Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

ПАТ „Дельта Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] (ухвалою суду від 25.12.2014 року правонаступником визнано [PERSON]) про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 26.09.2007 року з відповідачем по справі уклали кредитний договір № 003-21087-260907 від 26.09.2007 року. Відповідно до п. 1.2. Договору позивач відкриває відповідачеві картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті, випускає а надає відповідачу платіжну картку. Банк надає відповідачу кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії. Відповідно до п. 2.1. моментом надання Банком кредиту є день здійснення операції за допомогою Картки або день утримання платежів за умови відсутності на рахунку власних коштів відповідача. Відповідно до п. 4.2. Договір набуває чинності із дати його укладання та діє до повного виконання зобов'язань за цим договором. У відповідності до Договору, відповідач зобов'язаний щомісячно в строки, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітній місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості та процентів. [PERSON] станом на 29.03.2012 року порушила умови кредитного договору і має заборгованість на загальну суму 5215,88 гривень, яка складається: тіло кредиту - 4990,88 гривень, прострочене тіло кредиту -0,00 гривень, заборгованість за відсотками - 0,00 гривень, заборгованість за комісіями -0,00 гривень, пеня - 225,00 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в позовній заяві просив позов задовольнити з підстав викладеного у ньому та розглянути справу у відсутність їх представника, проти заочного рішення суду не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності надала суду заперечення, в яких просила відмовити в задоволенні позову з підстав викладених у запереченнях та з пропуском строку позовної давності. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, позов таким, що не підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 3. ст. 11, ч. ч. 1, 3, 4 ст. 60, ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, що повністю узгоджується з Постановою Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Судом було роз'яснено право сторонам по справі заявляти клопотання про витребування судом доказів, якщо у сторін існують складності в їх отриманні, подавати відповідні докази, заявляти клопотання про витребування документів та призначення експертиз по справі. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вимогами договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що згідно матеріалів справи 26.09.2007 року був укладений кредитний договір №003-21087-260907 між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк", правонаступником товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційний Банк "Дельта" та [PERSON] (а.с. 6). Згідно умов Договору кредиту, Кредитор прийняв на себе зобов'язання надати кредитні кошти Позичальнику, в порядку визначеному в кредитному договорі. У силу положень статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів. Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до п. 1.2. Договору позивач відкриває відповідачеві картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті, випускає а надає відповідачу платіжну картку. Банк надає відповідачу кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії. Відповідно до вказаного пункту банк відкрив Держателю кредитну лінію на загальну суму 30 000 грн. та на день укладання кредитного Договору встановлено ліміт Кредитної лінії на рахунку в сумі 2900 грн. Кошти Кредитної лінії та власні кошти Держателя використовуються для розрахунків за товари, що придбаваються Держателем у суб'єктів господарювання, зняття готівки, виконання своїх зобов'язань перед банком та вчинення інших операцій передбачених Договором. Позичальник, в свою чергу, прийняв на себе зобов'язання щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за Кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній звітний місяць та всю суму пені, яка нарахована на попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування Кредитною лінією та/або Овердрафтом. Зобов'язання Кредитором виконано в повному обсязі. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов»язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк і одностороння відмова від виконання зобов»язання не допускається. Підставою застосування відповідальності, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, є прострочення боржником виконання грошового зобов'язання. Тобто порушенням грошового зобов'язання є невиконання боржником обов'язку сплатити грошові кошти. Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору станом на 29.03.2012 року [PERSON] має перед банком ПАТ „Дельта Банк" заборгованість по кредитному договору на загальну суму 5215,88 гривень. При цьому, згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть [PERSON], померла [INFO] року, про що Одрадокам'янською сільською радою Бериславського району Херсонської області в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис №41 від [INFO] року. Згідно довідки №142 від 29.01.2015 року, виданої Одрадокам'янською сільською радою Бериславського району [PERSON] з моменту смерті [PERSON] за адресою [ADDRESS] не проживає. Відповідно до положень ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Виходячи з вимог ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до ч.1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника за наявності поручителя чи спадкоємців необхідно враховувати наступне. Зокрема, відповідно до вимог ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника при умові прийняття спадщини є боржниками кредитора в межах вартості майна, одержаного в спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і штрафи тільки у тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися для сплати спадкоємцям. В судовому засіданні встановлено, що 19.02.2010 року заведена спадкова справа №50/2010 до майна померлої [INFO] року [PERSON], [INFO], яка на момент смерті мешкала в [ADDRESS]. Спадкова справа заведена за заявою дочки померлої [PERSON] про відмову від спадщини на користь сина померлої, [PERSON], [INFO], який на момент відкриття спадщини був неповнолітнім. Заяв від інших спадкоємців не надходило. Тим самим виразивши волю на відмову від прийняття спадщини та фактично не набувши право володіння та користування спадковим майном,надавши таке право неповнолітньому [PERSON], [INFO], що врегульовано положеннями ст. 1269 ЦК України. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого ст. 1297 ЦК України, зокрема ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. Як вбачається з матеріалів справи, свідоцтво про право на спадщину ще не видавалося, склад спадкового майна не відомий, в свою чергу, позивачем у вимогах позову, навіть і після залучення спадкоємців, вимоги не уточнено, не зазначено про склад спадкового майна за рахунок якого мають бути задоволені вимоги про стягнення заборгованості та не заявлено про визначення вартості цього майна. Оскільки, склад та вартість спадкового майна, виходячи з положень ст. 1282 ЦК України, входять до предмету доказування у цьому спорі, то ненадання доказів щодо цього є підставою для відмови у задоволенні позову. Що стосується строку позовної давності про застосування якого просила представник відповідача то за договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту ( п.2.5 Договору (а.с.6), то необхідно зазначити, що початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Правила продовження дії картки, строки та порядок погашення заборгованості визначені Умовами та Правилами надання банківських послуг за карткою. Зокрема, пунктом 9.3 визначається, що картка відкрита на невизначений строк, крім випадків, установлених пунктами 9.6, 9.7 Умов договору. У цих пунктах вказано, за яких умов дія картки припиняється та з якого часу у кредитора виникає право на примусове стягнення заборгованості та в якому порядку. Пунктом 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг визначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий же строк. Пунктом 3.1.1 Правил користування платіжною картою визначено, що строк дії карти вказаний на лицевій стороні карти ( місяць та рік). Карта дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Згідно з пунктом 3.1.3 по закінченню строку дії відповідна карта продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшло письмової заяви держателя про закриття карткового рахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг по виконанню озрахункових операцій по картковому рахунку( в передостанній день місяця закінчення троку дії) і при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором. Пунктом 3.1.4 зазначених Правил визначено, що карта миттєвого випуску продовженню не підлягає. Пунктом 5.4 Правил користування платіжною карткою визначено, що строк погашення кредиту у повному обсязі не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній карті.Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Згідно Правових позицій, які висловлені Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6- 14цс 14) та в постанові від 18 червня 2014 року ( справа № 6-61цс14) відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. За договором про надання банківських послуг (позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту ( п.2.5 Договору (а.с.6), перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України). Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа, а повернення кредитних коштів в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінчення строку договору. Із розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачка в порушення умов договору здійснювала погашення щомісячних платежів не в повному розмірі та з порушенням строків, останній платіж здійснила 31.12.2008 року ( а.с.13), а тому на час звернення позивача до суду з позовною заявою утворилась заборгованість щодо тіла кредиту в сумі 4990-88 грн. та пені в сумі 225-00 грн. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Представником відповідача заявлено про застосування строку позовної давності. У матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження строку дії картки, одержаною відповідачкою у 2007 році. Не може надати такі відомості також і представник відповідача за відсутності у нього картки. Враховуючи вимоги пункту 3.1.3 Правил користування платіжною карткою, відповідно до якого строк дії картки продовжується банком на новий строк ( шляхом надання клієнту карти з новим строком) за умови наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій по картрахунку. Позивач не надав суду доказів надання нової картки з зазначенням дати її емісії. Оскільки останній платіж [PERSON] здійснила 31.12.2008 року, а встановити строк дії картки за 2007 рік є неможливим, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права 05.06.2012 року, то позивач пропустив встановлений законом строк для захисту порушеного права. Статтею 88 ч.1 ЦПК України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки у задоволені позовних вимог належить відмовити, то не підлягають відшкодуванню позивачу судові витрати. На підставі ст. ст.. 88, 526, 1048, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed