Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, в якому зазначив, що [PERSON] є матір'ю їх спільної дитини - [PERSON], [INFO]. У зв'язку з тим, що [PERSON] зловживала алкоголем та по декілька днів не ночувала вдома в їхній сім'ї дуже часто виникали сварки, тому спільне життя у них не склалося. В липні 2017 року відповідачка забрала із собою кошти та паспорт, залишила доньку на нього і зникла у невідомому напрямку. З липня 2017 року і по теперішній час [PERSON] жодного разу не з'являлась до доньки та не надавала матеріальної допомоги, не цікавилась її життям та здоров'ям. На протязі 9 місяців мати не відвідувала дитячий садочок, а лише один раз в телефонному режимі поцікавилась у вихователя успіхами дитини. Також в період проживання відповідача разом із позивачем та спільною донькою, відповідачка зарекомендувала себе з негативної сторони, зловживала спиртними напоями, безвідповідально відносилась до виконання своїх батьківських обов'язків. У зв'язку із зазначеними обставинами донька [PERSON] була взята на облік службою у справах дітей Добровеличківської РДА , як дитина яка потрапила в складні життєві обставини. Вказані обставини, на думку сторони позивача, свідчать про свідоме ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, що й спонукало його звернутися до суду з відповідним позовом . В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав повністю та обґрунтував їх обставинами, викладеними в позовній заяві. Додав, що в нього від спільного проживання з [PERSON] народилась донька [PERSON] [INFO]. Мати не бачила доньки та взагалі нею не цікавилась починаючи із липня 2017 року. Також коли він проживав спільно із [PERSON], остання зловживала алкоголем та по декілька днів не ночувала вдома, що зумовлювало в їхній сім'ї постійні сварки, тому спільне життя в них не склалось. В липні 2017 року відповідачка покидаючи домоволодіння забрала із собою кошти та паспорт, залишивши доньку на нього і зникла у невідомому напрямку. Малолітня [PERSON] утримується за рахунок його коштів. Причини залишення [PERSON] домоволодіння йому не відомі. Насильства над [PERSON] він не вчиняв однак були постійні конфлікти. Також повідомив, що його дочка забезпечена усім необхідним і на даний час відвідує дитячий садок. З метою захисту прав дитини на майбутнє, позивач вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав, яка свідомо ухиляється від виховання дитини. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та пояснила, що за зверненням позивача, служба у справах дітей підтверджувала факт відсутності участі матері [PERSON] у вихованні доньки [PERSON] Додала, що [PERSON] за період спільного проживання із позивачем зловживала алкоголем та по декілька днів не ночувала вдома. Зазначене підтверджується наданими суду актами обстеження умов проживання, довідкою-характеристикою Добровеличківської селищної ради, а також висновком про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Крім того на даний час вихованням та забезпеченням дитини займається [PERSON]. З липня 2017 року [PERSON] взагалі не цікавилась життям своєї доньки та не піклувалась про неї. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явилася. Доказів про причини своєї неявки, відзиву та заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило . Також відповідач була повідомлена через оголошення за офіційною веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України: http://dv.kr.court.gov.ua. Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. За заявою позивача, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши заяву по суті спору та письмові докази, допитавши свідка, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини . [PERSON] народилася [INFO] року в смт.Добровеличківка Добровеличківського району Кіровоградської області, про що в книзі реєстрації народжень 14 січня 2014 року вчинено актовий запис за № 4. Матір'ю дитини записана [PERSON]. Батьком дитини записаний [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.08.2016, виданого Добровеличківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області. (а.с.7) Зі змісту довідки - характеристики № 26 від 29.03.2018, виданої Добровеличківською селищною радою Добровеличківського району Кіровоградської області, встановлено, що за період проживання в смт.Добровеличківка [PERSON] до адміністративної відповідальності селищною радою не притягувався, компрометуючих матеріалів у відношенні [PERSON] до селищної ради не надходило. ( а.с.10) Зі змісту довідки - характеристики, виданої Добровеличківською селищною радою Добровеличківського району Кіровоградської області щодо [PERSON], встановлено, що [PERSON] за період проживання у смт.Добровеличківка зарекомендувала себе з негативної сторони. На протязі останніх років її сім'я була як така, що потрапила у кризову ситуацію. [PERSON] в молодому віці залишилася без матері та часто вживала спиртні напої. Ставши матір'ю [PERSON] неналежним чином виконувала свої материнські обов'язки, а саме: часто зникала із дому на декілька днів або тижнів, залишаючи маленьку доньку на батька; не працювала; з липня 2017 року не проживає на території смт.Добровеличківка та жодного разу не бачилась із дочкою, її життям та здоров'ям не цікавилася. ( а.с.11) Зі змісту довідки про склад сім'ї від 29.03.2018 № 1825, виданої Добровеличківською селищною радою Добровеличківського району Кіровоградської області, встановлено, що до складу сім'ї [PERSON], [INFO], який проживає в [ADDRESS] входить донька - [PERSON], [INFO]. Мати дитини [PERSON] із липня 2017 року разом із дитиною та співмешканцем не проживає. (а.с. 12) Зі змісту довідки від 02.04.2018 №831, виданої Добровеличківським районним центром зайнятості встановлено, що [PERSON] зареєстрований як безробітний, дохід за період з 14.02.2018 по 31.03.2018 становить нуль гривень нуль копійок (а.с.13). Зі змісту листа від 26.04.2018, наданої вихователем групи дитячого садка "Ромашка", встановлено, що [PERSON] з 24.12.2013 відвідує садок протягом двох років, але з липня 2017 року приводить лише батько [PERSON] так як мати десь поїхала та не цікавиться життям дитини. У березні 2018 року мати дитини телефонувала і говорила, що скоро приїде, але минуло близько 2 місяців і вона так і не з'являлась. ( а.с.14) Згідно з актом обстеження умов проживання дитини від 07.06.2016 з'ясовано, що дитина [PERSON] проживає з матір'ю [PERSON] та батьком [PERSON], умови проживання дитини задовільні, дитина забезпечена усім необхідним та відвідує садочок. У сім'ї складна ситуація між [PERSON] та [PERSON] оскільки постійно виникають сварки. Брат [PERSON] підтвердив, що сестра випиває та декілька днів не ночує вдома беручи із собою малолітню доньку. ( а.с.18) Згідно з актом обстеження умов проживання дитини від 26.10.2016, з'ясовано, що дитина [PERSON] проживає з матір'ю [PERSON] та батьком [PERSON], умови проживання дитини задовільні, дитина забезпечена усім необхідним та відвідує садочок. На момент обстеження, [PERSON] не було вдома. Зі слів [PERSON] вона відсутня за місцем свого проживання близько 3 діб, а також вона часто залишає дитину на нього та зникає у невідомому напрямку. ( а.с.15) Згідно з актом обстеження умов проживання дитини від 01.11.2016 з'ясовано, що дитина [PERSON] проживає з матір'ю [PERSON] та батьком [PERSON], умови проживання дитини задовільні, дитина забезпечена усім необхідним та відвідує садочок. У сім'ї складна ситуація оскільки мають місце постійні сварки, а мати може бути відсутня вдома по декілька тижнів, зловживає спиртними напоями ( а.с.16). Згідно з актом обстеження умов проживання дитини від 08.11.2017 з'ясовано, що дитина [PERSON] проживає з матір'ю [PERSON] та батьком [PERSON], умови проживання дитини задовільні, дитина забезпечена усім необхідним та відвідує садочок. Під час обстеження з'ясовано , що мати дитини [PERSON] з липня 2017 року поїхала з дому та з того часу життям дитини не цікавиться. ( а.с.17) Судом також встановлено, що згідно з висновком від 18.05.2018 № 01-34/77/1 Добровеличківська районна державна адміністрація Кіровоградської області як орган опіки та піклування вважає необхідним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO], з підстав ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків. ( а.с. 32 ) Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є рідною сестрою позивача надала показання, що рік назад [PERSON] покинула дитину [PERSON] та поїхала в Дніпропетровську область влаштовувати своє особисте життя. Пам'ятає, що коли [PERSON] народила дочку то вона не була пристосована виховувати дитину. Також коли [PERSON] проживала разом із донькою та позивачем, то вона йшла з дому на декілька днів, а також одного разу її не було вдома 2 тижні. Завжди як дитина хворіла її лікував [PERSON] На даний час дівчинка відвідує дитячий садок і утримує її належними умовами [PERSON] Причини відсутності [PERSON] їй невідомі. Наведені вище обставини дають підставу зробити суду висновок про те, що відповідач через байдуже ставлення до власної дитини, з липня 2017 року по день розгляду спору без поважних на те причин не виявляє щодо доньки материнського піклування, свідомо ухиляється від виконання обов'язків щодо виховання дитини . Враховуючи зазначене, суд зазначає, що в Україні дитинство охороняється державою (частина третя статті 51 Конституції України). Держава має забезпечувати належні умови для виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, їх соціально-психологічної адаптації та активної життєдіяльності, зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги, свободи та рівності (стаття 4 Закону України „Про охорону дитинства"). Пріоритетом у правовому регулюванні сімейних відносин є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (частина друга статті 1 Кодексу). Відповідно до ст.12 Закону України „Про охорону дитинства", на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди використовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Статтею 27 Європейської конвенції про права дитини від 20.11. 1989 року, (ратифікованої Україною 27.02.1991 року), держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав при вирішенні спорів про позбавлення батьківських прав" суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання. Крім того, зазначеною Постановою Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Статтею 8 Європейської конвенції з прав людини(далі Європейська конвенція) гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя. Втручання у право на повагу до сімейного життя спричиняє порушення статті 8 Європейської конвенції, за винятком випадків, коли воно здійснюється «згідно із законом», має ціль або цілі, що є легітимними згідно з пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є «необхідним у демократичному суспільстві» для досягнення згаданої вище цілі або цілей (пункт 83 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Гаазе проти Німеччини»). При цьому, право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Європейської конвенції (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України»). Так, в даній конкретній ситуації позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Європейської конвенції і є втручанням у її право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Можливість такого втручання передбачена національним законом. Зокрема, відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України(даліСК) батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Виходячи з конкретних обставин справи, втручання у право відповідача здійснюється з метою захисту прав і свобод неповнолітньої дитини, що підпадає під виняток, передбачений пунктом 2 статті 8 Європейської конвенції і підтверджує наявність вимоги щодо «законної мети» такого втручання. Враховуючи, що у судовому засіданні було доведено, що відповідач тривалий час належним чином не виконує свої материнські обов'язки, що під час судового розгляду нею не оспорювалось, не провідує дочку, не цікавиться здоров'ям дитини, її успіхами, морально та матеріально не підтримує дитину, не була на жодному дитячому святі дитини, не дбає про нормальне самоусвідомлення дитини, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, при цьому суду не надано доказів у підтвердження того, тому суд вважає, що мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а також враховуючи характер поведінки відповідача, її відношення до виконання своїх батьківських обов'язків, яке не змінилося і після пред'явлення даного позову, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Також відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Частиною 3 статті 166 СК України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Статтею 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд також приймає до уваги той факт, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Відповідно до ст.ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Отже суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць . На підставі ст.ст. 80, 164-167, 180-183 СК України, ст. ст. 27, 28, 29 Європейської конвенції про права дитини від 20.11. 1989 року, ратифікованої Україною 27.02.1991 року, рішення Європейського суду від 18 грудня 2008р. по справі "Савіни проти України", постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав " №3, від 30.03.2007 року,

Outcome: approved