Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

У вересні 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (далі - ПАТ КБ "Приватбанк") пред'явило в суді позов до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 16.08.2007 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н згідно якого останній отримав кредит в розмірі 2500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов»язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Позивач виконав свої зобов"язання за Кредитним договором належним чином, перерахувавши кошти на рахунок відповідача. Однак, відповідач систематично порушував договірні зобов'язання, внаслідок чого загальна заборгованість відповідача перед позивачем станом на 31.08.2014 року склала 11547,10 гривень, у тому числі: заборгованість по кредиту - 2317,60 гривень, заборгованість по сплаті відсотків - 5866,21 гривень, заборгованість по пені та комісії за користування кредитом - 2337,24 гривень, штраф (фіксована частина) - 500 гривень, штраф (процентна складова) - 526,05 гривень. Просить суд ухвалити рішення на підставі якого стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 11547 гривень 10 копійок та 243,60 гривень судового збору. В судове засідання позивач не з'явився, суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.60). В судове засідання відповідач не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином - через засоби масової інформації. (а.с.62). Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В підтвердження заявлених у позовній заяві вимог, позивач надав суду кредитний договір № б/н від 16.08.2007 року, відповідно до якого, банк надає позичальнику кредит в розмірі 2500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с.10). Судом встановлено, що [PERSON] порушив умови Кредитного договору, внаслідок чого, перед банком виникла прострочена заборгованість на загальну суму 11547,10 гривень, що складається з наступного: - заборгованість по кредиту - 2317,60 гривень, - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом - 5866,21 гривень, - заборгованість по комісії за користування кредитом - 2337,24 гривень, - штраф (фіксована частина) - 500 гривень, - штраф (процентна складова) - 526,05 гривень. Наявність заборгованості стверджується розрахунком станом на 31.08.2014 року. (а.с.5-9). Відповідно до ст.629 ЦК України, укладений договір є обов'язковим для виконання сторонами. На думку суду, підлягають до задоволення і вимоги позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат по справі. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони, понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжного доручення № ВОТМ5В0ОНІ від 15.09.2014 року позивачем сплачено судовий збір у розмірі 243,60 гривень (а.с.22). Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.629,1048,1049,1050,1054 ЦК України,

Outcome: approved