Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до Лохвицького районного суду Полтавської області з вищевказаним позовом. Позов мотивовано тим, що рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 05.04.2018 року задоволено позовні вимоги [PERSON] до Лучанської сільської ради Лохвицького району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно, а саме 1/2 частину житлового будинку та господарських будівель. Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 19.03.2019 року скасовано рішення Лохвицького районного суду від 05.04.2018 року за позовною заявою [PERSON] до Лучанської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно у зв"язку з нововиявленими обставинами та ухвалено нове рішення, яким визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку із господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] та скасовано державну реєстрацію 1/2 частини житлового будинку та господарських будівель, які знаходяться в [ADDRESS] , номер запису про право власності: 27006438 від 09.07.2018 року. Позовні вимоги [PERSON] грунтувалися на заповіті її батька та діда позивача [PERSON] посвідченого секретарем виконавчого комітету Лучанської сільської ради Лохвицького району Полтавської області 20.02.1992 року, згідно якого останній заповів належний йому будинок з допоміжними господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] своїм дітям: [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. [PERSON] проживав до дня своєї смерті [INFO] разом з своєю дружиною [PERSON] [INFO] [PERSON] померла. За життя вона фактично успадкувала майно свого чоловіка [PERSON] , оскільки користувалася житловим будинком, оплачувала комунальні рахунки, виготовила Державний акт на право власності на земельну ділянку для обслуговування будинку та городництва. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на нерухоме майно: житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, та земельну ділянку площею 0,32 га. [PERSON] набула право власності на вказану земельну ділянку відповідно до Державного акту серії [NUMBER] , виданого головою Лучанської сільської ради Лохвицького району Полтавської області від 12.09.1997 року. Позивач по справі [PERSON] є спадкоємцем за заповітом [PERSON] , що посвідчений секретарем Лучанської сільської ради Лохвицького району Полтавської області від 15.07.2011 року. Але через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельну ділянку, позивач не може зареєструвати вказане майно. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить суд винести рішення, яким визнати в порядку спадкування за заповітом за ним після померлої [INFO] [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку (літ.А-1) загальною площею 54,0 м?, житловою площею 48,0 м?, з господарськими будівлями та спорудами: прибудова (літ.а), літня кухня (літ.Б), сарай (літ.В), погріб (літ.п/г), сарай (літ.Г), вбиральня (літ.Д), вбиральня (літ.Е), колодязь (літ.Ж), огорожа (№1,2), що розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,32 гектарів в межах згідно з планом, розташовану на території с. Лука Лучанської сільської ради для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого підсобного господарства, що належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданий Лучанською сільською радою народних депутатів 12.09.1997 року, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 62. В судове засідання позивач не з"явився, подавши заяву, в якій підтримує позов та просить справу розглядати без його участі. Відповідач, Лучанська сільська рада Лохвицького району Полтавської області, на розгляд справи не з"явилася, надавши заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника, не заперечує щодо задоволення позову. Третя особа: [PERSON] на розгляд справи не з"явилася, але надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, не заперечує щодо задоволення позову. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 05.04.2018 року задоволено позовні вимоги [PERSON] до Лучанської сільської ради Лохвицького району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно, а саме 1/2 частину житлового будинку та господарських будівель. Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 19.03.2019 року скасовано рішення Лохвицького районного суду від 05.04.2018 року за позовною заявою [PERSON] до Лучанської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно у зв"язку з нововиявленими обставинами та ухвалено нове рішення, яким визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку із господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] та скасовано державну реєстрацію 1/2 частини житлового будинку та господарських будівель, які знаходяться в [ADDRESS] , номер запису про право власності: 27006438 від 09.07.2018 року. Позовні вимоги [PERSON] грунтувалися на заповіті її батька та діда позивача [PERSON] посвідченого секретарем виконавчого комітету Лучанської сільської ради Лохвицького району Полтавської області 20.02.1992 року, згідно якого останній заповів належний йому будинок з допоміжними господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] своїм дітям: [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. [PERSON] проживав до дня своєї смерті [INFO] разом з своєю дружиною [PERSON] [INFO] [PERSON] померла. За життя вона фактично успадкувала майно свого чоловіка [PERSON] , оскільки користувалася житловим будинком, оплачувала комунальні рахунки, виготовила Державний акт на право власності на земельну ділянку для обслуговування будинку та городництва. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на нерухоме майно: житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, та земельну ділянку площею 0,32 га. [PERSON] набула право власності на вказану земельну ділянку відповідно до Державного акту серії [NUMBER] виданого головою Лучанської сільської ради Лохвицького району Полтавської області від 12.09.1997 року. Позивач по справі [PERSON] є спадкоємцем за заповітом [PERSON] , що посвідчений секретарем Лучанської сільської ради Лохвицького району Полтавської області від 15.07.2011 року. Але через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельну ділянку, позивач не може зареєструвати вказане майно. На час будівництва будинку правовстановлюючі документи на будинки в сільській місцевості не виготовлялись та за життя спадкодавець оформити не встиг належним чином спадкове майно. У відповідності листа №12/5-126 від 23.03.1999 р. Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України, що об`єкти збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається Бюро технічної інвентаризації. Так, в узагальненні ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» з даного питання зазначено наступне. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966р., яка була чинною до 13.12.1995р., реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння, які були закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих, на підставі документів, що підтверджують право власності. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад, які є особливою формою статистичного обліку, що здійснювалось в Україні (УРСР) з 1979 року. На виконання Постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105 сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права, а записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Станом на 10.01.2018 року ТОВ "Сумбудпроект" виготовлено відповідну технічну документацію на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. На запит суду, державний нотаріус Першої лохвицької державної нотаріальної контори ГТУЮ у Полтавській області, надала інформаційну довідку зі СР (заповіти/спадкові договори), інформаційну довідку зі СР (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), відповідно до якої після смерті [INFO] [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] . Спадкова справа заведена 27.03.2012 року за № 87/2012. Звернувшись до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, позивачем надано відповідні докази того, що на сьогоднішній день існують реальні перешкоди в оформленні його спадкових прав, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинок. Відповідно до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Разом з цим при розгляді спору між сторонами суд вважає, що заслуговують на увагу слідуючі норми законодавства. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст. 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. З огляду на вказані норми чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, так як не порушують чиї-небуть права чи інтереси.

Outcome: approved