Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

[PERSON] в лютому 2016 року заявив позов до ПАТ КБ "ПРАВЕКС-БАНК", за яким, з урахуванням наступних уточнень, просив на захист прав споживача визнати недійсним нікчемний кредитний договір №406-005/06Р, що був укладений між сторонами 03 квітня 2006 року, та застосувати наслідки недійсності правочину. Позов мотивовано тим, що спірний договір є таким, що порушує публічний порядок, а також містить несправедливі умови, що свідчать про нечесну підприємницьку практику кредитодавця, а тому такий договір, на думку позивача, є нікчемним і підлягає визнанню недійсним із застосуванням наслідків недісного правочину. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримала, надала пояснення, що зводяться до викладеного в позовній заяві. Відповідач свого представника в суд не направив. Разом з тим, від відповідача надішли письмові заперечення, за якими він просить в задоволенні позову відмовити, за необґрунтованістю, а також надійшла заява відповідача про застосування до спору наслідків позовної давності. Судом встановлено таке. 03.04.2006 року між АКБ "ПРАВЕКС-БАНК", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПРАВЕКС-БАНК", та [PERSON] було укладено кредитний договір №406-005/06Р, згідно якого Банк видав, а [PERSON] прийняв кредит в іноземній валюті на загальну суму 30 000 доларів США для споживчих цілей, а також з метою оплати страхових платежів згідно з договорами страхування нерухомого майна, укладання яких здійснюється на підставі та з урахуванням вимог п. 6.1.14 даного Договору, строком з 03.04.2006 року до 03.04.2022 року, зі сплатою 12 % річних. [PERSON] в жовтні 2014 року звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Правекс Банк» про захист прав споживачів та визнання недійсними окремих положень вказаного кредитного договору. Святошинський районний суду м. Києва, розглянувши вказану справу, як це вбачається з рішення від 24.04.2015р., вважав що п. п. 9.3 п. 9, п. п. 9.6 п. 9, п. п. 7.1.7 п. 7, п. п. 7.18 п. 7 та п. п. 9.4 п. 9 п.п. кредитного договору відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є несправедливими, проте в задоволенні вимог позову відмовив, застосувавши до спору наслідки пропуску позивачем строків позовної давності. Саме обставинами визнання судом несправедливими окремих положень кредитного договору, і обґрунтовано даний позов. Інших доказів суду не надано. Проте поза увагою позивача залишилось те, що відмовляючи в задоволенні позову, суд встановив, що позивач фактично погодився з негативними наслідками, що тягнуть за собою несправедливі умови кредитного договору, оскільки не поставив їх під сумнів у строки визначені законом для захисту порушеного права. Тому, визнати такі обставини такими, що ставлять під сумнів кредитний договір в цілому суд не може. До того ж, згідно зі статтею 217 ЦК правочин не може бути визнаний недійсним у цілому, якщо закону не відповідають лише його окремі частини і обставини справи свідчать про те, що він був би вчинений і без включення недійсної частини. Умови кредитного договору, що визнані судом несправидлими, з огляду на їх зміст, не є істотними, тобто не є такими, що обов?язкові для узгодження сторонами при укладенні договору кредитування (ст.ст. 1048-1052, 1054-1055 ЦК України), а тому суд вважає, що спірний договір було б укладено і без включення цих умов. Доказів противного судом не здобуто. Що стосується, доводів позивача про те, що кредитним договором порушено публічний порядок, то позивачем взагалі не наведено які саме норми публічного права порушені договором, в чому полягають ці порушення, якими доказами це підтверджується, тощо, а тому вважати, що спірний договір є нікчемним за підстав передбачених ст. 228 ЦК України, суд не знаходить. Отже, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову [PERSON], за необґрунтованістю. За такого рішення, судові витрати у справі, з урахуванням того, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд знаходить за можливе віднести на рахунок держави, відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed