Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" звернувся до суду з даним позовом, який представник позивача підтримав у судовому засіданні та пояснив, що 14 листопада 2006 року між ТОВ "Банк"Фінанси та Кредит" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1940p3-06, згідно умов якого останній надано кредитні кошти у розмірі 35 000, 00 (тридцять п'ять тисяч) євро, зі сплатою 13,5% процентів річних, які вона зобов'язалась повністю повернути до 14.11.2016 року шляхом сплати процентів за користування та щомісячного погашення суми основного боргу, починаючи з травня 2008 року. Банк належним чином виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, відкривши відповідачу позичковий рахунок та надавши йому обумовлені кредитним договором грошові кошти. 26 травня 2008 року між Банком та відповідачкою укладено Додаткову угоду № 2 до кредитного договору, відповідно до умов якої процентна ставка починаючи з 26.05.2008 року, встановлється в розмірі 16 (шістнадцять) процентів річних. [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала, оскільки порушила строки повернення основної суми кредиту та відсотків за користування ним, в результаті чого виникла заборгованість, яка становить 1 342 033, 13 грн. ( один міліон триста сорок дві тисячі тридцять три гривні 13 копійок). Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати. Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила суду, що оскільки вона продовжує проводити виплати по отриманому кредиту, тому просить суд в задоволенні позову відмовити, а якщо суд вирішить приймати рішення про стягнення заборгованості то просить суд зменшити розмір пені із урахуванням матеріального становища та знецінення гривні по відношенні до євро. Представник відповідачки в судовому засіданні проти позову позову заперечила та пояснила суду, що [PERSON] дійсно порушувала строки повернення суми кредиту та відсотків за користування ними у зв'язку із сімейними обставинами. Проте оскільки позивачка і надалі продовжує повертати кошти, а банк не порушує питання про розірвання кредитного договору, то в задоволенні позову слід відмовити. Суд вважає, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1049 ч. 1 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В статті 1050 ч. 2 ЦК України зазначається, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 615 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання Судом встановлено, що між ТОВ "Банк"Фінанси та Кредит" та [PERSON] укладено кредитний договір № 1940 p3-06 від 14.11.2006 року, згідно умов якого позивачці надано кредит у розмірі 35 00, 00 (тридцять п"ять тисяч) эвро в тимчасове користування на умовах сплати відсотків за користування кредитними ресурсами по процентій ставці 13,5 (тринадцять цілих п'ять десятих) процентів річних. 26 травня 2008 року між Банком та відповідачкою укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору, відповідно до якої процентна ставка за користування кредитом збільшилась до 16 (шістнадцяти) процентів річних. [PERSON], як позичальник зобов'язалась прийняти, сплатити плату за кредит та повернути банку кредит частинами в розмірах та в строки, визначені кредитним договором, а саме повністю повернути отримані грошові кошти до 14.11.2016 року. Банк належним чином виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, відкривши позичковий рахунок та надавши обумовлені кредитним договором грошові кошти у повному обсязі. Відповідачка свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала, оскільки порушила строки повернення основної суми кредиту та відсотків за користування ним, в наслідок чого із врахуванням сплаченоно кредиту під час знаходення справи у судовому розгляді кінцева сума заборгованості станом на 05.03.2015 року становить 24 098,11 Євро та 1032418,73 грн. пені за несплату основного боргу. Відсотки по кредитному договору не нараховані у зв"язку з їх оплатою. Згідно ст.551 ч.3 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] звернулась в суд з письмовою заявою про зменшення розміру пені з посиланням на рішення Конституційного Суду від 11 липня 2013 року, яким роз"яснено, що вимоги про нарахування та сплату неустойки за договором кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає вимогам ст.ст.509 ч.3, 627 ЦК України, засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Враховуючи роз"яснення Конституційного Суду, розмір пені, який значно перевищує розмір збитків та враховуючи інфляцію в державі, суд вважає, що розмір пені слід зменшити до 200 000 грн. Встановлене судом підтверджується копією договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 1940 p3-06 від 14.11.2006 року, копією додатку № 1 до кредитного договору № 1940 p3-06 від 14.11.2006 року, копією додаткової угоди № 2 від 26.05.2008 року до договору № 1940 p3-06 від 14.11.2006 року, розрахунком суми заборгованості та іншими перевіреними в суді доказами. На підставі ст.ст 526,610,611,612,625,1048,1049,1054 ЦК України, та

Outcome: partial