Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на свою користь 21 656,93 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. У позові посилається на те, що 05.04.2019 року постановою Голосіївського районного суду м. Києва у справі № 752/4263/19 встановлено, що 18.02.2019 року о 10 год. 30 хв. [PERSON] , керуючи транспортним засобом - автомобілем Land Rover Range Rover Evoque, д.н.з. [NUMBER] , в м. Києві по мосту Південому, не обрала безпечної швидкості, не дотрималася дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з транспортним засобом - автомобілем Hyundai Sonata д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів, у зв`язку із чим [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказує, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група». 17.04.2019 року відповідач повідомив позивача листом від 17.04.2019 року № 03/2006, що згідно акту ДКЦВ-17296, затвердженого 17.04.2019 року ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» прийняло рішення виплатити [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 42 929,69 грн. Стверджує, що 17.04.2019 року страховик здійснив на користь [PERSON] платіж у розмірі 42 929,69 грн. Вказує, що 13.05.2019 року позивач, як власник транспортного засобу Hyundai Sonata д.н.з. [NUMBER] , замовив автотоварознавчу експертизу та відповідно до висновку експерта № 01_06_19 від 12.06.2019 року встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди власнику транспортного засобу Hyundai Sonata д.н.з. [NUMBER] завдано матеріальний збиток в розмірі 61 076,62 грн., тобто на 18 146,93 грн. більше сплаченої відповідачем суми відшкодування. Посилається, що 24.06.2019 року [PERSON] направила відповідачеві претензію щодо виплати страхового відшкодування, в якій просила здійснити відшкодування різниці у розмірі 18 146,93 грн. та вартості послуг судового експерта у розмірі 3 500,00 грн. Зазначає, що 23.07.2019 року відповідач листом від 23.07.2019 року № 03/3691 відмовив [PERSON] у виплаті страхового відшкодування із посиланням на звіт незалежного експерта № ДКЦВ-17296 від 02.07.2019. Вказаний звіт не було пред`явлено ні [PERSON] , ні позивачеві. Вважає відмову відповідача у виплаті різниці страхового відшкодування необґрунтованою та просить суд позовні вимоги задовольнити. 16.06.2020 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05.06.2020 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу термін для усунення недоліків. 12.06.2020 року представником позивача подано до суду заяву на виконання вимог ухвали суду від 05.06.2020 року. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05.06.2020 року в справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. 14.09.2020 року до суду представником відповідача подано відзив на позовну заяву у якому останній проти позовних вимог заперечив. Вказує, що відповідно до ремонтної калькуляції № АА9765РС від 12.03.2019 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Hyundai Sonata д.н.з. [NUMBER] з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу без ПДВ становить 42 929,69 грн. Стверджує, що 17.04.2019 року було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 42 929,69 грн. на банківський рахунок [PERSON] . Вказує, що 02.07.2019 року було складено звіт № ДКЦВ-17296 про оцінку вартості збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу та вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Hyundai Sonata д.н.з. [NUMBER] з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 44 239,95 грн. з ПДВ на запасні чистини та матеріали, та 39 145,12 без ПДВ. Зазначає, що сума фактичної виплати страхового відшкодування позивачу є на 3 784,57 грн. більшою за суму встановлену згідно звіту № ДКЦВ-17296 від 02.07.2019 року, а тому вважає, що відповідачем в повному обсязі виконано зобов`язання перед позивачем. З урахуванням викладеного вище просив відмовити у задоволенні поданого позову. 06.10.2020 року представником позивача подано до суду клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін. 16.10.2020 року представником позивача подано до суду відзив на позовну заяву у якому останній позовні вимоги підтримав. Оскільки справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників, сторони до суду не викликалися. Дослідившита оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 1 Закону України "Про страхування", страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст. 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Із матеріалів справи вбачається, що 18.02.2019 року о 10 год. 30 хв. [PERSON] , керуючи транспортним засобом - автомобілем Land Rover Range Rover Evoque, д.н.з. [NUMBER] , в м. Києві по мосту Південому, не обрала безпечної швидкості, не дотрималася дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з транспортним засобом - автомобілем Hyundai Sonata д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 05.04.2019 року у справі №752/4263/19 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 4-5). Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення" (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення. Згідно з положеннями ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] під час керування автомобілем Land Rover Range Rover Evoque, д.н.з. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», згідно Полісу № АМ/6505877 (а.с. 65). Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, завдану майну, згідно полісу складає 100 000,00 грн. Розмір франшизи нуль. 20.02.2019 року [PERSON] звернулася до ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» із повідомленням про дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 71). 20.02.2019 року [PERSON] на підставі довіреності від [PERSON] , звернулася до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 73). Відповідно до ремонтної калькуляції [NUMBER] та розрахунку фізичного зносу автомобіля Hyundai Sonata д.н.з. [NUMBER] складено розрахунок страхового відшкодування від 16.04.2019 року, відповідно до якого сума страхового відшкодування складає 42 929,69 грн. (а.с. 84). 17.04.2019 року позивачем було перераховано [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 42 929,69 грн. (а.с. 86). 12.06.2019 року на замовлення [PERSON] було підготовлено висновок автотоварознавчого дослідження № 01_06_2019 відповідно до якого матеріальний збиток завданий власнику автомобіля Hyundai Sonata д.н.з. [NUMBER] пошкодженого в результаті ДТП 18.02.2019 року складає 61 076,62 грн., коефіцієнт фізичного зносу склав 0,615 (8-38). 03.06.2019 року позивачем було сплачено вартість складання висновку експерта у розмірі 3 500,00 грн. (а.с. 42). 24.06.2019 року [PERSON] звернулася до відповідача із претензією щодо виплати різниці страхового відшкодування відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження № 01_06_2019 від 12.06.2019 року у розмірі 18 146,93 грн. та 3 500,00 понесених на складання зазначеного звіту (а.с. 43). 02.07.2019 року було складено звіт № ДКЦВ-17296 про оцінку вартості збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу складеного на замовлення ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» відповідно до якого, вартість матеріального збитку власнику автомобіля Hyundai Sonata д.н.з. [NUMBER] станом на 18.02.2019 року становить 44 239,95 грн., коефіцієнт фізичного зносу становить 0,61 (а.с. 88-138). Листом від 23.07.2019 року № 033691 відповідач повідомив [PERSON] про відмову виплати різниці страхового відшкодування, оскільки матеріальний збиток відповідно до звіту №ДКЦВ-17296 від 02.07.2019 року становить 44 239,95 грн. з ПДВ та 39 145,12 грн. без ПДВ (а.с. 139-140). Згідно ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 980 ЦК України передбачено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно ст.982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Статтею 984 ЦК України передбачено, що страховиком є юридична особа, яка спеціально створена для здійснення страхової діяльності та одержала у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності. Вимоги, яким повинні відповідати страховики, порядок ліцензування їх діяльності та здійснення державного нагляду за страховою діяльністю встановлюються законом. Страхувальником може бути фізична або юридична особа. Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (ст.5 Закону України "Про страхування"). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту. Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) - ч.1 ст.999 ЦК України. Види обов`язкового страхування в Україні визначені в ст.7 Закону України "Про страхування". До них п.9 ч.1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Предметом позову є вимога про відшкодування майнової шкоди у вигляді сплати страхового відшкодування. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик заподіювача шкоди. Відповідно ст.3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Стаття 6 вказаного Закону передбачає, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Згідно ст.12 вказаного Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Пунктом 22.1 ст.22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно п.33.2 ст.33 Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. Водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна. Відповідно до п.34.2, 34.3, 34.4 ст.34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк,потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Згідно п.35.1 ст.35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ. Відповідно до п.35.3 ст.35 Закону особа, якій подається заява про страхове відшкодування, зобов`язана надавати консультаційну допомогу заявнику під час складення заяви і на вимогу заявника зобов`язана ознайомити його з відповідними нормативно-правовими актами, порядком обчислення страхового відшкодування (регламентної виплати) та документами, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди. Згідно п.36.2 ст.36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (їїпредставника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Відповідно до п.36.6 ст.36 Закону страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Відповідачем ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» в строки, передбачені Законом, а саме, 18.02.2019 року проведено огляд пошкодженого транспортного засобу позивача, з участю довіреної особи позивача - [PERSON] , яка підписала акт огляду транспортного засобу та зазначила, що з даним протоколом позивач ознайомлена, пошкодження записані вірно. За вказаних вище обставин, суд не погодужується з доводами позивача щодо необгрунтованості складеного звіту про оцінку, проведеного відповідачем, як і доводами позивача щодо необгрунтованості виплаченого розміру матеріального збитку позивачу. Що стосується Висновку експерта № 01_06_19 від 12.06.2019 року, на який позивач посилається, як на доказ розміру нанесеного йому збитку, суд не бере його до уваги як належний доказ, оскільки, відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальною нормою для Страховика цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, обов`язок встановлення розміру та характеру збитків, завданих пошкодженому ТЗ, покладено саме на Страховика цивільно-правової відповідальності власника наземного ТЗ, а не на будь-яку іншу установу, організацію чи фізичну особу-підприємця. Доказів того, що страховиком порушено вимоги чинного законодавства під час проведення процедури огляду автомобіля, виплати страхового відшкодування та виготовлення звіту № ДКЦВ-17296 від 02.07.2019 року про оцінку вартості збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, позивачем суду не надано. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог,як необгрунтованих. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed