Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відділу ДВС, [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Южноукраїнської міської ради Миколаївської області (далі ССД Южноукраїнської міської ради Миколаївської області) про визнання дій незаконними та скасування постанови. Свої вимоги позивач мотивує тим, що діями ДВС Южноукраїнського міського управління юстиції здійснюються заходи по реалізації 1/2 частки належної їй на праві часткової приватної власності квартири [ADDRESS], в рахунок погашення її боргу перед [PERSON] Внаслідок даних дій відділом ДВС було винесено постанову про передачу стягувачу в рахунок погашення боргу її майна. Просила суд визнати дії ДВС незаконними та скасувати відповідні постанову та акт відділу ДВС про передачу майна стягувачу, оскільки в даній квартирі крім неї проживає родина її сина, а також її малолітній онук [PERSON], [INFO], права яких було грубо порушено. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги та просила про їх задоволення. Представник позивача також підтримав вимоги своєї довірительки та просив суд їх задовольнити. Представник відділу ДВС Чаловський Є.С. заперечував проти задоволення позову, пояснюючи це тим, що на виконанні у відділі ДВС перебуває виконавче провадження №661/5 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в розмірі 63200,00 грн. Державним виконавцем було проведено опис та накладено арешт на майно, що належить боржнику. Також майно було оцінено та його початкова ціна, згідно висновку експерта склала 79150,00 грн. Зазначив, що аукціон та повторний аукціон з реалізації арештованого майна боржника не відбувся у зв'язку з відсутністю купівельного попиту, та прилюдні торги оголошено такими, що не відбулися. А оскільки від стягувача надійшла заява про згоду залишити за собою в рахунок погашення боргу непродане майно боржника, то ним було винесено постанову про передачу стягувачеві [PERSON] 1/2 частки двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS], належної на підставі свідоцтва про право власності [PERSON] Вважає, що в діях державного виконавця щодо реалізації майна боржника жодних порушень чинного законодавства не було, всі дії були вчинені відповідно до вимог ЗУ "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень. Просив суд у задоволенні позову позивачеві відмовити. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю - [PERSON] також просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що його дружина на законних підставах набула права власності спірне майно. Представник ССД Южноукраїнської міської ради Миколаївської області заперечувала проти задоволення позову, обгрутовуючи це тим, що при винесенні постанови про передачу майна - двокімнатної квартири [ADDRESS] стягувачу [PERSON] в рахунок погашення боргу [PERSON] був неврахований той факт, що крім останньої в зазначеній квартирі проживають також члени її родини, чим було грубо порушено їхні права, зокрема малолітнього онука позивача - [PERSON], [INFO]. Просила суд позовні вимоги позивача задовольнити. Вислухавши позивача, його представника, представників відповідачів, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 19 березня 2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнено 63200 грн. боргу та процентів за невиконання умов боргового зобов'язання. 20.07.2010 року на підставі вищезазначеного рішення суду був виданий виконавчий лист №2-61/2010, для пред'явлення його до виконання (а.с.63). 06.08.2010 року державним виконавцем відділу ДВС Южноукраїнського міського управління юстиції Потаповою А.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2-61/2010 (а.с.61-62). 25 березня 2013 року державним виконавцем Задерою О.С. було проведено опис та арешт майна боржника, а саме двокімнатної квартири [ADDRESS], шляхом заборони його відчуження, про що було складено відповідний акт опису та арешту майна боржника (а.с.66-69). Листом за вих. № 661/5/8761 від 02.07.2013 року за підписом начальника ВДВС ЛистопадЛ.Д. сторонам виконавчого провадження було направлено повідомлення про оцінку описаного та арештованого майна, а саме 1/2 частки двокімнатної квартири [ADDRESS], вартість якої було оцінено в 79 150,00 грн. (а.с.64). 13.08.2013 року за вих. №5/11302 заявкою на реалізацію арештованого майна виконаною державним виконавцем Личкань О.О. та підписаною начальником відділу ДВС Листопад Л.Д., відділ ДВС Южноукраїнського міського управління юстиції звернувся до відповідної спеціалізованої організації з проханням здійснити реалізацію 1/2 частки двокімнатної квартири [ADDRESS] належної на праві власності [PERSON] (а.с.70-71). Листом за вих. №5/16576 від 29.11.2013 року відділом ДВС Южноукраїнського міського управління юстиції стягувачку [PERSON] було повідомлено про її право залишення непроданого майна за собою (а.с. 72). Як вбачається з заяви від 02.12.2013 року [PERSON] звернувся до начальника відділу ДВС Южноукраїнського міського управління юстиції Листопад Л.Д. з проханням в рахунок погашення боргу [PERSON] підготувати документи для оформлення права власності на 1/2 частки двокімнатної квартири [ADDRESS], яка не була реалізована в процесі виконання рішення суду. При цьому різницю в сумі 15950,00 грн. він зобов'язувався внести на грошовий рахунок Державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції (а.с.73). 25.12.2013 року державним виконавцем ВДВС Чаловським Є.С. винесено постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, за якою постановлено передати [PERSON]. 1/2 частки двокімнатної квартири [ADDRESS], належної на підставі свідоцтва про право власності [PERSON] в рахунок погашення її боргу (а.с.6). 25 грудня 2013 року державним виконавцем ВДВС Южноукраїнського міського управління юстиції було складено акт про передачу [PERSON] нереалізованого майна в рахунок погашення боргу. Дані документи затверджені підписом начальника ВДВС Южноукраїнського міського управління юстиції в Миколаївській області Листопад Л.Д. (а.с.7). Та в цей же день старшим державним виконавцем Чаловським Є.С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-61/2010 виданого 20.07.2010 Южноукраїнським міським судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу в розмірі 63200,00 грн. на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження", в зв'язку з фактичним виконанням рішення суду (а.с.74). Відповідно до вимог ч.2 ст.52 Закону України "Про виконавче провадження", стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у томі числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. Статтею 57 цього ж Закону передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення та шляхом його накладення. Згідно із п.4.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень опис та арешт майна боржника здійснюється в такій послідовності: 4.2.1. Після виявлення майна боржника державний виконавець проводить опис та арешт цього майна, про що складає акт. В акті опису та арешту майна боржника повинні бути вказані: а) назва кожного внесеного в акт предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо); г) прізвище, ім'я та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання (далі - зберігач); е) зауваження або заяви стягувача, боржника, осіб, що були присутні при описі. 4.2.2. Акт опису та арешту майна підписується державним виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також може бути підписаний іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна. У разі відмови від підпису сторін чи інших осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в акті. 4.2.5. Якщо описане майно передано на зберігання не боржникові чи його представнику, а іншій особі, то акт опису та арешту майна складається в трьох примірниках. Перший залишається в провадженні державного виконавця, а інші вручаються зберігачеві майна та боржнику під розписку на першому примірнику акта. В судовому засіданні встановлено, що державним виконавцем Задерою О.С. при складанні акту опису та арешту нерухомого майна, належного на праві часткової приватної власності [PERSON] від 25.03.2013 року було грубо порушено вищезазначені вимоги Інструкції. Крім того, в судовому засіданні представник відділу ДВС Чаловський Є.С. не зміг пояснити суду причину відсутності підпису боржниці про вручення їй копії акту опису та арешту майна та роз'яснення їй права на оскарження дій державного виконавця до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби та в суді, що ставить під сумнів те, що вищезазначена дія проводилася за місцем знаходження майна. В силу ч. 2 ст. 62 ЗУ "Про виконавче провадження" реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в ч.8 ст. 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Рухоме майно, вартість якого не перевищує сто п'ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, товари побутового вжитку, а також інше рухоме майно (у разі якщо стягувач не заперечує проти цього) реалізуються на комісійних умовах. Нерухоме майно, транспортні засоби, повітряні, морські та річкові судна реалізуються виключно на прилюдних торгах (аукціонах). Документи підтверджуючі ті обставини, що такі торги не відбулись, суду представником ВДВС Южноукраїнського міського управління юстиції Чаловським Є.С. у судовому засіданні надано не було. При цьому останній суду пояснив, що вони повинні знаходитися не в матеріалах виконавчого провадження, а зберігатись в організації, яка здійснює реалізацію майна боржника арештованого державним виконавцем при здійсненні виконавчого провадження з виконання виконавчого документу. В судовому засіданні не знайшов своє підтвердження факт того, що боржниці [PERSON] була направлена копія постанови про передачу майна стягувачу [PERSON] та роз'яснено строки і порядок її оскарження до Южноукраїнського міського суду протягом 10 днів з моменту її отримання. Крім того, в суду викликає сумнів достовірність акту про передачу стягувачу нереалізованого майна в рахунок погашення боргу від 25.12.2013 року, затвердженого державним виконавцем Листопад Л.Д. (а.с.7), оскільки підпис стягувача [PERSON] в даному акті є відмінним від її ж підпису в нотаріально посвідченому дорученні виданому на ім'я [PERSON], станом на 28.02.2013 року (а.с.37). Як вбачається з довідки-виписки з домової книги (а.с. 9) виданої 05.12.2013 року в квартирі [ADDRESS], крім боржниці проживають та зареєстровані: її мати - [PERSON], [INFO], її чоловік - [PERSON], [INFO], її син - [PERSON], [INFO], та її онук - [PERSON], [INFO] Онук позивача [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва (а.с. 8). Про дану обставину [PERSON] повідомила начальника ВДВС Южноукраїнського міського управління юстиції Листопад Л.Д. 06 грудня 2013 року, про що є підтвердження в матеріалах цивільної справи (а.с.49). Але не зважаючи на це та всупереч ст.ст. 17,18 Закону України "Про охорону дитинства" були порушені права малолітнього [PERSON], [INFO]. Так, відповідно до ч.4 ст. 12 ЗУ "Про основи соціального захисту дітей" для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям. Статтею 17 ЗУ "Про охорону дитинства" забезпечується право дитини на житло. Так у ч.3 даної статті зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Частина 2 ст. 18 цього ж Закону вказує, що діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Крім того ч.1 ст. 224 ЦК України встановлено, що правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування (стаття 71 цього Кодексу) є нікчемним. Постановою Кабінету Міністрів України №866 від 24.09.2008 р. "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини" затверджено Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини та Типове положення про комісію з питань захисту прав дитини. Таким чином, посадовими особами відділу Державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції було порушено норми діючого законодавства стосовно майнових прав членів сім'ї наймача житлового приміщення, а також грубо порушено вимоги п.4.5.9. Інструкції з організації примусового виконання рішень, в якій зазначено: «у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають неповнолітні, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону». Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Outcome: approved