАТ «СК «Оранта» була направлено лист [PERSON] з проханням надати амбулаторну картку зі стоматологічної клініки, акт виконаних робіт і документ підтвердження факт оплати лікування (а.с. 45). Крім того, в судовому засіданні були досліджені матеріали кримінального провадження № 311/9/15-к за обвинувачення [PERSON] за ч.2 ст. 286 КК України, зокрема, цивільний позов [PERSON] і документи на його обґрунтування. Також судом були оглянуті і долучені до матеріалів справи, фотографії надані свідком [PERSON] із зображенням тілесних ушкоджень [PERSON] і копії рентгенівських знімків щелепи [PERSON] Статтями\~213,\~214 ЦПК\~передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода заподіяна неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі, особою яка її заподіяла, якщо не докаже, що шкода заподіяна не з його вини. \~ Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Стаття 1194 ЦК України передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (далі Закон № 1961-IV ) при настанні страхового випадку Страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоровю та майну третьої (потерпілої) особи. Відповідно до\~статті 3 Закону № 1961-IV\~обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення\~статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого\~статтею 33 Закону № 1961-IV\~обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого\~статтею 33 Закону № 1961-IV\~обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності\~Закон № 1961-IV\~(стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі\~статтею 6 Закону № 1961-IV\~страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. За змістом\~Закону № 1961-IV\~(статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик. За\~ст. 23 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода), пов'язана: з лікуванням потерпілого; з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; із стійкою втратою працездатності потерпілим; із смертю потерпілого. Порядок визначення шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, врегульовано гл.82 ЦК України. Згідно з правовими нормами при визначенні розміру шкоди враховується розмір майнової шкоди, спричиненої майну або особистим немайновим правам потерпілого. Під шкодою, що має бути відшкодована, розуміють знешкодження або зменшення блага потерпілого внаслідок порушення його матеріальних прав або приниження нематеріальних благ (життя, здоровя тощо). В ході судового розгляду було встановлено, що [PERSON] дійсно було завдано шкоди [PERSON], що підтверджується вироком Василівського районного суду Запорізької області від 15 квітня 2015 року. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Оранта-Січ». [PERSON] було витрачено на лікування 16721,21 грн., тому і відшкодування спричиненої матеріальної шкоди вказану суду було стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Оранта-Січ». Крім того, на користь [PERSON] було стягнено моральну шкоду в загальному розмірі 50000 грн. В подальшому [PERSON] звертався до страхової компанії з метою отримання стархового відшкодування на протезування. Проте, у відповідності до п. 24.1 ст. 24 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обгрунтовані витрати потерпілої особи, які пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я. Розмір таких витрат має бути підтверджений документами, що свідчать факт оплатного придбання товару (послуги). Виходячи з норм даного Закону страхове відшкодування за договором страхування цивільної відповідальності провадиться безпосередньо потерпілому на підставі заяви встановленої форми з встановленим законом переліком документів, які подаються Страховику протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Крім того, при вирішенні питання про виплату страхового відшкодування у зв'язку із заподіяною особі шкодою, страховик має право письмово вимагати від відповідного закладу охорони здоровя відомості про діагноз, лікування та інше та за необхідності отримувати додаткову інформацію щодо відшкодування понесених витрат. Відповідно до Узагальнення судової практики «Проблемні питання розгляду справ у спорах про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП» від 20 жовтня 2015 року, потерпілий має право на відшкодування придбання ліків, протезування, стороннього догляду (ст.1195 ЦК України). Всі витрати мають бути документально підтверджені, зокрема квитанціями, чеками, а витрати на ліки, додатково рецептами лікаря. В ході судового розгляду, було встановлено, що належних підтверджуючих доказів [PERSON] до страхової компанії не надав. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] отримав відшкодування матеріальної і моральної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, що підтверджується відповідним вироком суду. В даному позові позивач [PERSON] ставить питання про стягнення додаткових витрат, необхідних для протезування, тобто, коштів на попереднє лікування, яке він лише має намір пройти в майбутньому. Так, згідно\~ст.1195 ЦК України\~фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до\~ст.1202 ЦК України\~відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед. Стягнення додаткових витрат, передбачених частиною першою\~статті 1195 цього Кодексу, може бути здійснене наперед у межах строків, встановлених на основі висновку відповідної лікарської експертизи, а також у разі необхідності попередньої оплати послуг і майна (придбання путівки, оплата проїзду, оплата спеціальних транспортних засобів тощо. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. «д» п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди"\~стягнення додаткових витрат потерпілого може бути проведено й на майбутній час у межах строків, зазначених у висновку МСЕК або судово-медичної експертизи. При стягненні додаткових витрат на протезування, придбання путівки на санаторно-курортне лікування, суд повинен зазначити в рішенні, що присуджені суми підлягають перерахуванню відповідній організації, яка має надати ці послуги потерпілому. Проте, на обґрунтування необхідності проведення лікування в майбутньому, позивачем [PERSON] не були надані відповідні висновки МСЕК або висновки судово-медичних експертиз, відповідних клопотань позивач в ході судового розгляду не заявляв. Ним були надані лише копії планів лікування датовані 11 лютого 2015 року із зазначенням переліку стоматологічних послуг, що не можуть бути прийняті судом в якості належних доказів, необхідності проходження лікуванні і понесенні відповідних витрат у майбутньому. Таким чином, враховуючи відсутність висновку відповідної лікарської експертизи щодо необхідності проходження лікування [PERSON] саме через отримання відповідних травм, суд приходить до висновку про відсутність підстав, для задоволення позову. Крім того, суд звертає увагу, що кошти на майбутнє лікування підлягають стягненню не на користь потерпілого, а перерахуванню відповідній організації.

Outcome: dismissed