Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з зазначеним позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» та просить зобов'язати відповідача зарахувати на поточний рахунок [NUMBER] відкритий на його ім'я у вказаному банку за договором про поточний рахунок фізичної особи №SAMDN02000731193612, грошові кошти у розмірі 2700 EUR (дві тисячі сімсот євро), стягнути з відповідача на його користь пеню у розмірі 270 EUR (двісті сімдесят євро) та судові витрати. У своїй позовній заяві та в судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 05.12 2012 р. між ним та відповідачем укладено договір №SAMDN02000731193612, згідно якого Банк відкрив позивачу поточний рахунок у валюті EUR та здійснював розрахунково-касове обслуговування. За період з 05.12.2012р по теперішній час Банк здійснював за дорученням позивача перерахування грошових коштів за одними й тими ж реквізитами,а саме: ABNANL2AXXX ABN AMRO BANK AMSTERDAM NETHERLANDS NL04ABNA0609451294 for pecuniary aid fof С. E. Linden, про що свідчать наступні документи: платіжне доручення в іноземній валюті (МТ 103 вихідний через SWIFT) від 23.09.2013 р., платіжне доручення в іноземній валюті (МТ 103 вихідний через SWIFT) від 01.10.2013 р., виписка видана відділенням "Дніпродзержинська філія" ПАТ КБ "Приватбанк", а саме: ABNANL2AXXX ABN AMRO BANK AMSTERDAM NETHERLANDS NL04ABNA0609451294 for pecuniary aid fof С. E. Linden. "17" та "31" липня 2013 р., позивачем, для здійснення чергових платежів на суму 1350,00 EUR кожний, було надано працівнику банку копію платіжного доручення в іноземні валюті (МТ 103 вихідний через SWIFT) та в усній формі повідомлено про перерахування платежу за тими ж самими реквізитами. Працівник банку не видав позивачу платіжні доручення, отже він не мав змоги пересвідчитись у правильності зазначених реквізитів. Проте, згодом, 11 серпня 2013 р., позивачу стало відомо, що одержувач не отримав вищезазначені платежі. За поясненнями позивач негайно звернувся до відділення Банку, де йому стало відомо про те, що платежі від "17" та "31" липня були помилково переказано на рахунок іншого отримувача, а саме: YANG IANFENGO 1 QUEENS ROADCENTRALHONG KONG179831961833 for pecuniary aid FOR YANG X1ANFENG. Відповідач 12.08.2013 р. визнав, що допустив помилку і запевнив позивача, що грошові кошти будуть направлені належному отримувачу, що підтверджується листом за вих. №Э.DD.0.0.0.0/2 -3976 від 12.08.2013 р. Але цього не відбулося, у зв'язку з неперерахуванням Банком платежів належному отримувачу, позивач за власний рахунок повторно доручив відповідачу здійснити перерахування грошових коштів: - платіжне доручення від 22.08.2013 р. на суму 1350,00 EUR, та платіжне доручення від 28.08.2013 р. на суму 1350,00 EUR, про що свідчить виписка за період з 01.02.2012 по 06.02.2014 р., видана відділенням "Дніпродзержинська філія" ПАТ КБ "Приватбанк". Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на те, що позивач мав вимагати від працівників банку на перевірку правильність реквізитів отримувача переказу при перерахуванні коштів. Вислухавши Сторони, дослідивши докази, надані Сторонами по справі з увагою на їх належність, допустимість та взаємний зв'язок між ними, судом встановлено такі обставини та визначені відповідні до них правовідносини: 05.12 2012 р. між Сторонами укладено договір №SAMDN02000731193612, згідно якого Банк відкрив позивачу поточний рахунок у валюті EUR та здійснював розрахунково-касове обслуговування (а.с.6-8). За період з 05.12.2012 р. по теперішній час Банк здійснював за дорученням позивача перерахування грошових коштів за одними й тими ж реквізитами, а саме: ABNANL2AXXX ABN AMRO BANK AMSTERDAM NETHERLANDS NL04ABNA0609451294 for pecuniary aid fof С. E. Linden, про що свідчать наступні документи: платіжне доручення в іноземній валюті (МТ 103 вихідний через SWIFT) від 23.09.2013 р., платіжне доручення в іноземній валюті (МТ 103 вихідний через SWIFT) від 01.10.2013 р. (а.с.10-11), виписка видана відділенням "Дніпродзержинська філія" ПАТ КБ "Приватбанк", а саме: ABNANL2AXXX ABN AMRO BANK AMSTERDAM NETHERLANDS NL04ABNA0609451294 for pecuniary aid fof С. E. Linden (а.с.12-14). "17" та "31" липня 2013 р., позивачем, для здійснення чергових платежів на суму 1350,00 EUR кожний, було надано працівнику банку копію платіжного доручення в іноземні валюті (МТ 103 вихідний через SWIFT) та в усній формі повідомлено про перерахування платежу за тими ж самими реквізитами. Працівник банку не видав позивачу платіжні доручення, отже він не мав змоги пересвідчитись у правильності зазначених реквізитів. Відповідач не зажадав від позивача письмового підтвердження реквізитів переказу грошових коштів шляхом підписання ним відповідного платіжного доручення. Згодом, 11 серпня 2013 р., позивачу стало відомо, що одержувач не отримав вищезазначені платежі. За поясненнями позивач негайно звернувся до відділення Банку, де йому стало відомо про те, що платежі від "17" та "31" липня були помилково переказано на рахунок іншого отримувача, а саме: YANG IANFENGO 1 QUEENS ROADCENTRALHONG KONG179831961833 for pecuniary aid FOR YANG X1ANFENG. Відповідач 12.08.2013 р. визнав, що допустив помилку і запевнив позивача, що грошові кошти будуть направлені належному отримувачу, що підтверджується листом за вих. №Э.DD.0.0.0.0/2-3976 від 12.08.2013 р. (а.с.15) Але цього не відбулося, у зв'язку з неперерахуванням Банком платежів належному отримувачу, позивач за власний рахунок повторно доручив відповідачу здійснити перерахування грошових коштів: - платіжне доручення від 22.08.2013 р. на суму 1350,00 EUR, та платіжне доручення від 28.08.2013 р. на суму 1350,00 EUR, про що свідчить виписка за період з 01.02.2012 по 06.02.2014 р., видана відділенням "Дніпродзержинська філія" ПАТ КБ "Приватбанк" (а.с.12-14). Правовідносини, що виникли між сторонами, законодавчо врегульовані наступним чином: Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ч.1 ст.1067 ЦК України, договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1068 ЦК України, банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Відповідно до ч.1 ст.1071 ЦК України, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Відповідно до ст.1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Відповідно до пунктів 32.3, 32.3.1 статті 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", банки зобов'язані виконувати доручення клієнтів, що містяться в документах на переказ, відповідно до реквізитів цих документів та з урахуванням положень, встановлених пунктом 22.6 статті 22 цього Закону. У разі помилкового переказу суми переказу на рахунок неналежного отримувача, що стався з вини банку, цей банк-порушник зобов'язаний негайно після виявлення помилки переказати за рахунок власних коштів суму переказу отримувачу. В даному випадку, невірний переказ грошових коштів шляхом їх списання з банківського рахунку позивача стався саме з вини відповідача, адже відповідач припустився такого списання та переказу без письмового підтвердження позивачем, як клієнтом цього банку, свого доручення про ці банківські операції та переказу грошових коштів саме за вказаною адресою, на яку фактично були перераховані грошові кошти позивача. Відсутність підписаного позивачем платіжного доручення унеможливлює проведення банківських операцій щодо списання грошових коштів з банківського рахунку позивача та їх переказу на будь-який інший рахунок, але відповідач припустився проведення таких банківських операцій. Такі дії відповідача не відповідають вищенаведеним законодавчим вимогам. Після виявлення помилки, відповідач, у порушення свого обов'язку, самостійно не виправив її та не переказав грошові кошти позивача за правильною адресою. Не повернув відповідач і грошові кошти, помилково списані з банківського рахунку позивача, зворотно на його рахунок. У зв'язку з цим, позивач був змушений самостійно, за рахунок інших власних коштів, виправляти цю помилку Банку та переказувати бажану для нього суму грошових коштів за правильною адресою за рахунок інших джерел, що потягло за собою додаткові витрати позивача. За таких умов, вимога позивача про зобов'язання відповідача зарахувати на поточний рахунок [NUMBER] відкритий на ім'я [PERSON] у вказаному банку за договором про поточний рахунок фізичної особи №SAMDN02000731193612, грошові кошти у розмірі 2700 EUR (дві тисячі сімсот євро), - ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. Стосовно позовної вимоги про стягнення відсотків. Пунктом 32.3.1. ст.32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачена відповідальність банку у вигляді пені у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення починаючи від дати завершення помилкового переказу, яка не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, що загалом за двома платежами становить суму 270.00 EUR: платіж від 17.07.2013 р. на суму 1350,00 EUR: розмір пені = 0.1 відсоток суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше 10 відсотків суми переказу 1350,00 х 0,1 = 1,35 EUR - розмір пені за один день прострочення, період прострочення з 18.07.2013 по 04.03.2014 становить 230 дн. та дорівнює 310 EUR. але не більше 10% суми переказу дорівнює 135 EUR платіж від 31.07.2013p на суму 1350,00 EUR: розмір пені = 0,1 відсоток суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше 10 відсотків суми переказу 1350,00 х 0,1 =1,35 EUR - розмір пені за один день прострочення, період прострочення з 18.07.2013 по 04.03.2014 становить 230 дн. та дорівнює 310 EUR, але не більше 10% суми переказу дорівнює 135 EUR Загальна сума пені становить 270,00 EUR (двісті сімдесят євро). Тобто, і в цій частині, позовні вимоги підлягають задоволенню як такі, що ґрунтуються на вимогах закону. В той же час, згідно до ч.1 ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Згідно до роз'яснень з цього приводу Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.14 його постанови №14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі», у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті, суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Станом на день ухвалення цього рішення, курс EUR до гривні, згідно до даних, що містяться на офіційному сайті Національного Банку України, складає 1619,6758 грн. за 100 EUR. Виходячи з цього, з відповідача має бути стягнуто на користь позивача пеню у розмірі 4 373 грн. 13 коп. (чотири тисячі триста сімдесят три гривні 13 коп.), що станом на 04.06.2014 р. відповідає 270 EUR (двісті сімдесят євро) за офіційним курсом Національного Банку України із розрахунку: 2,7 х 100 EUR х 1619,6758 = 4 373 грн. 13 коп. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача має бути стягнуто на користь позивача 450 грн. в рахунок відшкодування його витрат по сплаті судового збору. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.11, 15, 16, 1066,1067,1068,1071,1073,1172 ЦК України, ст.ст.10,11,15,57-64,88,158,159,212-215 ЦПК України, -

Outcome: approved