Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" в особі Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" звернулось до Обухівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на нерухоме майно в рахунок погашення заборгованості. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04 липня 2006 року між АППБ „ Аваль", назва якого змінена на Публічне акціонерне товариство „Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/4006/74/39064. Відповідно до пунктів 1.1. - 1.2 кредитного договору Кредитор, на положеннях та умовах цього договору, надає Позичальнику кредит у вигляді невідновлюваної кредитної лінії з лімітом 96 000, 00 (дев'яносто шість тисяч доларів США 00 центів) дол. США. Кредит надавався на строк по « 04» липня 2026 року (включно), згідно Графіку погашення кредиту. Процентна ставка за користування кредитом складає 12 % річних. Позивач у повному обсязі виконав свої зобов'язання перед відповідачем по кредитному договору, що підтверджується заявою на видачу готівки від 04.07.2006 року. 04 липня 2006 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено договір іпотеки між банком та [PERSON], згідно якого іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 86,2 кв.м, житловою - 52,0 кв.м, до якого примикають дворові добудови: сарай - зазначений в плані під літерою «Б», колодязь - під літерою «К», вимощення - під літерою «Р», ворота - під літерою «г1», огорожа - під літерою «г2», що належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 04.07.2006 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 2282 та зареєстрованого в Обухівському бюро технічної інвентаризації 17.07.2006 року за реєстраційним № 15196207 в книзі 11, номер запису 3079 та земельну ділянку площею 0,0710 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 697115 від 27.09.2007 року. Позичальник з вересня 2006 року не виконує належним чином зобов'язання за договором, не сплачує відсотки у розмірах і у строки, передбачені договором. Сума боргу є значною та щомісячно збільшується внаслідок нарахування відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій. Відповідачу надсилались повідомлення про заборгованість та вимога про дострокове виконання грошових зобов'язань, якою було зобов'язано у 60-денний термін достроково повернути всю суму заборгованості. Проте в установлений строк заборгованість за кредитом повернута не була. Загальна сума заборгованості станом на 03.01.2014 року за кредитним договором №014/4006/74/39064 від 04.07.2006 року складає 205 325, 37 дол. США, що становить в еквіваленті по курсу НБУ 1 641 165,69 грн., із них: заборгованість за кредитом - 55 647,32 дол. США, що становить в еквіваленті по курсу НБУ 444 789,03 грн.; заборгованість за відсотками - 31 407,46 дол. США, що становить в еквіваленті по курсу НБУ 251 039, 83 грн.; пеня за прострочення кредиту та відсотків - 118 270,59 дол. США, що становить в еквіваленті по курсу НБУ 945 336,83 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився та подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, та просив їх задовольнити в повному обсязі, і розглянути справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся за адресою місця проживання, вказаною у довідці адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в м. Києві та в силу ч. 5 ст. 74 ЦПК України (зі змінами і доповненнями) був повідомлений належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності Відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки представник Позивача в своїй заяві не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 04 липня 2006 року між АППБ „ Аваль", назва якого змінена на Публічне акціонерне товариство „Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/4006/74/39064, що підтверджується копією кредитного договору (а.с. 11-12). Відповідно до пунктів 1.1. - 1.2 кредитного договору Кредитор, на положеннях та умовах цього договору, надає Позичальнику кредит у вигляді невідновлюваної кредитної лінії з лімітом 96 000, 00 (дев'яносто шість тисяч доларів США 00 центів) дол. США. Кредит надавався на строк по « 04» липня 2026 року (включно), згідно Графіку погашення кредиту. Процентна ставка за користування кредитом складає 12 % річних. Позивач у повному обсязі виконав свої зобов'язання перед відповідачем по кредитному договору, що підтверджується заявою на видачу готівки №93-07/02-03/1013 від 04 липня 2006 року (а.с. 51). Згідно з наданим до позовної заяви розрахунком суми заборгованості (а.с. 9-10), станом на 03.01.2014 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором №014/4006/74/39064 від 04.07.2006 року складає 205 325, 37 дол. США, що становить в еквіваленті по курсу НБУ 1 641 165,69 грн., із них: заборгованість за кредитом - 55 647,32 дол. США, що становить в еквіваленті по курсу НБУ 444 789,03 грн.; заборгованість за відсотками - 31 407,46 дол. США, що становить в еквіваленті по курсу НБУ 251 039, 83 грн.; пеня за прострочення кредиту та відсотків - 118 270,59 дол. США, що становить в еквіваленті по курсу НБУ 945 336,83 грн. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1, 2 ст. 524 Цивільного кодексу України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно з ч. 2 ст. 533 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно з ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено та доведено матеріалами справи, що 04 липня 2006 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено договір іпотеки між банком та [PERSON], згідно якого іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 86,2 кв.м, житловою - 52,0 кв.м, до якого примикають дворові добудови: сарай - зазначений в плані під літерою «Б», колодязь - під літерою «К», вимощення - під літерою «Р», ворота - під літерою «г1», огорожа - під літерою «г2», що належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 04.07.2006 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 2282 та зареєстрованого в Обухівському бюро технічної інвентаризації 17.07.2006 року за реєстраційним № 15196207 в книзі 11, номер запису 3079 та земельну ділянку площею 0,0710 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 697115 від 27.09.2007 року. Заставна вартість предмета іпотеки визначається сторонами у сумі 606223 грн. (а.с. 13-19). Відповідно до п. 3.1.4. іпотечного договору у випадку невиконання зобов'язань за цим договором або кредитним договором, у тому числі, якщо кінцевий термін повернення кредиту ще не настав, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до п. 5 цього договору, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі забезпечені іпотекою зобов'язання та вимоги, що визначені на момент фактичного задоволення, зазначені п. 1.2. цього договору. 03.12.2013 року, [PERSON] була направлена вимога про дострокове виконання грошових зобов'язань у 60-денний термін та про порушення забезпеченого іпотекою зобов'язання за кредитним договором (а.с. 47-50). Проте, у встановлений термін заборгованість за кредитом повернута не була. За змістом ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно з ч. 1 ст. 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, та згідно ч. 1 ст. 577 Цивільного кодексу України якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 1 ст. 583 Цивільного кодексу України заставодавцем може бути боржник, або третя особа (майновий поручитель). Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч. 1, 2 та 4 ст. 590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до статті 35 вказаного Закону у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотеко держатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушенного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. З урахуванням наведеного суд прийшов до переконання про обґрунтованість та законність пред'явлених позивачем вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки - належне відповідачу [PERSON] нерухоме майно. Відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. А також, виходить з того, що відповідно до змісту ч. 6 ст. 38 Закону ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 3 654,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №259952 від 13.01.2014 року (а.с. 1) підлягають стягненню на його користь з відповідач. На підставі наведеного та

Outcome: approved