Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

АТ "ЮНЕКС БАНК" звернулось в Острозький районний суд з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь 25551 грн. заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову АТ "ЮНЕКС БАНК" зазначає, що 25.01.2019 між [PERSON] та АТ «ЮНЕКС БАНК» було укладено кредитний договір №0.023.138.0119.ФО_К за яким банк надав йому в кредит грошові кошти в сумі 18000 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 0,25 % річних та комісією за обслуговування кредиту в розмірі 3,50% щомісячно, а відповідач зобов`язався повертати кредит частинами та сплачувати проценти за користування кредитними коштами і комісію за обслуговування кредиту щомісячно шляхом сплати чергових платежів зі строком повернення кредиту не пізніше 25.01.2020. Зазначаючи про те, що відповідач порушив умови договору по поверненню коштів та ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, позивач просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором станом на 21.08.2020 року на суму 25551 грн., яка складається з: 18000 грн. заборгованість за основним боргом (тілом кредиту); 7551 грн. заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом та комісією. Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 22.09.2020 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, відповідно до ст.274-279 ЦПК України, визначено учасникам справи строки для подання відповідних заяв по суті спору, роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Інших процесуальних дій не вчинялося. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи не подавали. В судове засідання представник позивача не з`явився, в поданій до суду заяві позов підтримав та просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що 25.01.2019 року дійсно уклав з позивачем кредитний договір за яким отримав в кредит 18000 грн. з умовою сплати відсотків за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту, розмірів яких не пам`ятає. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно ст.82\~ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав та інтересів третіх осіб. В матеріалах справи відсутні відомості та судом не встановлено підстав ставити під сумнів достовірність визнаних відповідачем обставин та добровільність їх визнання. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Статтею 1054\~ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 627\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629\~ЦК України укладений між сторонами договір є обов`язковим для виконання. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 та ч.2 ст.509\~ЦК України зазначений договір є підставою виникнення зобов`язань. В судовому засіданні встановлено, що 25.01.2019 року між АТ "ЮНЕКС БАНК" та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав в кредит 18000 грн. та зобов`язався повертати його рівними частинами до 25.01.2020 року зі сплатою 0,25% річних та 3,50% щомісячно комісії за обслуговування кредиту (п.1.5.1 та п.1.5.3 договору) однак свій обов`язок порушив. Отримання [PERSON] кредитних коштів в розмірі 18000 грн. підтверджується випискою по особовому рахунку. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. У відповідності зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «ЮНЕКС БАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а отже з відповідача на користь позивача слід стягнути тіло кредиту. Оскільки за договором, укладеним між АТ "ЮНЕКС БАНК" та [PERSON] , останній взяв на себе зобов`язання погашати зазначений кредит та проценти і комісію по ньому щомісячно та зазначені обов`язки порушив, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором, то у банку виникло право вимоги повернення частини позики, що лишилася в розмірі 18000 грн. за основним боргом. Одночасно судом береться до уваги і те, що ні розрахунок заборгованості, ні сам кредитний договір, відповідачем не оспорювався. Згідно п.1.5.1 договору визначено, що процентна ставка за даним кредитним договором є фіксованою та становить 0,25% річних за користування кредитними коштами. Проценти сплачуються щомісячно згідно умов зазначеного договору. Згідно п.1.5.3 договору, розмір та порядок сплати клієнтом комісійної винагороди на користь банку у зв`язку з укладенням та виконанням договору визначається цим договором та розмір комісії становить 3,50% від суми кредиту. Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Кредитним договором визначено, що [PERSON] отримав кредит зі сплатою 0,25% на рік та комісії в розмірі 3,50% від суми\~кредиту і оскільки борг по процентах та комісії станом на 21.08.2020 року становить 7551 грн. і на даний час він не сплачений, то в цій частині позовні вимоги слід задовольнити. З урахуванням встановлених судом обставин справи, за відсутності будь-яких заперечень з боку відповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. При вирішенні зазначеного спору суд бере до уваги і те, що відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень та при цьому суд враховує, що відповідач належних доказів повернення грошових коштів за кредитним договором суду не подав. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено 2102 грн. судового збору, який за правилами ст.141 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача. На підставі ст. 549, 1048, 1054 ЦК України,

Outcome: approved