Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

ПАТ "Акцент-Банк" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 12 вересня 2013 року в сумі 12052,38 грн., а також витрат по оплаті судового збору. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 12.09.2013 року відповідач отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає договір, що підтверджується підписом у заяві. Договір, укладений з відповідачем, є договором приєднання, порядок укладення якого передбачений ст. 634 ЦК України. Згідно Умов та правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. За умовами даного договору, зокрема, згідно Умов та правил надання банківських послуг, він, позивач, отримав право зміни (збільшення або зменшення) кредитного ліміту в будь-який момент. Ним, позивачем, нараховувалися відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік. Положеннями Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід"ємних частин договору. Зокрема, можливість зміни розміру відсоткової ставки за кредитом за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в Умовах та правилах надання банківських послуг. Він, позивач, виконав свої зобов"язання за договором у повному обсязі, що виявилося у наданні відповідачеві кредиту у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавала своєчасно грошові кошти на виконання умов договору, чим у порушення умов договору, а також вимог законодавства не виконала зобов"язання за договором. В результаті цього станом на 12.07.2016 року у відповідача виникла заборгованість на загальну суму 12052,38 грн., з яких 298,31 грн. - заборгованість за кредитом; 7903,96 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 2800 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 550,11 грн. - штраф (процентна складова). За таких обставин, а також враховуючи те, що відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов"язання за договором, він, позивач, з метою захисту своїх законних прав вимушений звернутися до суду. Представник позивача, який повідомлявся у встановленому порядку про час та місце розгляду справи (а.с. 33, 34), в судове засідання не з"явився. Разом з позовною заявою позивачем подано до суду клопотання від 21.07.2016 року про розгляд справи у відсутності представника, позов підтримують, проти ухвалення заочного рішення не заперечують (а.с. 19). Відповідач в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що приблизно три роки назад вона оформила кредитну карточку, на якій був кредит у розмірі 300 грн. При оформленні підписала заяву, інші документи не читала. Вона ці кошти використала та через два тижні на таку ж суму поповнила карточку. Приблизно через рік у неї карточка переламалася. Жодних попереджень від банку про існування заборгованості не отримувала. Не зможе сплатити всю суму заборгованості одразу. Просить у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до таких висновків. В судовому засіданні встановлено, що 12 вересня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "Акцент-Банк" - позивачем у справі та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг № б/н (а.с. 6-10). Зокрема, відповідач підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (а.с. 6), у якій підтвердила, що ця заява разом із Пам"яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг (а.с. 8-10), а також Тарифами (а.с. 7) складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до укладеного договору відповідач отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору відповідач зобов"язалася погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором, зокрема, вносити обов"язковий щомісячний платіж (п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, Тарифи банку). Згідно п. 6.6 Умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. При порушенні строків платежів по будь-якому із грошових зобов"язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, - сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг). Наведені обставини повністю та об"єктивно стверджені дослідженими судом вказаними вище письмовими доказами. Позов обгрунтовано тим, що відповідач не виконувала зобов"язання за кредитним договором, в результаті чого утворилася заборгованість. Відповідач заперечила факт користування кредитними коштами після одноразового використання кредитного ліміту та повного внесення відповідної суми через нетривалий проміжок часу. Проте, такі заперечення спростовує викладене у розрахунку заборгованості відповідача станом на 12.07.2016 року (а.с. 4, 5). Так, згідно даного розрахунку відповідач три рази вносила кошти за наданим кредитом, а саме: 18.10.2013 року - 200 грн., 21.10.2013 року - 200 грн. та 30.10.2013 року - 13,24 грн. Після чого залишок поточної заборгованості становив 298,31 грн. та такою є сума заборгованості за кредитом на 12.07.2016 року. Після закінчення пільгового періоду позивачем нараховувалися проценти, сума заборгованості за процентами станом на 12.07.2016 року становить 7903,96 грн. Також у зв"язку із простроченням платежів позивачем згідно п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг нараховано відповідачеві штраф у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 550,11 грн. (відсоткова складова) - 5 % від суми пред"явленого позову. Відтак, наведені складові заборгованості є обгрунтованими та доведеними. Крім того, до заборгованості відповідача позивачем включено суму 2800 грн., яка згідно позовної заяви становить заборгованість за пенею та комісією. Відповідно до розрахунку заборгованості відповідну суму нараховано у період із 01.03.2014 року до 12.07.2016 року. Ставка пені у цей період становила 0,00, відтак, нарахована сума є комісією. Тарифами (а.с. 7), які є складовою укладеного між сторонами договору про надання банківських послуг, передбачена комісія лише за зняття готівки, що у період із 01.03.2014 року до 12.07.2016 року відповідачем не здійснювалося. Пунктом 5.5.1 Умов та правил надання банківських послуг (Правила користування платіжною карткою) передбачено, що за несвоєчасне виконання боргових зобов"язань (користування простроченим кредитом і овердрафтом) держатель сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розмір якої визначається Тарифами. Виходячи з викладеного, також враховуючи те, що Тарифами не визначено додаткову комісію, суд прийшов до висновку, що комісію відповідачеві нараховано безпідставно. Суд констатує, що між сторонами виникли договірні правовідносини, врегульовані нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України та ч. 1 ст. 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Як встановлено судом відповідач в порушення умов укладеного з позивачем договору не виконує своєчасно взяті на себе зобов"язання, в результаті чого утворилася заборгованість та виник обов"язок передати позивачеві передбачену договором неустойку. За таких обставин, оцінивши всі докази в їх сукупності та взаємозв'язку, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що позов підставний, обгрунтований та підлягає частковому задоволенню. З відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за договором про надання банківських послуг № б/н від 12 вересня 2013 року станом на 12 липня 2016 року у розмірі 9252,38 грн., з яких: 298,31 грн. - заборгованість за кредитом; 7903,96 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина), 550,11 грн. - штраф (процентна складова). Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивач при зверненні до суду сплатив 1378,00 гривень судового збору (а.с. 1). З врахуванням висновків суду щодо часткового задоволення позову з відповідача підлягає стягненню на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судовий збір у розмірі 1057,86 грн. (9252,38*1378/12052,38 = 1057,86).

Outcome: partial