Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

У листопаді 2016 р. представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТОВ "ВАТ-Росток". працював на посаді тракториста. У зв'язку зі зміною керівництва [PERSON] перестали виплачувати заробітну плату, а тому останній вирішив звільнитися із підприємства. Заяву про звільнення відповідач відмовився приймати наручно, на територію підприємства його не допускає охорона. [PERSON] звертався до відповідача із вимогами про видачу трудової книжки, виплату заробітної плати за липень-серпень 2016 р., копій наказів про прийняття та звільнення з роботи, однак його звернення залишилися безрезультатними. Просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 6100 грн., видати йому належно оформлену трудову книжку, а також стягнути моральну шкоду у розмірі 3000 грн., оскільки він не має можливості влаштуватися на роботу без трудової книжки. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, в якій на позовних вимогах наполягав, справу просив розглянути за його відсутністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 2014 року по серпень 2016 року перебував у трудових відносинах з ТОВ "ВАТ-Росток", що вбачається з індивідуальної відомості про застраховану особу Пенсійного фонду (а.с.7). У зв'язку зі зміною керівництва 07.09.2016 р., що вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб (а.с.8-12), позивачу перестали виплачувати заробітну плату, на територію підприємства не допускає охорона. Позивачем 11.10.2016 р. на адресу підприємства було направлено заяву про звільнення з займаної посади на підставі ст.38 КЗпП України, оскільки власник не виконує умови трудового договору (а.с.13, 14). 20.10.2016 р. на адресу підприємства було надіслано заяву про видачу трудової книжки та виплати заробітної плати позивачу (а.с.15, 16). Однак звернення останнього виявились безрезультатними. З проведеного позивачем розрахунком вбачається, що заборгованість по заробітній платі за два місяці складає 6100 грн. (3000 грн. за липень + 3100 грн. за серпень 2016 р.) (а.с.21). Згідно ч.5 ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці. Згідно з ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до положень ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, а саме у день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до п.4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях: "Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то адміністрація підприємства в цей же день направляє йому поштове повідомлення з вказівкою про необхідність отримання трудової книжки ". Судом встановлено, що позивачу з боку відповідача не була виплачена заробітна плата за відпрацьований час та відсутні докази вручення йому трудової книжки. Тому, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в сумі 6100 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки останнім грубо порушені вимоги трудового законодавства щодо своєчасності оплати праці. Щодо відшкодування моральної шкоди, то згідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Встановивши, що відповідачем було порушено право позивача на працю, суд вважає, що в нього виникло право на відшкодування моральної шкоди, оскільки таке порушення призвело до докладання позивачем додаткових зусиль для огранізації свого життя, так як заробіток на підприємстві відповідача був основним засобом його існування. Не видача підприємством трудової книжки позбавляє позивача офіційно працевлаштуватися, стати на облік в центр зайнятості. До того ж, згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача й судові витрати.

Outcome: approved