Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, в якому просив стягнути на користь [PERSON] з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Україна», ЄДРПОУ 30636550, суму (страхового відшкодування, пені, інфляційних витрат та процентів) в розмірі 47445 грн. 70 коп., та судовий збір. В обґрунтуваннях вказаних вимог позивач зазначив, що 26.11.2014 року (на вул. Заболотного в м. Києві) сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої автомобіль з державним номерним знаком [NUMBER] під керуванням [PERSON], з вини останнього, зіткнувся із автомобілем з державним номерним знаком [NUMBER], який внаслідок удару здійснив зіткнення з автомобілем з державним номерним знаком [NUMBER]. Внаслідок вказаної ДТП, зокрема автомобіль з державним номерним знаком [NUMBER] був пошкоджений, чим [PERSON] (якому належав цей автомобіль) було заподіяно матеріальну шкоду, при цьому, розмір страхового відшкодування в сумі 30227 грн. 28 коп. за заподіяння цієї шкоди відповідачем був визнаний у страховому акті від 26.11.2014 року, як і факт, що цивільно-правова відповідальність [PERSON], як водія вказаного наземного транспортного засобу з державним номерним знаком [NUMBER], на час вказаної ДТП була застрахована ПрАТ «Страхова Компанія «Україна» з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну потерпілого 50000 грн. та нульовою франшизою. При цьому, в порушення вимог діючого законодавства вказане страхове відшкодування не було виплачене відповідачем позивачу, проте, належна заява про виплату вказаного страхового відшкодування позивач подав відповідачу 26.11.2014 року. Враховуючи викладене, вимоги діючого законодавства, виходячи з розміру подвійної облікової ставки НБУ за період з 26.02.2015 року по 12.08.2015 року арифметичні суми за цей період за прострочення виплати вказаного страхового відшкодування становлять: пені - суму 8243 грн. 35 коп.; 3% річних - суму 417 грн. 38 коп.; інфляційне збільшення суми боргу - 8557 грн. 69 коп. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст.61 ЦПК України: обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини; постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Дослідивши та проаналізувавши наведені дані, а також всі інші матеріали справи, зокрема, копії: постанови суду першої інстанції щодо притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП (а.с.9); звіту від 15.12.2014 року (з додатками) та страхового акту від 26.11.2014 року (а.с.13-17), суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. 26.11.2014 року (на вул. Заболотного в м. Києві) сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої автомобіль з державним номерним знаком [NUMBER] під керуванням [PERSON], з вини останнього, зіткнувся із автомобілем з державним номерним знаком [NUMBER], який внаслідок удару здійснив зіткнення з автомобілем з державним номерним знаком [NUMBER]. Внаслідок вказаної ДТП, зокрема автомобіль з державним номерним знаком [NUMBER] був пошкоджений, чим [PERSON] (якому належав цей автомобіль а.с.15) було заподіяно матеріальну шкоду, при цьому, розмір страхового відшкодування в сумі 30227 грн. 28 коп. за заподіяння цієї шкоди відповідачем був визнаний у вищевказаному страховому акті від 26.11.2014 року, як і факт, що цивільно-правова відповідальність [PERSON], як водія вказаного наземного транспортного засобу з державним номерним знаком [NUMBER], на час вказаної ДТП була застрахована ПрАТ «Страхова Компанія «Україна» з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну потерпілого 50000 грн. та нульовою франшизою. При цьому, в порушення вимог діючого законодавства вказане страхове відшкодування не було виплачене відповідачем позивачу, проте, належна заява про виплату вказаного страхового відшкодування позивач подав відповідачу 26.11.2014 року (а.с.10-12). Враховуючи викладене, вимоги діючого законодавства, виходячи з розміру подвійної облікової ставки НБУ за період з 26.02.2015 року по 12.08.2015 року арифметичні суми за цей період за прострочення виплати вказаного страхового відшкодування становлять: пені - суму 8243 грн. 35 коп.; 3% річних - суму 417 грн. 38 коп.; інфляційне збільшення суми боргу - 8557 грн. 69 коп. Так, відповідно до положень ст.526, п.1 ст.530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Закону, в тому числі, у встановлений строк. Відповідно до положень ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.979 ЦК України, за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку виплатити другій стороні, або іншій особі страхову виплату. Згідно з положеннями п.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень пунктів 1, 2, 5 ст.1187 ЦК України: джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб; шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку; особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. З положень п.3 Положення «Про порядок і умови проведення обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» від 28.09.1996р., вбачається, що об'єктом страхування цивільної відповідальності є цивільна відповідальність власників транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, майну фізичних та юридичних осіб. Відшкодуванню страховиком підлягає пряма шкода, заподіяна третій особі під час руху транспортного засобу, якщо має місце причинний зв'язок між рухом транспортного засобу і заподіяною ним шкодою. Відповідно до положень пунктів 1.3, 1.4, 1.7 ст.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів": потерпілі - треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом заподіяна шкода, цивільно-правову відповідальність за яку несе власник цього транспортного засобу; особи, відповідальність яких застрахована - визначені в договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована згідно з цим договором, або, залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-які особи, що експлуатують забезпечений транспортний засіб; забезпечений транспортний засіб - наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах. Відповідно до положень ст.9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів": п.9.1. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування; п.9.2. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Відповідно до положень п.36.2 ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Крім того, відповідно до положень п.36.5 ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів": за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. На підставі викладеного, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Суд вважає, що відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» належить: судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 474 грн. 46 коп. стягнути на користь позивача з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved