Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача, їх заяви (клопотання), інші процесуальні дії у справі. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (на даний час АТ КБ "ПРИВАТБАНК") звернулось до суду з названим позовом до [PERSON]. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 3 січня 2013 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір (без номеру), за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % річних на суму залишку заборгованості на строк, що відповідає строку дії картки. [PERSON] погодилася з тим, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг (далі - Умови та Правила), Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між нею і банком договір, про що свідчить її підпис у заяві. За Умовами та Правилами клієнт погоджується з тим, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт, позичальник доручає списувати з будь-якого відкритого у банку рахунку грошові кошти для здійснення платежу та зобов`язується надати банку письмову заяву про розірвання договору і погасити заборгованість. Позичальник не виконувала взятих на себе зобов`язань, внаслідок чого станом на 31 січня 2016 року в неї утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 26 065,66 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 1 454,89 грн; за відсотками за користування кредитом - 19 436,91 грн; за пенею та комісією - 344,65 грн; за штрафом (фіксована частина) - 500 грн; за штрафом (відсоток від суми заборгованості) - 1 217,41 грн. Враховуючи наведене, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просило стягнути з відповідача на свою користь зазначену заборгованість та понесені судові витрати. Представник позивача РОЖКО С.М., в судовому засіданні, уточнив позовні вимоги та просив стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором, яка згідно з розрахунком банку становить 11 141 грн 39 коп, а саме: 1 464 грн 69 коп - заборгованість за кредитом; 8 669 грн 97 коп - заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 04.02.2014 р. по 31.08.2016 р., та нараховані: штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн та штраф (процентна частина) в сумі 506 грн 73 коп. При цьому, в указаному розрахунку враховані всі висновки суду касаційної інстанції. Щодо заяви [PERSON] про застосування позовної давності, то вказав, що вона безпідставна, так як суд касаційної інстанції під час касаційного перегляду вказав на те, що позивач не пропустив строк звернення до суду. В судовому засіданні [PERSON] уточнені позовні вимоги не визнала. Вказала, що в січні 2013 року вона дійсно отримала кредит у позивача, вносила кошти на його погашення, однак заборгованість нарахована банком у розмірі, який значно перевищує суму отриманих нею грошових коштів у сукупності з нарахованими на них процентами. Також вона подала заяву про застосування позовної давності та зазначила, що останній платіж на погашення кредиту внесений нею в лютому 2013 року, а позивач, звернувшись до суду 04 лютого 2017 року, пропустив позовну давність. Будь-яких платежів на погашення заборгованості за кредитом у 2014 році вона не здійснювала та інших карток від ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не отримувала. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 03 січня 2013 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (на даний час АТ КБ "ПРИВАТБАНК") та [PERSON] було укладено кредитний договір (без номеру), за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % річних на суму залишку заборгованості на строк, що виповідає строку дії картки. Згідно з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил, підписаною [PERSON] 03 січня 2013 року, бажаний кредитний ліміт по платіжній кредитній карті «Універсальна» визначено в розмірі 3 500 грн. Відповідно до п. 1.1.2.5 Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 № СП-2010-256 (далі по тексту - Правила), клієнт зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Пунктом 1.1.5.1 Правил передбачено, що сторони несуть відповідальність за належне виконання своїх обов`язків згідно законодавства України і умовам публічного договору, Договору. Пунктом 1.1.5.20 Правил встановлено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених даним договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн (в еквіваленті 500 грн по кредитним картам, відкритими у валюті USD) + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій. Згідно з пунктом 2.1.1.2.11 Умов та Правил, які є складовою частиною кредитного договору, картка діє до останнього дня місяця, зазначеного на титульній стороні карти, включно. Згідно з пунктом 2.1.1.5.5 Умов та Правил позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Позичальник не виконувала взятих на себе зобов`язань, внаслідок чого станом на 31 серпня 2016 року, в [PERSON] утворилася заборгованість за кредитним договором, яка згідно з розрахунком банку становила 11 141 грн 39 коп, а саме: 1 464 грн 69 коп - заборгованість за кредитом; 8 669 грн 97 коп - заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 04.02.2014 р. по 31.08.2016 р., та нараховані: штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн та штраф (процентна частина) в сумі 506 грн 73 коп. Згідно з довідкою ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі договору від 13 січня 2013 року [PERSON] було надано кредитну картку № [NUMBER] з терміном дії до 31 серпня 2016 року. Користуючись кредитними коштами, [PERSON] періодично сплачувала заборгованість за наданим кредитом, останній платіж вона здійснила 15 лютого 2013 року. Платежі, які здійснені після 15 лютого 2013, були списані з її рахунків ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» автоматично. Джерела права застосовані (не застосовані) судом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (ст. 526 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 614 ЦК України). Згідно ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК, якщо інше не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частин першої та другої ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга ст. 258ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта ст. 267 ЦК України). Оцінка суду. Оцінивши вказані докази та норми права, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути заборгованість за договором б/н від 03.01.2013 року, станом 31.08.2016 року, а саме: 1 464 грн 69 коп - заборгованість за кредитом; 8 669 грн 97 коп - заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 04.02.2014 р. по 31.08.2016 р., та нараховані штрафні санкції відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн та штраф (процентна частина) в сумі 506 грн 73 коп, задовольнивши позовні вимоги, з урахуванням уточнення позовних вимог представника позивача РОЖКА С .М., враховуючи те, що: - по-перше, [PERSON] належним чином не виконує обов`язки щодо сплати кредиту та процентів за користування кредитом; - по-друге, відповідачка не надала жодного доказу на спростування вказаної заборгованості за розрахунком заборгованості, станом на 31.08.2016 р.; - по-третє, в наданому представником позивача РОЖКОМ С.М. розрахунок заборгованості враховані висновки суду касаційної інстанції; - по-четверте, висновки суду касаційної інстанції (Постанова Верховного Суду від 27.02.2019 р.) обов`язкові для суду першої інстанції при новому розгляді, в т.ч. і в частині того, що: ?за даним договором перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня дії картки; ?строк позовної давності в даній ситуації не збіг, так як позов пред`явлено позивачем в лютому 2017 р., тобто в межах позовної давності з часу закінчення строку дії картки (серпень 2016 року), то вказане виключає відмову в позові на підставі пропуску строку позовної давності, за заявою [PERSON] Розподіл судових витрат З [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» належить стягнути судовий збір в сумі 1 600 грн.

Outcome: approved