Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

23.02.2016 року від Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до суду надійшла позовна заява до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 21.12.2012 року. В обґрунтування позовних вимог представник ПАТ КБ "Приватбанк" [PERSON] вказав, що 21.12.2012 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, згідно якому відповідачка отримала кредит у розмірі 2000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в такому порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.12.2015 року має заборгованість - 16304 грн. 68 коп., яка складається з наступного: 1905 грн. 45 коп. - заборгованості за кредитом; 10396 грн. 63 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 2750 грн. 00 коп. - заборгованості за пенею та комісією, а також штрафів відповідно до пункту 2.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. штрафу (фіксована частина); 752 грн. 60 коп. - штрафу (процентна складова). Представник позивача [PERSON] подав заяву про судовий розгляд справи за відсутністю представника позивача, підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідачка [PERSON] позов визнала частково мотивуючи тим, що відповідач не відреагував на її звернення щодо реструктуризації заборгованості, яку вона мотивувала складним сімейним та матеріальним станом. Водночас, не заперечувала правильності розрахунків заборгованості, зроблених позивачем та наведених у позовній заяві. Під час ухвалення рішення просила розстрочити виконання рішення таким чином, щоб вона мала можливість сплачувати на місяць не більше ніж 1000 грн. Зазначене прохання мотивувала тим, що ні вона, ні її чоловік не мають постійного заробітку, а дитина хворіє та потребує постійного нагляду та медикаментозного лікування, що підтверджується витягом із медичної картки [PERSON], [INFO] (а. с. 55). Вислухавши відповідачку, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: 21.12.2012 року між ПАТ КБ Приватбанк та [PERSON] був укладений кредитний договір за умовами якого [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. (а. с. 5-7, 8-31). Згідно розрахунків, наданих позивачем, станом на 31.12.2015 року відповідачка [PERSON] має заборгованість за кредитним договором - 16304 грн. 68 коп., яка складається з наступного: 1905 грн. 45 коп. - заборгованості за кредитом; 10396 грн. 63 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 2750 грн. 00 коп. - заборгованості за пенею та комісією, а також штрафів відповідно до пункту 2.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. штрафу (фіксована частина); 752 грн. 60 коп. - штрафу (процентна складова). (а. с. 4). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. У відповідністю зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв'язку з укладенням кредитного договору від 21.12.2012 року, та наявності з боку відповідачки [PERSON] невиконаних зобовязань за вказаним кредитним договором. За таких обставин, позовна заява Публічного акціонерного товариства КБ "Приватбанк" про стягнення зі [PERSON] заборгованості за кредитним договором є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідачки належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору. Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Повідомлені відповідачкою відомості про її майновий стан дають підстави для висновку щодо наявності підстав для розстрочення виконання рішення на шістнадцять місяців з дня набрання рішенням законної сили з визначенням розміру щомісячних платежів по 1000 грн. та останнього платежу в розмірі 1304 грн. 68 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved