Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» звернулося до суду із позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості:1) за кредитним договором №014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року в сумі 15323,78 доларів США, що станом на 13.12.2013 року еквівалентно 122982,97 грн. з яких: 14265,87 доларів США, що еквівалентно 114027,10 грн. -заборгованість за тілом кредиту; 1057,91 доларів США, що еквівалентно8455,87 грн.-заборгованість по відсотках за користування кредитом; 158 доларів США, що еквівалентно 1262,89 грн.-пеня за прострочення платежів по тілу кредиту; 343,46 доларів США, що еквівалентно 2745,28 грн.-пеня за прострочення сплати відсотків; 2) за кредитним договором №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року в сумі 11470,89 доларів США, що станом на 13.12.2013 року еквівалентно 91686,82 грн., з яких: 10555,08 доларів США, що еквівалентно 84366,75 грн. -заборгованість за тілом кредиту; 915,81доларів США, що еквівалентно 7320,07 грн.-заборгованість по відсотках за користування кредитом; 167,33 доларів США, що еквівалентно 1337,47 грн.- пеня за прострочення платежів по тілу кредиту; 294,52 доларів США, що еквівалентно 2354,10 грн.-пеня за прострочення сплати відсотків, а всього на загальну суму 26794,67 доларів США, що еквівалентно 214169,79 грн. та 2141,70 грн. сплаченого судового збору. В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до укладеного 31.07.2007 року між ВАТ «Ерсте Банк» правонаступником якого є ПУАТ «Фідобанк» та [PERSON] кредитного договору №014/1676/81/03682 та Додаткової угоди №1 від 27.07.2009 року, Додаткової угоди №2 від 19.01.2010 року, Додаткової угоди №3 від 11.11.2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 16000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5% річних з кінцевим строком погашення до 30.07.2027 року включно. Відповідно до укладеного 04.03.2008 року кредитного договору №014/1676/3/11106, Додаткової угоди №1 від 19.01.2010 року, Додаткової угоди №2 від 10.03.2010 року, Додаткової угоди №3 від 11.11.2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 14500 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,5% річних з кінцевим строком погашення до 03.03.2018 року включно. З метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за вказаними кредитними договорами між ПАТ «Ерсте Банк» та відповідачем [PERSON] 31.03.2009 року було укладено договори поруки №014/1676/81/03682/2 від 11.11.2010 року та №014/1676/3/11106/2 від 10.03.2010 року відповідно до яких остання зобов`язалась відповідати перед позивачем за невиконання [PERSON] зобов`язань за кредитними договорами та додатковими угодами до них у повному обсязі. Банк у повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами №014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року та №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року та надав позичальнику кошти в сумі 16000,00 та 14500,00 доларів США, що підтверджується заявами на видачу готівки №20 від 31.07.2007 року та №1676/41571 від 04.03.2008 року. [PERSON] своїх договірних зобов`язань за вищевказаними кредитними договорами не виконує та порушує умови договорів щодо належного та своєчасного повернення коштів та сплати відсотків за їх користування, внаслідок чого заборгованість з належних до сплати в строк до 15.12.2013 року платежів становить: за кредитним договором №014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року-919,20 доларів США по відсотках за користування кредитом та 763,68 доларів США за тілом кредиту; за кредитним договором №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року-809,44 доларів США по відсотках за користування кредитом та 968,72 доларів США за тілом кредиту, а всього на загальну суму 3461,04 долари США. У зв`язку із невиконанням відповідачами своїх зобов`язань за укладеними кредитними договорами та договорами поруки банк отримав право достроково стягнути заборгованість за наданими кредитами. 01.04.2013 року за вих.№27.Р.О/93 та за вих.№27.Р.О/92 банк направив [PERSON] , [PERSON] вимогу у добровільному порядку погасити усю заборгованість за кредитними договорами №014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року та №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року у тридцятиденний строк з моменту отримання ними зазначеної вимоги. Оскільки дані вимоги відповідачами були проігноровані, вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача солідарно у судовому порядку. Ухвалою суду від 05.05.2014 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. Втрачене до закінчення судового розгляду. Відповідач [PERSON] 02.07.2014 року подав письмові заперечення на позов, в яких вказав, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження наявності та розміру заборгованості за кредитними договорами №014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року та №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року. Вказав, що долучений до позову розрахунок заборгованості не є належним доказом наявності заборгованості, оскільки на підтвердження заборгованості за кредитним договором повинна бути надана виписка з рахунків бухгалтерського обліку банку, на які перераховуються кошти боржником за виконання кредитного зобов`язання, що підтверджується ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 24.07.2013 року у справі №6-13395св13. Також зазначив, що позивачем всупереч вимог чинного законодавства розраховано пеню у іноземній валюті в той час як вона повинна розраховуватись лише у грошовій одиниці України-гривні, що підтверджується ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19.02.2012 року. Ухвалою суду від 07.10.2014 року провадження у даній справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №607/13372/14-ц за позовом [PERSON] ПУАТ «Фідобанк» про визнання недійсними кредитних договорів №014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року та №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року. 17.07.2015 року ТОВ «Фінанс Траст Груп» подало заяву про заміну сторони у справі та збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить провести заміну первісного позивача ПУАТ «Фідобанк» на ТОВ «Фінанс Траст Груп», що набуло права вимоги до відповідачів за кредитними договорами №014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року та №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року на підставі договору про відступлення права вимоги №34, укладеного 27.04.2015 року із ТОВ «Факторингова компанія «Глобал Фінанс», яке в свою чергу набуло права вимоги до відповідачів на підставі договору про відступлення права вимоги №2, укладеного із ПУАТ «Фідобанк» 27.05.2014 року. Також просить стягнути солідарно з відповідачів на користь ТОВ «Фінанс Траст Груп» заборгованість за кредитними договорами №014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року та №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року у сумі 28227,37 доларів США, що еквівалентно 616717,23 грн., з яких: заборгованість за кредитним договором №014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року -16120,15 доларів США, що еквівалентно 352196,26 грн.; заборгованість за кредитним договором №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року-12107,22 доларів США, що еквівалентно 264520,97 грн. Ухвалою суду від 25.11.2015 року відновлено провадження у справі та проведено заміну первісного позивача ПУАТ «Фідобанк» на ТОВ «Фінанс Траст Груп». Представник відповідача [PERSON] -адвокат Баранець О.А. 02.03.2016 року подала додаткові обґрунтування на заперечення проти позову в яких вказала, що позов в частині стягнення з [PERSON] кредитної заборгованості як із поручителя до задоволення не підлягає, оскільки договори поруки №014/1676/81/03682/2 від 11.11.2010 року та №014/1676/3/11106/2 від 10.03.2010 року є припиненими. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що з 28.09.2012 року [PERSON] припинив вносити чергові платежі по погашенню тіла кредиту за кредитними договорами №014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року та №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року, а відтак із врахуванням правового висновку Верховного Суду України від 19.09.2014 року саме з цієї дати починається обчислення шестимісячного строку на протязі якого позивач повинен був звернутись із позовом про стягнення кредитної заборгованості із поручителя. Із врахуванням наведеного просить у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості із [PERSON] відмовити. Ухвалою суду від 21.06.2016 року у даній справі призначено судову економічну експертизу на час проведення якої провадження у справі зупинено. 28.12.2016 року ТВ КНДІСЕ повернуто суду матеріали цивільної справи №607/4759/14-ц без виконання ухвали суду від 21.06.2016 року про призначення судової економічної експертизи з посиланням на те, у розпорядження експерта не було надано додаткових документів, необхідних для проведення експертизи у зв`язку із чим провадження у даній справі було відновлено. 09.03.2017 року від ТОВ «Фінанс Траст Груп» надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з [PERSON] , [PERSON] солідарно заборгованість за кредитним договором №014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року та кредитним договором №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року у загальній сумі 28227,37 доларів США. Ухвалою суду від 18.04.2017 року в порядку забезпечення позову накладено арешт на квартиру [ADDRESS] та належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 28.07.2003 року, виданого міським бюро технічної інвентаризації м. Тернополя. 16.06.2017 року від представника відповідачів [PERSON] , [PERSON] -адвоката Баранець О. А. надійшли письмові заперечення на позов в яких остання вказала, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження наявності та розміру заборгованості за кредитними договорами №014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року та №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року. Зазначила, що долучений до позову розрахунок заборгованості не є належним доказом наявності заборгованості, оскільки на підтвердження заборгованості за кредитним договором повинна бути надана виписка з рахунків бухгалтерського обліку банку, на які перераховуються кошти боржником за виконання кредитного зобов`язання, що підтверджується ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 24.07.2013 року у справі №6-13395св13. Також вказала, що позивачем всупереч вимог чинного законодавства розраховано пеню у іноземній валюті в той час як вона повинна розраховуватись лише у грошовій одиниці України-гривні, оскільки положення ч.2 ст.192, ч.3 ст.533 ЦК України та Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» не підлягають до застосування при вирішенні питання про стягнення пені, що підтверджується ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19.02.2012 року. Окрім цього, вказала, що ТОВ «Фінанс Траст Груп» не може вважатися кредитором за борговими зобов`язаннями відповідачів доки не отримає генеральну ліцензію Національного Банку України на здійснення валютних операцій, оскільки згідно умов кредитних договорів усі платежі здійснюються у доларах США. До моменту отримання зазначеної ліцензії ТОВ «Фінанс Траст Груп» відповідно до ч.1 ст.613 ЦК України буде вважатися кредитором, який прострочив, оскільки ним не вчинено дій, до вчинення яких боржник не міг виконувати своїх зобов`язань за договором. Відповідно до ч.4 ст.613 ЦК України боржник за грошовим зобов`язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора. Оскільки на момент звернення до суду ТОВ «Фінанс Траст Груп» вважається кредитором, що прострочив, то у суду відсутні підстави для стягнення з відповідачів заборгованості за кредитними договорами №014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року та №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року. Ухвалою суду від 08.02.2018 року замінено позивача у справі ТОВ «Фінанс Траст Груп» на ТОВ «Фінансова компанія «Інновація», яке набуло права вимоги до відповідачів за кредитними договорами №014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року та №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року на підставі договору про відступлення права вимоги (факторингу) №199, укладеного із ТОВ «Фінанс Траст груп» 13.09.2017 року. 13.09.2018 року до суду надійшли додаткові обґрунтуваннях на заперечення проти позову, в яких відповідач [PERSON] вказала, що 25.06.2012 року ПАТ «Ерсте Банк» скористався своїм правом на дострокове повернення кредиту та звернувся до [PERSON] та до неї як поручителя із вимогою №27.00/155 про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором №014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року в тридцятиденний строк, змінивши таким чином термін виконання основного зобов`язання на 25.07.2012 року. Оскільки банком було змінено термін виконання виконання основного зобов`язання, то із вимогою про стягнення з неї заборгованості за вказаним кредитним договором як із поручителя [PERSON] , банк повинен був звернутися в строк до 25.12.2012 року. Зважаючи на те, що у вказаний строк банк відповідної вимоги до неї не пред`явив, а тому договір поруки 014/1676/81/03682/2 від 11.11.2010 року є припиненим. 04.05.2009 року ПАТ «Ерсте Банк» скористався своїм правом вимоги дострокового виконання зобов`язань по кредитному договору № 014/1676/3/11106 від 04.03.2008р. та надіслав [PERSON] вимогу вих. № 27.00/221 про погашення всієї заборгованості за даним кредитним терміном у тридцяти денний термін. Вищезгаданою вимогою Банк змінив термін виконання основного зобов`язання згідно кредитного договору № 014/1676/3/11106 від 04.03.2008р. та встановив строк виконання зобов`язання у повному обсязі до 03.06.2009 року. Таким чином, із вимогою про стягнення заборгованості за даним кредитним договором банк міг звернутися до поручителя в строк до 03.12.2009 року. Оскільки у вказаний строк банк із відповідною вимогою до неї не звернувся, т, а відтак договір поруки № 014/1676/3/11106/2 від 10.03.2010року є припиненим з 03.12.2009 року. Враховуючи наведене вважає позовні вимоги про стягнення з неї заборгованості за кредитними договорами №014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року та №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року необґрунтованими та просить у їх задоволенні відмовити. Ухвалою суду від 15.04.2019 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про скасування заходів забезпечення позову у даній справі. 04.12.2018 року від ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» надійшла відповідь на заперечення відповідачів, в якій позивач вказав, що позиція [PERSON] щодо припинення договорів поруки є помилковою. Зазначив, що п.7.2.3 договору поруки № 014/1676/81/03682/2 від 11.11.2010 року передбачено, що вказаний договір діє до настаання наступної обставини:якщо кредитор на протязі трьох років з дня настання терміну виконання зобов`язань за Кредитним договором не пред`явить вимоги до Поручителя. Згідно із пп.7.3. договору поруки до правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням цього договору, застосовується позовна давність тривалістю у три роки. Навіть, якщо брати до уваги, що на підставі повідомлення вих.№27.00/155 від 25.06.2012 p., банком було змінено строк виконання зобов`язання за кредитним договором №014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року на 25.07.2012 pоку, то строк позовної давності як за кредитним договором, так і за договором поруки від 11.11.2010 року мав би закінчитись 25.07.2015 року у разі не звернення банку (чи кредитора) за захистом своїх порушених прав до суду або вчинення дії, яка б свідчила про визнання боржником свого боргу (протягом цього строку). Договір поруки № 014/1676/3/11106/2 був укладений лише 10.03.2010 року, а тому твердження [PERSON] , що на підставі вимоги банку №27.00/221 від 04.05.2009року було змінено термін виконання основного зобов`язання та зобов`язання за вказаним договором поруки до 03.09.2009 року не відповідає дійсності, оскільки порука не могла бути припиненою у вказаний строк, з тих підстав, що на той час договір поруки ще не був укладений. Позивач вказав, що п.6.2.3 договору поруки № 014/1676/3/11106/2 передбачено, що порука припиняється, якщо кредитор в межах трирічного строку з дня настання терміну основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, а тому на момент пред`явлення ПУАТ «Фідобанк» позову до відповідачів 28.03.2014 року порука не була припинена. Також позивачем зазначено, що після отримання [PERSON] повідомлення за вих.№27.00/221 від 04.05.2009 року про дострокове погашення заборгованості за кредитом відповідачем здійснювались дії, що свідчать про визнання ним свого боргу, а саме:погашення простроченої заборгованості (згідно копії заяви на переказ готівки №40833/2123634 від 28.08.2009року з підписом [PERSON] ).10.03.2010 р. між ПАТ "Ерсте банк" та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №2 до Кредитного договору №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року відповідно до п.1 якої фактична заборгованість за кредитним договором збільшується на суму прострочених платежів за відсотками, а саме:1112,28 доларів США 28 центів та становить 14403,98 долари США 98 центів. Того ж дня для забезпечення вказаного кредитного договору з [PERSON] було укладено договір поруки № 014/1676/3/11106/2 . Згідно виписки по рахунку № [NUMBER] за період з 16.05.2011 року по 18.05.2011року на вказаний рахунок 17.05.2011року були внесені грошові кошти та здійснено погашення по кредитних договорах від 31.07.2007 року та 04.03.2008 року. 28.09.2012 року між ПАТ "Ерсте банк" та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №4 до Кредитного договору №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року,якою був змінений графік погашення заборгованості. Також 28.09.2012 року між ПАТ "Ерсте банк" та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №2 до Договору поруки №014/1676/3/111106/2 від 10.03.2010року, якою відповідач підтвердила свою обізнаність із умовами Додаткової угоди №4 до Кредитного договору №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року. Крім цього, позивач просить врахувати те, що погашення заборгованості за кредитним договором №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року здійснювались по 28.09.2012 року, а тому у зв`язку із вчиненням відповідачем зазначених дій позовна давність відповідно до положень ч.1 ст.264 ЦК України переривалась. За таких обставин, позивач вважає, що позовна давність в даному випадку повинна обчислюватись у відповідності до правових позицій Верховного Суду України у справі № 6-522цс17 від 05.04.2017 року, №6-272цс16 від 29.06.2016 року з яких вбачається, що у разі якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов 'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Із врахуванням того, що позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності, вважає, що доводи відповідачів є необґрунтованими, а тому просить позовні вимоги задовольнити та стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] в користь ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» заборгованість за кредитними договорами 014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року та № 014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року у сумі 28227,37 доларів США, що еквівалентно 616717,23 грн. та 3645,00 грн. сплаченого судового збору. У своїх додаткових поясненнях по справі від 04.01.2019 року та від 18.06.2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» також вказало, що на момент підписання [PERSON] та ПАТ «Ерсте Банк»,кредитних договорів №014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року та №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року банк мав всі необхідні банківські ліцензії для укладання кредитних договорів відповідно до чинного законодавства. Відповідно до ст..ст.47,49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», п.1.5 Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління НБУ №483 від 14.10.2004 року надання банком кредиту в іноземній валюті на підставі банківської ліцензії і письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями, що видаються Національним банком України є правомірним і така операція не потребує наявності індивідуальної ліцензії. Крім цього, просить врахувати, що 28.09.2012 року відповідачі уклали Додаткову угоду №1 до договору поруки № 014/1676/81/03682/2 від 11.11.2010 року підписанням якої [PERSON] підтвердила, що вона ознайомлена з умовами кредитного договору № 014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року та усіх змін, доповнень та додаткових угод, укладених до нього і зокрема з умовами Додаткової угоди № 4 від 28.09. 2012 року та Додатком № 1 (графік платежів) до вказаної Додаткової угоди, жодних заперечень, а також непорозумінь стосовно їх положень не має. Підписавши Додаткову угоду № 4 від 28.09.2012 відповідачі погодилися про зміну строків та розміру зобов`язань за кредитним договором № 014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року та кредитним договором № 014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року. Згідно графіку погашення до Додатку № 1 до Додаткової угоди № 4 від 28.09.2012 до Кредитного договору № 014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року встановлено графік погашення платежів за кредитом в період з 15.10.2012 року по 02.03.2018 року. Крім цього, позивач зазначив, згідно заяв від 10.06.2009 року, 19.06.2009 року, 22.10.2009 року, направлених на адресу ПАТ «Ерсте БАНК», [PERSON] повністю визнає заборгованість за кредитним договором № 014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року в загальній сумі 14204,73 доларів США, з яких основний борг - 13291,70 дол. США, відсотки - 626,56 дол. США. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та просить позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» задовольнити у повному обсязі. Представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] -адвокат Баранець О.А. у попередніх судових засіданнях позов не визнала та просила у його задоволенні відмовити, з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов та додаткових обгрунтуваннях до заперечень. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно з ч.1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 31.07.2007 року між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПУАТ «Фідобанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/1676/81/03682 за умовами якого банк надав відповідачу кредит у іноземній валюті розмірі 16000,00 доларів США для придбання земельної ділянки зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5% річних з кінцевим строком погашення до 30.07.2027 року включно. 04.03.2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/1676/3/11106 за умовами якого банк надав відповідачу кредит у іноземній валюті розмірі 14500,00 доларів США на поточні потреби зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,5% річних з кінцевим строком погашення до 03.03.2018 року включно. У відповідності до п.п.1.3,5.2 кредитного договору №014/1676/81/03682 та кредитного договору №014/1676/3/11106 повернення кредиту та сплата процентів (відсотків) за користування кредитом здійснюється Позичальником щомісячно до 15 числа кожного місяця, згідно з Графіком погашення, наведеним в додатку №1 до договору. Згідно п.3.6 кредитних договорів забезпеченням вказаних договорів є іпотека земельної ділянки. Відповідно до умов п.5.6 кредитного договору №014/1676/81/03682 та кредитного договору №014/1676/3/11106 Позичальник зобов`язаний достроково здійснити повернення кредиту, відсотків та інших платежів, що визначені цим договором у разі невиконання або неналежного виконання позичальником та/або третіми особами умов цього договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту. Кошти мають бути повернуті протягом 30 днів з моменту надіслання Кредитором на адресу Позичальника відповідного листа-повідомлення. Пунктом 6.5 кредитного договору №014/1676/81/03682 та кредитного договору №014/1676/3/11106 передбачено, що кредитор має право достроково вимагати погашення заборгованості позичальника зі кредитом або стягнути таку заборгованість, включаючи нараховані відсотки за користування кредитом, комісії та штрафні санкції, у випадках порушення наступних умов, які визнаються Сторонами як істотні: порушення Позичальником п.п.5.1,5.2,5.4,5.5,5.6,5.7 договору; порушення Позичальником та/або третіми особами умов укладених договорів забезпечення; наявності фактів невиконання Позичальником(його гарантами або поручителями) будь-яких інших своїх зобов`язань; у випадку вимоги Позичальника або майнового поручителя повернути оригінали правовстановлюючих документів на предмет іпотеки, переданих Кредитору на зберігання; значного погіршення фінансового стану Позичальника(його гарантів або поручителів); подання ло суду позову про визнання недійсними в цілому чи в частині та/або неукладеним цього Договору та/або будь-якого договору забезпечення виконання Позичальником своїх зобов`язань. Відповідно до п.9.1 кредитного договору №014/1676/81/03682 та кредитного договору №014/1676/3/11106 за порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом та комісій, передбачених положеннями цього договору, Позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. З метою забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором №014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року між ПАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] 11.11.2010 року був укладений договір поруки №014/1676/81/03682/2. Відповідно до п.п.1.1, 1.2 договору поруки від 11.11.2010 року [PERSON] зобов`язалась у повному обсязі відповідати перед банком по зобов`язаннях [PERSON] , що виникають з кредитного договору №014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року. Позичальник та поручитель відповідають перед позивачем як солідарні боржники. Пунктом 7.2 договору поруки №014/1676/81/03682/2 від 11.11.2010 року, передбачено, що вказаний договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до настання однієї з наступних обставин:п.7.2.1-виконання у повному обсязі (в тому числі дострокове) Позичальником зобов`язання забезпеченого порукою; п.7.2.2-погашення Поручителем в повному обсязі заборгованості Позичальника за кредитним договором в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором; п.7.2.3-якщо Кредитор на протязі трьох років з дня настання терміну виконання зобов`язань за Кредитним договором не пред`явить вимоги до Поручителя. Пунктом 7.3 договору поруки №014/1676/81/03682/2 від 11.11.2010 року передбачено, що до правовідносин, пов`язаних укладанням та виконанням цього договору застосовується позовна давність у три роки. 27.07.2009 року між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору №014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року відповідно до якої Графік платежів за кредитним договором, викладено у новій редакції у Додатку №1 до Додаткової угоди №1. 19.01.2010 року між ВАТ «Ерсте Банк», яке змінило найменування на ПАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] була укладена Додаткова угода №2 до кредитного договору №014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року . У відповідності до п.п.1.4,1.5 Додаткової угоди №2 нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно. У разі прострочення повернення кредиту проценти нараховуються на суму заборгованості за кредитом і за період прострочення до моменту повного погашення кредиту. Пунктом 1.7 Додаткової угоди №2 передбачено, що з урахуванням п.1.4, п.1.11 цієї Додаткової угоди повернення кредиту (основної позичкової заборгованості) та сплата процентів за користування кредитом здійснюється Позичальником щомісячно15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, згідно з Графіком погашення, наведеним у Додатку №1 до цієї угоди. Кожний Графік, сформований станом на більш пізню дату та підписаний сторонами, заміняє попередній підписаний сторонами Графік, сформований на більш ранню дату, без укладення сторонами додаткової угоди(договору про внесення змін та/або доповнень до Кредитного договору. 11.11.2010 року між ПАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] укладено Додаткову угоду №3 до кредитного договору №014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року відповідно до п. 1 якої повернення кредиту(основної позичкової заборгованості) та сплата процентів(відсотків) за користування кредитом здійснюється Позичальником щомісячно до 15 числа кожного місяця, згідно з Графіком погашення. Викладеним у Додатку №1 до цієї угоди. При цьому зберігають силу умови кредитного договору та усіх змін та доповнень до нього стосовно того, що кожний Графік, сформований станом на більш пізню дату та підписаний сторонами, заміняє попередній підписаний сторонами Графік, сформований на більш ранню дату, без укладення сторонами додаткової угоди (договору про внесення змін та/або доповнень до Кредитного договору. Відповідно до Додаткової угоди №3 до кредитного договору №014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року пункти 3.6 та 10 кредитного договору викладено у новій редакції. 28.09.2012 року між ПАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] укладено Додаткову угоду №4 до кредитного договору №014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року( про реструктуризацію заборгованості) пунктом 1 якої передбачено, що повернення кредиту(основної позичкової заборгованості) та сплати процентів(відсотків) за користування кредитом здійснюється Позичальником щомісячно до 15 числа кожного місяця, згідно з Графіком погашення, викладеним в Додатку №1 до цієї угоди. З метою забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року між ПАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] 10.03.2010 року був укладений договір поруки №014/1676/3/11106/2. Пунктом 1.2 договору поруки від 10.03.2010 року передбачено, що Поручитель зобов`язується перед Кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання Позичальником зобов`язань, що випливають із кредитного договору №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року та всіх додаткових угод до нього, зокрема Додаткової угоди №1 від 19.01.2010 року та №2 від 10.03.2010 року. Пунктом 6.2 договору поруки від 10.03.2010 року передбачено, що вказаний договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до настання однієї з наступних обставин:п.6.2.1-виконання у повному обсязі (в тому числі дострокового) Позичальником забезпеченого порукою зобов`язання, визначеного в п.2.1 договору; п.6.2.2-погашення Поручителем всієї заборгованості Позичальника за кредитним договором та в строки, визначені цим договором; п.6.2.3-якщо Кредитор в межах трирічного строку з дня настання терміну виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до Поручителя. 19.01.2010 року між ПАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року відповідно до п.п.1.4, 1.5 якої нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно. У разі прострочення повернення кредиту проценти нараховуються на суму заборгованості за кредитом і за період прострочення до моменту повного погашення кредиту. Пунктом 1.7 Додаткової угоди №1 передбачено, що з урахуванням п.1.4, п.1.11 цієї Додаткової угоди повернення кредиту (основної позичкової заборгованості) та сплата процентів за користування кредитом здійснюється Позичальником щомісячно15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, згідно з Графіком погашення, наведеним у Додатку №1 до цієї угоди. Кожний Графік, сформований станом на більш пізню дату та підписаний сторонами, заміняє попередній підписаний сторонами Графік, сформований на більш ранню дату, без укладення сторонами додаткової угоди(договору про внесення змін та/або доповнень до Кредитного договору. 10.03.2010 року між ПАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] укладено Додаткову угоду №2 до кредитного договору №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року, відповідно до п.1 якої фактична заборгованість за кредитом збільшується на суму прострочених платежів за відсотками, а саме 1112,28 доларів США та становить 14403,98 доларів США. Пунктом 2 Додаткової угоди №2 від 10.03.2010 року передбачено, що Графік погашення кредиту за кредитним договором №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року викладено у новій редакції у Додатку №1 до даної угоди. 11.11.2010 року між ПАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] укладено Додаткову угоду №3 до кредитного договору №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року(про реструктуризацію кредитної заборгованості) п.1 якої передбачено, що повернення кредиту(основної позичкової заборгованості) та сплата процентів(відсотків) за користування кредитом здійснюється Позичальником щомісячно до 15 числа кожного місяця, згідно з Графіком погашення, викладеним у Додатку №1 до цієї угоди. Крім цього, 11.11.2010 року між ПАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] , [PERSON] укладено Додаткову угоду №1 до договору поруки №014/1676/3/11106/2 від 10.03.2010 року у п.1 якої зазначено, що Поручитель ознайомлений з умовами кредитного договору №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року та усіх змін, доповнень та додаткових угод укладених до нього і зокрема з умовами Додаткової угоди №3 від 11.11.2010 року до кредитного договору та Додатком 31(«Графік платежів») до вказаної Додаткової угоди. 28.09.2012 року між ПАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] , укладено Додаткову угоду №4 до кредитного договору №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року (про реструктуризацію заборгованості) пунктом 1 якої передбачено, що повернення кредиту(основної позичкової заборгованості) та сплати процентів(відсотків) за користування кредитом здійснюється Позичальником щомісячно до 15 числа кожного місяця, згідно з Графіком погашення, викладеним в Додатку №1 до цієї угоди. При цьому зберігають силу умови кредитного договору та усіх змін та доповнень до нього стосовно того, що кожний Графік, сформований станом на більш пізню дату та підписаний сторонами, заміняє попередній підписаний сторонами Графік, сформований на більш ранню дату, без укладення сторонами додаткової угоди (договору про внесення змін та/або доповнень до Кредитного договору. Також, 28.09.2012 року між ПАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] , [PERSON] укладено Додаткову угоду №2 до договору поруки №014/1676/3/11106/2 від 10.03.2010 року (у зв`язку із реструктуризацією заборгованості за кредитом) у п.1 якої зазначено, що поручитель ознайомлений з умовами Кредитного договору № 014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року та усіх змін, доповнень та додаткових угод, укладених до нього і зокрема з умовами Додаткової угоди № 4 від 28.09.2012 року до Кредитного договору та Додатком № 1 (графік платежів) до вказаної додаткової угоди, жодних заперечень, а також непорозумінь стосовно їх положень не має. Відповідно до п.3 до Додаткової угоди №2 до договору поруки № 014/1676/3/11106/2 від 10.03.2010 з підписанням цієї Додаткової угоди Поручитель надає згоду на будь-яку зміну Кредитного договору (як-то: зміну розміру кредиту, зміну розміру процентної ставки та/або розміру комісії, зміну розміру штрафних санкцій, зміну порядку та строків виконання зобов`язань та ін.) внаслідок якої, в тому числі, може бути збільшено обсяг відповідальності Поручителя не буде перевищувати десятикратного розміру відносно первинного обсягу відповідальності Поручителя, зазначеного в розділі 2 Договору поруки. Відповідальність у збільшеному обсязі, як це зазначено вище, Поручитель приймає на себе в повному обсязі та на умовах солідарності з Позичальником. Своїми підписами у Додатковій угоді №2 від 19.01.2010 року. Додатковій угоді №3 від 11.11.2010 року, Додатковій угоді №4 від 28.09.2012 року до кредитного договору №014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року, Додатковій угоді №1 від 19.01.2010 року, Додатковій угоді №3 від 11.11.2010 року, Додатковій угоді №4 від 28.09.2012 року до кредитного договору №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року відповідач [PERSON] засвідчила, що вона ознайомлена з їх умовами та не заперечує щодо укладення [PERSON] вказаних Додаткових угод та будь-яких інших додаткових угод до вищезазначених кредитних договорів. 27.05.2014 року між ПУАТ «Фідобанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Глобал Фінанс» був укладений договір про відступлення права вимоги №2, відповідно до якого ТОВ «Факторингова компанія «Глобал Фінанс» набуло права вимоги за кредитними договорами №014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року, №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року, укладеними між [PERSON] та ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПУАТ «Фідобанк». 18.05.2015 року між ТОВ «Факторингова компанія «Глобал Фінанс» та ТОВ «Фінанс Траст Груп» був укладений договір про відступлення права вимоги №96, відповідно до якого ТОВ «Фінанс Траст Груп» набуло права вимоги за кредитними договором №014/1676/81/03682, укладеним 31.07.2007 року між [PERSON] та ВАТ «Ерсте Банк». 27.04.2015 року між ТОВ «Факторингова компанія «Глобал Фінанс» та ТОВ «Фінанс Траст Груп» був укладений договір про відступлення права вимоги №34, відповідно до якого ТОВ «Фінанс Траст Груп» набуло права вимоги за кредитним договором №014/1676/3/11106, укладеним 04.03.2008 року між [PERSON] та ВАТ «Ерсте Банк». 13.09.2017 року між ТОВ «Фінанс Траст Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» було укладено договори про відступлення права вимоги (факторингу) №198, та №199, відповідно до яких ТОВ «Фінанс Траст Груп» набуло права вимоги за кредитними договорами №014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року, №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року, укладеними між [PERSON] та ВАТ «Ерсте Банк». Факт приймання-передачі документації та прав до договорів про відступлення права вимоги свідчать акти приймання-передачі документації та прав до договору про відступлення права вимоги (факторингу) №198 від 13.09.2017 року та до договору про відступлення права вимоги (факторингу) №199 від 13.09.2017 року. Судом встановлено, що ВАТ «Ерсте Банк» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за кредитним договором №014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року та кредитним договором №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року та надало відповідачу грошові кошти у сумі 16000,00 доларів США та 14500,00 доларів США. Факт отримання [PERSON] грошових коштів у сумі 16000,00 доларів США за кредитним договором №014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року та у сумі 14500,00 доларів США та кредитним договором №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року підтверджується заявами на видачу готівки №20 від 31.07.2007 року та №1676/41571 від 04.03.2008 року. У зв`язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року і наявністю простроченої заборгованості по чергових платежах у сумі 720,58 доларів США, яку відповідач повинен був погасити в строк до 15.04.2009 року, ПАТ «Ерсте Банк» 04.05.2009 року надіслало [PERSON] повідомлення-вимогу за вих.. №27.00/221 про погашення простроченої заборгованості за кредитом у сумі 785,93 долари США та дострокове виконання зобов`язань за кредитом- погашення основної суми кредиту у розмірі 13291,70 доларів США у тридцятиденний строк. 20.06.2012 року за вих. №27.00/178 ПАТ «Ерсте Банк» направило [PERSON] та його поручителю [PERSON] вимогу про погашення у 30-денний термін заборгованості за кредитним договором №014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року у повному обсязі у сумі 14886,14 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом-14265,98 доларів США; заборгованість за відсотками-620,16 доларів США. 01.04.2013 року ПАТ «Ерсте Банк» направило відповідачам лист-вимогу за вих.. №27.Р.О/93 про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором №014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року, яка станом на 16.03.2013 року становить 15065,70 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом-14265,87 доларів США; заборгованість за відсотками-799,83 доларів США та лист-вимогу за вих.. №27.Р.О/92 про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року, яка станом на 16.03.2013 року становить 11246,09 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом-10555,08 доларів США, заборгованість за відсотками-691,01 доларів США. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.01.2015 року та додатковим рішенням суду від 10.03.2015 року у задоволенні позову [PERSON] до ПУАТ «Фідобанк» про визнання недійсними п.1.6 кредитного договору №014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Ерсте Банк», в редакції згідно додаткової угоди №2 від 19.01.2010 року до кредитного договору №014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року; п.9.1 кредитного договору №014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Ерсте Банк»; п.1.6 кредитного договору №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Ерсте Банк», в редакції згідно додаткової угоди №1 від 19.01.2010 року до кредитного договору №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року; п.9.1 кредитного договору №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Ерсте Банк» відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 07.04.2015 року рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.01.2015 року залишено без змін. Згідно наданих ТОВ «Фінанс Траст Груп» довідок №48 та №49 від 14.07.2015 року заборгованість [PERSON] за кредитними договорами, укладеними із ВАТ «Ерсте Банк» станом на 10.07.2015 року становить: - за кредитним договором №014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року 16120,15 доларів США, з яких: 14265,87 доларів США-заборгованість за кредитом; 1854,28 доларів США-заборгованість за відсотками; - за кредитним договором №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року-12107,22 доларів США, з яких: 10555,08 доларів США-заборгованість за кредитом; 1552,14 доларів США-заборгованість за відсотками. Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст..1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строку та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Положеннями ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк -ч.1 ст.530 ЦК України. За нормами ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і сплата неустойки. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником За змістом ч.ч.1,2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову(субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може. Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). У договорі поруки №014/1676/3/11106/2, укладеному між ПАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] 10.03.2010 року та договорі поруки №014/1676/81/03682/2, укладеному між укладеному між ПАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] 11.11.2010 року сторони передбачили, що договір поруки діє, якщо кредитор в межах трирічного строку з дня настання терміну виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до Поручителя(п.6.2.3 договору поруки від 10.03.2010 року; п.7.2.3 договору поруки від 11.11.2010 року). Тобто, при укладенні договору поруки сторонами чітко визначено строк після якого порука припиняється. Як установлено судом, боржник [PERSON] (а відтак і поручитель) первинно взяв на себе зобов`язання повернути суму кредиту з відповідними процентами за кредитним договором №014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року в строк до 30.07.2027 року, а за кредитним договором №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року в строк до 03.03.2018 року сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. У зв`язку з порушенням боржником графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року кредитор використав передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України та пунктом 6.5 кредитного договору право на односторонню зміну умов кредитного договору, надіславши 04.05.2009 року вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та пов`язаних із ним платежів у тридцятиденний термін. Отже, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов`язання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення вимоги до поручителя підлягає обрахуванню з цієї дати. Разом із тим, як установлено судом, договір поруки №014/1676/3/11106/2 метою якого є забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року був укладений між ПАТ «Ерсте Банк» та відповідачами лише 10.03.2010 року. Таким чином, посилання відповідача [PERSON] на те, що порука є припиненою у зв`язку із пропуском кредитором шестимісячного строку на пред`явлення вимоги до поручителя з моменту направлення боржнику повідомлення-вимоги за вих.. №27.00/221 від 04.09.2009 року є безпідставними та необґрунтованими. 20.06.2012 року за вих. №27.00/178 банк направив відповідачам вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та пов`язаних із ним платежів за кредитним договором №014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року у тридцяти денний строк, змінивши таким чином строк виконання основного зобов`язання за вказаним кредитним договором. Водночас з досліджених судом доказів вбачається, що як після 04.05.2009 року так і після 20.06.2012 року сторони продовжили виконувати свої права та обов`язки відповідно до первинних умов кредитного договору №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року та кредитного договору №014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року про що свідчить факт укладення ними додаткових угод до зазначених кредитних договорів та внесення платежів за кредитом відповідно до Графіку платежів, у редакції згідно додаткових угод. Так, зокрема 19.01.2010 року між ПАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року ; 10.03.2010 року укладено Додаткову угоду №2 до кредитного договору №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року; 11.11.2010 року укладено Додаткову угоду №3 до кредитного договору №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року; 28.09.2012 року укладено Додаткову угоду №4 до кредитного договору №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року та Додаткову угоду №4 до кредитного договору №014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року. Окрім цього, 11.11.2010 року між ПАТ «Ерсте Банк» та відповідачами було укладено Додаткову угоду №1, а 28.09.2012 року Додаткову угоду №2 до договору поруки №014/1676/3/11106/2 від 10.03.2010 року, підписанням яких поручитель [PERSON] підтвердила, що вона ознайомлена з умовами кредитного договору №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року та усіма змінами, доповненнями та додатковими угодами, укладеними до нього. З наданих позивачем розрахунків заборгованості [PERSON] за кредитним договором №014/1676/81/03682 від 312.07.2007 року та кредитним договором №№014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року вбачається, що відповідач продовжував вносити платежі згідно з затвердженими графіками щомісячного погашення кредиту й сплати процентів в строк до 28.09.2012 року, коли боржник перестав погашати кредит. Отже, заборгованість, з приводу якої заявлений позов у справі, виникла у [PERSON] за період з 28.09.2012 року до 15.12.2013 року у зв`язку з несплатою боржником поточних щомісячних платежів із погашення кредиту та процентів за користування ним. Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справі 6-20цс14 та в постанові від 29.06.2016 року у справі №6-272цс16. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя. Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Зазначені висновки суду узгоджуються із правовими позиціями Верховного Суду України, що викладені у постановах від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16. Як вбачається з графіка погашення кредиту у редакції, викладеній у Додатковій угоді №3 від 11.11.2010 року до кредитного договору №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року та Додатковій угоді №3 від 11.11.2010 року до кредитного договору №014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 15 числа кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України строку для пред`явлення вимог до поручителя, таким чином в даному випадку строк пред`явлення вимоги до поручителя слід обчислювати з 15.10.2012 року, тобто з часу, коли боржник повинен був здійснити черговий платіж за кредитом. Умовами договору поруки №014/1676/81/03682/2 від 11.11.2010 року та договору поруки №014/1676/3/11106/2 від 10.03.2010 року передбачено, що порука діє, якщо кредитор в межах трирічного строку з дня настання терміну виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Позов про стягнення з [PERSON] , [PERSON] заборгованості за кредитним договором №014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року та кредитним договором №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року надійшов до суду 28.03.2014 року, тобто в межах передбаченого договорами поруки трирічного строку дії поруки та в межах строку позовної давності. Вищенаведене в сукупності спростовує доводи відповідачів про те, що договір поруки №014/1676/3/11106/2 від 10.03.2010 року та договір поруки №014/1676/81/03682/2 від 11.11.2010 року на момент звернення позивача до суду є припиненими. Посилання відповідачів на те, що ТОВ «Фінанс Траст Груп» не може вважатися кредитором за борговими зобов`язаннями відповідачів у зв`язку із відсутністю у нього генеральної ліцензії Національного Банку України на здійснення валютних операцій, суд до уваги не бере з наступних підстав. Частиною 1 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) переданням ним своїх прав іншій особі за правочином(відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом-ст. 514 ЦК України. У відповідності до ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до п.11 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року, у разі виникнення спору щодо отримання сторонами кредитного договору індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави (підпункт "г" пункту 4 статті 5 Декрету про валютне регулювання) суд має виходити з того, що Національним банком України на виконання положень статті 11 цього Декрету, статті 44 Закону України «Про Національний банк України» в межах своїх повноважень прийнято Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затверджене постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року № 483 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 9 листопада 2004 року № 1429/10028). Згідно з пунктом 1.5 цього Положення використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків" генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, або генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій). У зв`язку з цим, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ дійшов до висновку, що суди повинні виходити з того, що надання та одержання кредиту в іноземній валюті, сплата процентів за таким кредитом не потребують наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України, як засобу платежу у жодної зі сторін кредитного договору. Крім цього, як вбачається із листа Департаменту реєстрації та ліцензування банків Національного банку України N 41-211/1814-10108 03.10.2007 року, розміщеного на сайті https://zakon.rada.gov.ua ВАТ «Ерсте Банк» 29.05.2007 року отримав Банківську ліцензію № 224 з відповідними дозволами, якою надано право на укладення правочинів з використанням іноземної валюти. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 04.07.2018 року у справі №761/12665/14-ц зазначила, що правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті. Таким чином, при визначенні зобов`язання в іноземній валюті суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і в резолютивній частині рішення зазначає саме розмір іноземної валюти, що підлягає стягненню. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що оскільки валютою зобов`язання за кредитним договором №014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року та кредитним договором №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року є долар США і [PERSON] отримав кредит в іноземній валюті, тому до стягнення з відповідачів підлягає борг за кредитом, виражений у валюті зобов`язання -доларах США. За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом солідарного стягнення з [PERSON] , [PERSON] в користь ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» заборгованості за кредитним договором №014/1676/81/03682 від 31.07.2007 року у сумі 16120,15 доларів США та заборгованості за кредитним договором №014/1676/3/11106 від 04.03.2008 року у сумі 12107,22 долари США, а всього на загальну суму 28227,37 доларів США. В силу ст.141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути в користь позивача 3654 грн. сплаченого судового збору по 1827 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved