Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] щодо малолітнього [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, від якого мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , який наразі зареєстрований та проживає разом із матір`ю. Вказує, що відповідач не піклується про дитину, не проявляє зацікавленості у подальшій долі сина, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування дитини. Крім того, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає та має заборгованість зі сплати аліментів, яка становмить 34 880,00 грн. Наголошує, що жодних перешкод у спілкуванні батька з дитиною та її вихованні позивачем не створювалось, однак відповідач не має бажання виконувати свої батьківські обов`язки, а тому, на думку позивача, наявні підстави для позбавлення батьківських прав. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 20 листопада 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого засідання та повідомленням сторін, задоволено клопотання позивача та залучено Орган опіки та піклування Житомирської міської ради до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору. В підготовчому засіданні, призначеному на 17.12.2020, судом в порядку ч.4 ст.259 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 21.01.2021 о 14:00 для повторного виклику представника органу опіки та піклування. В підготовчому засіданні, призначеному на 21.01.2021, судом в порядку ч.4 ст.259 ЦПК України без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 16.02.2021 о 10:00. В судовому засіданні, призначеному на 16.02.2021 оголошено перерву до 15.03.2021 для повторного виклику представника органу опіки та піклування. 15.03.2021 справа не слухалась у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному. В судове засідання, призначене на 12.04.2021 об 11:00, прибули позивач, відповідач та представник третьої особи Органу опіки та піклування Житомирської міської ради Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково пояснила, що після розірвання шлюбу відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не мав роботи, зловживав алкогольними напоями. Після подання позову до суду у цій справі відповідач почав сплачувати аліменти, цікавитися дитиною. Однак наведене, на думку позивача, викликано необхідністю виїзду відповідачем за кордон. Відповідач в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі. Визнав свою винну поведінку щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків протягом певного періоду часу, проте наразі усвідомив необхідність виконання батьківських обов`язків, почав спілкуватися із колишньою дружиною, намагається бачитись з дитиною з погодженнням із позивачем. Зазначав, що наразі офіційно працевлаштувався у ТОВ "Атом" фарбувальником приладів та деталей, сплачує аліменти, спілкується із позивачем, має на меті подальше налагодження відносин із дитиною та планує приймати участь у житті та вихованні дитини. Крім того, самостійно звернувся до державного виконавця з метою отримання відомостей про заборгованість та рахунків про сплату аліментів. Представник Органу опіки та піклування Житомирської міської ради в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] . Наголошував, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків та за встановлених органом опіки та піклування обставин є недоцільним. Заслухавши думку сторін та учасників справи, ослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 25 червня 2016 року по 20 лютого 2018 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 20.02.2018 у справі №296/8154/17. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Як встановлено зі змісту довідки про склад сім`ї від 27.08.2020 № 34, [PERSON] разом із сином [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Вказане місце проживання [PERSON] також підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи, виданої Управлінням ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради від 13.01.2020. Заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 07.05.2019 у справі №296/11740/18 присуджено стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1200 грн 00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.11.2018 року і до повноліття дитини. Судове рішення перебуває на примусовому виконанні у Корольовському ВДВС у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), ВП №59408414, та у відповідності із розрахунком заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.08.2019 заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів становила 20 480,00 грн. У відповідності до характеристики за підписом завідувача Житомирського дошкільного навчального закладу №27 від 06.08.2020, за час перебування [PERSON] у ЖДНЗ №27, батько [PERSON] не приходив на батьківські збори, дитину до закладу не приводив та додому не забирав, розвитком дитини та її вихованням у закладі не цікавився. Згідно листа Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради від 01.09.2020, [PERSON] проживає окремо від сина, до органу опіки та піклування міської ради з питань призначення днів та годин зустрічей з дитиною не звертався. За змістом письмових свідчень лікаря-педіатра амбулаторії загальної практики-сімейної медицини №5 "Житомирський центр первинної медичної допомоги" [PERSON] , остання є сімейним лікарем [PERSON] та за увесь період звернень [PERSON] і [PERSON] за медичною допомогою, [PERSON] вона не бачила та не знайома з ним. Як встановлено зі змісту Висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування, щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 03.03.2021 №230, 23 лютого 2021 року, під час розгляду справи про позбавлення батьківських прав [PERSON] на комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Житомирської міської ради було з`ясовано, що [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 25 червня 2016 року, який рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 20 лютого 2018 року було розірвано. В шлюбі у подружжя народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Присутній на комісії батько дитини [PERSON] зазначив, що через певні обставини він дійсно не бачився з сином упродовж тривалого часу, матеріально не допомагав у зв`язку із тим, що не міг працевлаштуватись, визнав свою винну поведінку щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків. На даний час [PERSON] працевлаштувався, почав сплачувати аліменти, у тому числі в рахунок заборгованості на утримання своєї дитини, виявив бажання бачитись та спілкуватись з [PERSON] , заперечує проти позбавлення його батьківських прав, зобов`язався у подальшому належним чином виконувати свої батьківські обов`язки. Враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою впливу на батьків, виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки і піклування, вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Стаття 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначено Сімейним кодексом України від 10.01.2002 №2947-III (в редакції, чинній на момент звернення із позовом до суду, далі - СК України). Згідно зі статтею 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Положеннями статті 166 СК України встановлено, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У рішенні по справі "Мамчур проти України" від 16 липня 2015 року (заява №10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Суд звертає увагу, що надані позивачем докази, які негативно характеризують [PERSON] як батька дитини, стосуються періоду 2019-2020 років та не враховують усіх обставин справи. Зокрема, комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Житомирської міської ради було встановлено, що станом на 23 лютого 2021 року, працевлаштувався, почав сплачувати аліменти, у тому числі в рахунок заборгованості на утримання своєї дитини, виявив бажання бачитись та спілкуватись зі своїм сином [PERSON] , заперечує проти позбавлення його батьківських прав, зобов`язався у подальшому належним чином виконувати свої батьківські обов`язки. Вказані обставини щодо зміни поведінки [PERSON] відносно свого сина [PERSON] також були визнані та не заперечувалися позивачем у судовому засіданні, зокрема щодо того, що відповідач почав виплачувати аліменти на утримання сина, намагався зустрітися з сином та колишньою дружиною, телефонував їй з цього приводу. Суд зазначає, що виключно посилання позивача на певні негативні обставини та характеристики відповідача як батька дитини, які хоч і мали місце, проте не можуть бути самостійною та достатньою підставою для позбавлення батьківських прав, за відсутності сукупності інших належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження наявності таких правових підстав. Виходячи з того, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини, а також те, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків суд, враховуючи встановлені обставини справи, висновок органу опіки і піклування, характер поведінки відповідача, який з`являвся в судові засідання та категорично заперечував проти позбавлення його батьківських прав, його бажання брати участь у вихованні дитини, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed