Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

10 травня 2017 року ПАТ "Укрсоцбанк" звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва із позовом до відповідачів про стягнення з них в солідарному порядку заборгованості за договором кредиту в сумі 83 394,40 доларів США та витрати по сплаті судового збору у сумі 33470,43 грн. В обгрунтування позову посилається на те, що 23.02.2007 року між АКБ соціалдьного розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк" , та [PERSON] було укладено кредитний договір № 640/78-К78, відповідно до п.1.1. якого кредитор надає позичальнику кредитні кошти у сумі 66500 доларів США.Бакно свої умови за договром виконав в повному обсязі, тоді як позичальником порушені умови договру і станом на 17.03.2017 року [PERSON] має прострочену заборгованість, яка складається з суми заборгованості за кредитом 58 287,99 доларів США та суми заборгованості за відсотками 25 106,41 доларів США. В забезпечення виклнання зобов`язань позичальника , що випливають зх вказаного кредитного договру, відповідно до ст. 553 ЦК України, 23.02.2007 року укладено з [PERSON] договір поруки № 640/78-П78, відповідно до умов якого поручитель поручається за виконання позичальником обов`язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на його підставі у майбутньому. На виконання умов Договру позичальнику та поручителю була направлена повідомлення-вимога про усунення порушень , але на дату зверненя до суду вимога Банку не виконана. Заочним рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 17.01.2018 року позов задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 640/78-К78 від 23.02.2007 року в сумі 83 394,40 доларів США, що складає еквівалент за курсом НБУ - 2 389 416 грн. 35 коп., з якої: заборгованості за кредитом - 58 287,99 доларів США, сума заборгованості за відсотками - 25106,41 доларів США. Стягнуто з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «УкрСоцбанк» судовий збір у розмірі по 16 735 грн. 22 коп. з кожного. Ухвалою суду від 26.11.2019 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення від 17 січня 2018 року задоволено. Заочне рішення від 17 січня 2018 року по вказаній справі скасовано і призначити справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 02 березня 2020 року заяву представника АТ "Альфа Банк" про залучення до участі у справі правонаступника позивача - задоволено. Залучено до участі у справі за позовом АТ "Укрсоцбанк" до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, правонаступника позивача АТ "Укрсоцбанк" - АТ "Альфа Банк" 02 березня 2020 року надійшов відзив на позов від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] , в якому він просить застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що системний зв`язок пунктів 4.5 та 3.3.8 кредитного договру дає висновок , що останній строк виконання зобов`язання 22.02.2017 року змінюється на іншу дату, яка настає на 61 календарний день від дня порушення позичальником умов п.1.1 цього Договору за умов, якщо ці порушення не були усунуті позичальником протягом цього часу. При цьому такий строк змінюється автоматично, оскільки не вимагається від кредитора надсилання позичальнику вимоги про дострокове повернення кредиту. Оскільки останній платіж позичальник сплатив 08 лютого 2008 року, отже в силу вимог п.4.5 Договору змінюється строк виконання основного зобов`язання з 22.02.2017 року на 09.04.2008 року , з цього ж часу і припиняється право Банку нараховувати проценти за користування кредитом. Також посилається на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі № 758/6863/14-ц - щодо вимоги кредитора відносно строків погашення кожного чергового платежу. Оскільки кредитор вернувся до суду майже через 9 років від дня настання строку виконання основного зобов`язання заява про застосування строків позовної давності є самостійною підставою для відмови у позові. Протокольною ухвалою суду від 10 вересня 2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. 24 листопада 2020 року надійшло клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору . Ухвалою суду від 24.11.2020 року клопотання представника заявника - адвокатки Гоцуляк Ю.С - задоволено. Залучено до участі у справі у якості третьої особи [PERSON] . 04 лютого 2021 року надійшли письмові пояснення представника третьої особи адвокатки Гоцуляк Ю.С. щодо позовних вимог, в яких просить задовольнити позовні вимоги та відхилити заперечення відповідача. Зазначає, що не підлягає застосуванню заява відповідача про застосування строків позовної давності, оскільки кінцевий термін повернення кредиту був 22 лютого 2017 року, отже Банк звернувся до суду в межах строку позовної давності, а відповідач у такий спосіб фактично намагається в одностронньому порядку змінити умови договору. Додана відповідачем досудова вимога від 31.03.2008 року н може бути прийнято судом до уваги, оскільки ним не додано жодних доказів її отримання та не надано суду в оригіналі. Крім того, відповідачем здійснювалися 17 та 23 червня 2008 року платежі на погашення поточної заборгованості, потім вчинено платіж в листопаді 2011 року у розмірі 8492,07 доларів США. Отже, позовна заява підлягає частковому задоволенню з урахуванням загальної позовної давності у три роки до дати звернення позивача до суду з цим позовом, та за один рік в частині нарахованої неустойки. Представник позивача АТ "Альфа-Банк" надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник третьої особи Палія В.В. надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач та його представник в останні судові засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися судом належним чином, причини неявки суду не повідомили. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін на підставі нявних у справі доказів, з урахуванням позиції сторін, викладених у заявах по суті справи, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 23 лютого 2007 року між АКБСР "УкрСоцбанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСоцбанк" та відповідачем [PERSON] було укладено договір кредиту № 640/78-К78, відповідно до якого позивач надав відповідачу [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру користування грошові кошти в сумі 66 500,00 доларів США, зі сплатою 13,00 процентів річних за перший рік, подальший розмір процентів за користування кредитом підлягає щорічному перегляду, згідно з умовами п.2.6 цього Договору та наступним порядком погашення суми основної заборгованості: з березня 2007 року по лютий 2017 року-щомісячно до 10 числа 554,00 долари США; в лютому 2017 року - 574,00 долари з кінцевим терміном повернення основної суми заборгованості до 22 лютого 2017 року, на умовах, визначених цим Договором (п.1.1 Договору). Відповідно до п. 2.4.1 Договору сплата процентів здійснюється у валюті кредиту не пізніше 10-го числа місяця наступного за тим, в якому нараховані проценти. Відповідно до п. 3.3.8 Договору позичальник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі погашати кредит з нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному в п.1.1 цього Договору. Відповідно до п. 3.3.9 Договору позичальник зобов`язаний достроково повернути кредит , погасити нараховані відсотки та сплатити можливі штрафні санкції у випадках , визначених п.п. 2.6.3,3.2.3,4.4., 4.5,5.4 цього Договору. Відповідно до п. 4.5 Договору у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених п.3.3.8 та 3.3.9 цього договору протягом більше, ніж 60 днів календарних , строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час користування кредитом та нараховані штрафні санкції. Відповідно до п. 7.4 Договору у разі настання обставин, визначених , в тому числі п.4.5 цього Договору - строк користування кредитом вважається таким, що сплив. 23 лютого 2007 року між позивачем та [PERSON] був укладений Договір поруки №640/78-ІІ78, відповідно до якого останній зобов`язався у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених Договором кредиту №640/78-К78 від 23.02.2007 року. Також умовами договору передбачено, що виконання умов кредитного договору забезпечується також майновим поручителем [PERSON] щодо укладення іпотечного договору, предметом іпотеки є нежитлове приміщення в [ADDRESS] , заставною вартістю 131 275 доларів США. 20.04.2017 року відповідачам в передбаченому договором порядку направлено вимогу про усунення порушень з вимогами сплатити заборгованість станом на дату розрахунку 17.03.2017 року в загальному розмірі 110 673,62 долари США, включаючи пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань. Дотепер відповідачі свої зобов`язання за кредитним договором не виконали, сума заборгованості за кредитом - 58 287,99 доларів США, сума заборгованості за відсотками - 25106,41 доларів США - станом на 17.03.2017 року. З розрахунку заборгованості, наданої Банком, вбачається, що останній платіж за тілом кредиту відповідач вніс 27 червня 2008 року, 07 листопада 2011 року був здійснений останній платіж на погашення кредитної заборгованості, який направлено банком відповідно до умов Договороу на погашення відсотків за кредитом у розмірі 8492,07 грн. Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, чи встановлено договором строк її дії, сплив цього строку - припиняє суб`єктивне право кредитора. З умов спірного кредитного договору вбачається, що боржник [PERSON] (а відтак і поручитель [PERSON] ) узяли на себе зобов`язання повертати суму кредиту рівними частинами щомісяця, шляхом внесення платежів до 10 числа кожного календарного місяця (щомісячними платежами) згідно з п.1.1. Договору. Тобто, крім установлення строку дії договору, сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Вирішуючи питання щодо пропущення позивачем строку позовної давності, суд також враховує правовий висновок, викладений Верховним судом України у постанові № 6-2104цс16 від 23 листопада 2016 року, згідно якого за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Згідно з ст. 257 та ч. 3 ст. 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Суд вважає, що у цих правовідносинах слід застосовувати положення закону про загальний строк позовної давності тривалістю у 3 роки. Як встановлено в ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до положень ст. ст. 257, 264 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову. Відповідно до ст. 261 ЦК України, за загальним правилом перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливість реалізації свого права в примусовому порядку через суд. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). При цьому, за змістом норми ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. Зі змісту цієї норми вбачається, що початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливість реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя. Можна зробити висновок, що в разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежа. Оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 10 числа кожного місяця, а за договором поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором, тому з часу несплати кожного з платежів починається обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя. У разі пред`явлення вимоги до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання, в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом з тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань. Разом з тим відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК Україниу разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Договором поруки не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цих договорів (пункти 7.1) встановлено, що він діє до повного припинення усіх зобов`язань боржника за кредитним договором. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо кредитним договором не визначено інших умов виконання основного зобов`язання, то в разі неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором строк пред`явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів потрібно обчислювати з моменту настання строку погашення зобов`язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов`язання в повному обсязі або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в Постанові від 20 червня 2018 року Великої Палати Верховного Суду у справі № 758/6863/14-ц (провадження № 14-224цс18) . Позивач до суду з даними позовними вимогами звернувся 10 травня 2017 року, тобто після спливу трирічного строку з часу першого спростроченого платежу, проте в межах трирічного строку після закінчення строку дії кредитного договору. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відтак, позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту та нарахованими процентами пред`явлені позивачем з пропуском трирічного строку позовної давності - тобто до 10 травня 2014 року - задоволенню не підлягають з наведених вище підстав. При цьому, позивачем не надано доказів, які б вказували на переривання строку позовної давності, заяв про поновлення позовної давності суду й доказів існування поважних причин пропуску строку звернення до суду. Не здобуто судом також і доказів існування домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності. Разом з тим не може бути прийнято судом до уваги твердження відповідача про сплив строку позовної давності через три роки після настання дати вимоги, на його думку, з 09 березня 2008 року - оскільки таке не відповідає вищевиписаним положенням закону та висновкам суду. За такого, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за період з 10 травня 2014 року з позичальника [PERSON] за основними платежами ( тіло кредиту) , в розмірі 19 516 доларів США ( 554 долари х33 міс з травня 2014 по січень 2017 + 574 долари за лютий 2017 ). В солідарному порядку з поручителя [PERSON] в межах суми платежів за період з 10 листопада 2016 по лютий 2017 року - в межах шестимісячного строку до звернення до суду з вказаним позовом 10.05.2017 року, що становить 2236 долари США основного боргу. Згідно умов договору відсоткова ставка становить 13% річних -факт/360, а за такого розраховується за простою математичною формулою, а саме: залишок суми заборгованості х13%/ 360. Оскільки ні позивач, ні інші учасники процесу не надали розгорнутого розрахунку заборгованості за кредитом в частині нарахування відсотків, то суд вважає за можливе визначити суму заборгованості за відсотками по вказаному кредиту за наведеною вище формулою, а саме: 19 516 х13%\\ 360= 7,05 долар США на день. Отже, 7.05 доларів х 10008 днів прострочення ( з 10 травня 2014 року по 22 лютого 2017 року) = 7106,40 доларів США , що підлягають стягненню з позичальника. При цьому з поручителя в солідарному порядку суд вважає за можливо стягнути заборгованість за відсотками в розмірі 733,2 долари США за 104 дні прострочення з 10.11.2016 по 22.02.2017 року в межах шестимісячного строку звернення до суду. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 525, 526, 527, 553,554,611, 612, 615, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідачі не виконали зобов`язань, узятих на себе за договором, у зв`язку з чим з них необхідно в солідарному порядку стягнути на користь позивача заборгованість за договором кредиту в сумі 83 394,40 доларів США, що складає еквівалент за курсом НБУ ( 27,995грн за 1 дол СЩа на 04.02.2021 року) - 2 389 416 грн. 35 коп. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у загальному розмірі 10 684 грн. 68 коп. - пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме з [PERSON] 9 576 грн 43 коп, з [PERSON] - 1108,25 грн. судового збору.

Outcome: partial