Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив суд: визнати незаконним Наказ №40/к від 22.05.2019 "Про поновлення на роботі працівника"; визнати незаконним звільнення позивача з роботи за прогул без поважної причини за п. 4 ч. 1 ст.40 КзпПУ від 06.11.2019, визнати незаконним запис №14 від 13.12.2019 у трудовій книжці позивача про звільнення з роботи за прогул без поважних причин згідно п.4 ч. 1 ст.40 КПпПУ; зобов`язати відповідача поновити позивача на посаді інженера-проектувальника 1 категорії ПрАТ "Діпрозв`язок" із внесенням у штатний розпис підприємства посади інженера-проектувальника 1 категорії ПрАТ "Діпрозв`язок"; стягнути з відповідача на користь позивача заробітну плату починаючи з 17.05.2019 по дату винесення судового рішення по справі в сумі 4725 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 15.09.2003 позивач працював на посаді техніка-проектуальника 1 категорії у ПрАТ «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв`язок». 08.01.2016 позивача звільнено з займаної посади під час перебування останнього на лікарняному. Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 16.05.2019 позивача поновлено на посаді техніка-проектуальника 1 категорії у ПрАТ «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв`язок». 13.12.2019 позивача звільнено з роботи за прогул без поважних причин за п. 4 ч. 1 ст. 40 КзпПУ. За твердженням позивача, його звільнення було здійснено із порушенням порядку проведення звільнення та без законних підстав, оскільки відповідач не надав для ознайомлення Наказ №40/к від 22.05.2019 "Про поновлення на роботі працівника" та Наказ №77/к від 06.11.2019 "Про звільнення", не відібрав пояснення у позивача щодо відсутності на роботі, не був укладений трудовий договір між позивачем та відповідачем, не надано позивачу робочого місця, обладнаного відповідно до посади позивача, не проведено інструктажі з позивачем згідно ст. 29 КЗпПУ. За таких обставин, позивач звернувся до суду із відповідним позовом. Ухвалою суду від 05.10.2020 було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 18.11.2020 на адресу суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ч. 6 ст. 279 ЦПК України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Враховуючи те, що при відкритті провадження судом було ухвалено проводити судовий розгляд цієї справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то в силу положень ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідач копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви отримав, подав відзив у якому проти позову заперечував та стверджував, 08.01.2019 поновлено [PERSON] на посаді інженера-проектувальника 1 категорії відділу новітніх технологій №5 ПрАТ «Діпрозв`язок» та стягнуто з ПрАТ «Діпрозв`язок» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 18684,99 грн. На виконання рішення суду від 16 травня 2019 року відповідачем було видано Наказ № 40/к від 22 травня 2019 року «Про поновлення на роботі» [PERSON] на посаді інженера-проектувальника 1 категорії відділу новітніх технологій №05. За твердженням відповідача, останній, зі свого боку, повністю виконав рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 16 травня 2019 року, однак [PERSON] не з`являлася на роботу до ПрАТ «Діпрозв`язок», не приступила до виконання свої посадових обов`язків та не надала трудову книжку, яка після звільнення знаходилася у неї, у зв`язку з чим останню було звільнено з роботи. Позивач у відповіді на відзив, вказує на те, що посаду інженера- проектувальника 1 категорії та відділ новітніх технологій №05 було виведено з штатного розпису підприємства, та відповідно до затвердженого штатного розпису товариства, в структурі відсутній відділ новітніх технологій №05 та посада, яку обіймала позивач. Фотографії, додані до матеріалів відзиву сфабриковані та не можуть бути взяті за докази без компетентної експертної оцінки на справжність. Позивач не надавала дозволу на фотосесію і взагалі вперше чує про приїзд до місця її реєстрації. Звільнення за прогули відповідач, на думку позивача, провів потай. Відповідач у запереченнях на відповідь на відзив зазначає, що не чинив перешкод у доступі [PERSON] до робочого місця, починаючи з часу поновлення 22.05.2019 року по день звільнення - 06.11.2019. Позивач у відповіді на заперечення на відповідь на відзив зазначає, що жодного повідомлення, листа, розпорядження, наказу, який стосується її звільнення за прогули 06.11.2019 вона не отримувала. У ПрАТ ''Діпрозв`язок" діє воєнізована охорона, працівники якої не пропускали позивача на територію підприємства. Дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, суд встановив. Починаючи з 15.09.2003 позивач перебував у трудових відносинах з ПрАТ «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв`язок», займаючи посаду техніка-проектуальника 1 категорії. 08.01.2016 позивача звільнено з вказаної посади під час перебування [PERSON] на лікарняному. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 16.05.2019 позивача поновлено на посаді техніка-проектуальника 1 категорії у ПрАТ «Український інститут із проектування і розвитку інформаційно-комунікаційної інфраструктури «Діпрозв`язок», стягнуто з ПрАТ «Діпрозв`язок» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 18684,99 грн. Наказом "Про поновлення на роботі працівника" №40/к від 22.05.2019 позивача поновлено на посаді інженера-проектувальника 1 категорії відділу новітніх технологій №05 ПрАТ «Діпрозв`язок». Листами ПрАТ «Діпрозв`язок» за вих. №226/02 від 27.05.2019, вих. №262/02 від 20.06.2019, вих. №303/02 від 18.07.2019 повідомлено [PERSON] про поновлення з 08 січня 2019 року її на посаді інженера-проектувальника 1 категорії відділу новітніх технологій ПрАТ «Діпрозв`язок» та про необхідність прибути до ПрАТ «Діпрозв`язок» з трудовою книжкою та приступити до виконання обов`язків за посадою. Листом ПрАТ «Діпрозв`язок» за вих. № 336/00 від 07.08.2019 повідомлено Начальника Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Костенка Л.І., про виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 16 травня 2019 року по справі 760/1867/19 та проінформувано про ухилення [PERSON] від виконання рішення, для відповідного реагування. До листа від 07.08.2019 року за вих. № 336/00 були додані платіжні доручення на підтвердження відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також копії листів-повідомлень на ім`я [PERSON] від 27.05.2019, 20.06.2019 року та 18.07.2019, в яких повідомлялося про поновлення позивача на роботі та додавався наказ про поновлення, з описами та фіскальними чеками на підтвердження відправлення листів. 07.08.2019 ПрАТ «Діпрозв`язок» звернулося із листом за вих. № 336/00 до Начальника Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Костенко Л.І., яким повідомляло про виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 16 травня 2019 року та про ухилення [PERSON] від виконання рішення, для відповідного реагування. До листа від 07.08.2019 за вих. № 336/00 були додані платіжні доручення на підтвердження відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також копії листів-повідомлень на ім`я [PERSON] від 27.05.2019, 20.06.2019 та 18.07.2019, в яких повідомлялося про її поновлення та додавався наказ про поновлення, з описами та фіскальними чеками на підтвердження відправлення листів. 12 вересня 2019 року провідним фахівецем відділу роботи з персоналом №02 ПрАТ «Діпрозв`язок» Мозговим В.М. та представником ПрАТ «Діпрозв`язок» було складено Акт про відмову [PERSON] отримати копію наказу про поновлення її на роботі. Наказом ПрАТ «Діпрозв`язок» «Про проведення службового розслідування за фактом відсутності на роботі працівника [PERSON] » № 65 від 24 вересня 2019 року утворено Комісію для проведення службового розслідування за фактом відсутності на роботі працівника [PERSON] , інженера-проектувальника 1 категорії відділу новітніх технологій №05. Розпорядженням «Про надання письмових пояснень щодо порушення трудової дисципліни працівником [PERSON] » № 7 від 07.10.2019 зобов`язано інженера-проектувальника 1 категорії відділу новітніх технологій № 05 [PERSON] до 15 жовтня 2019 року надати письмові пояснення щодо порушення трудової дисципліни та причини відсутності на роботі. 15 жовтня 2019 року Головою комісії [PERSON] подано директору ПрАТ «Діпрозв`язок» службову записку «Щодо продовження термінів роботи комісії». Наказом ПрАТ «Діпрозв`язок» від 15.10.2019 № 69 «Про внесення змін до наказу ПрАТ «Діпрозв`язок» від 24.09.2019 № 65» (копія наказу додається), внесено зміни до Наказу № 65, зокрема, щодо дати подання директору на затвердження акту службового розслідування до 25 жовтня 2019, та щодо дати направлення наказу [PERSON] - до 17 жовтня 2019 року. 02.10.2019 до ПрАТ «Діпрозв`язок» надійшла заява [PERSON] від 30.09.2019, в якій вона зазначає себе як інженер-проектувальник 1 к. відділу новітніх технологій №05 та просить оплатити лікарняний лист серії АДХ №170200 щодо її тимчасової инепрацездатності в період з 08.01.2019 по 17.01.2019. 18 жовтня 2019 року членом комісії - Головою профкому ПрАТ «Діпрозв`язок» Михновським Я.П. складено доповідну записку в якій доповідалось, що в період з 25.09.2019 по 18.10.2019, [PERSON] в робочий час намагався, як із стаціонарного, так і з мобільних телефонів з номерів різних операторів зв`язку, зв`язатися з [PERSON] за номером [NUMBER] , щоб з`ясувати причини її відсутності на роботі в ПрАТ «Діпрозв`язок». Проте всі намагання додзвонитися були марними, [PERSON] на телефонні дзвінки не відповідала. Згідно доповідної записки від 22 жовтня 2019 року начальником відділу охорони № 26 служби забезпечення діяльності Проценком Г.М. повідомлено, що в період з 22.05.2019 по 22.10.2019 працівник [PERSON] в будівлі ПрАТ «Діпрозв`язок» за адресою: м. Київ, вул. Солом`янська, 3, не з`являлась. 21 жовтня 2019 року Комісією складено Акт про відмову від надання пояснень про причини відсутності на роботі працівника (інженера-проектувальника 1 категорії відділу новітніх технологій № 05 [PERSON] ). Актом зафіксовано, що під час відвідування працівника за адресою місця проживання, [PERSON] категорично відмовилась надавати пояснення про причини відсутності на роботі. Протягом проведення службового розслідування, Комісією складено Акти про відсутність працівника на робочому місці в робочий час без поважних (нез`ясованих) причин (інженера-проектувальника 1 категорії відділу новітніх технологій № 05 [PERSON] ) від 04 жовтня 2019 року, 11 жовтня 2019 року, 18 жовтня 2019 року, 25 жовтня 2019 року. Актами засвідчено відсутність працівника [PERSON] на робочому місці, у будівлі ПрАТ «Діпрозв`язок» та на іншій території Товариства в робочий час в період з 01 жовтня 2019 року по 04 жовтня 2019 року, з 07 жовтня 2019 року по 11 жовтня 2019 року, з 15 жовтня 2019 року по 18 жовтня 2019 року, з 21 жовтня 2019 року по 25 жовтня 2019 року. Листом від 29.10.2019 за вих. № 462/02 [PERSON] повідомлено, що за результатами проведеного службового розслідування комісія встановила, що [PERSON] починаючи з 24.09.2019 без поважних причин не з`являється на роботі, відмовляється надавати пояснення щодо відсутності на роботі, чим грубо порушує трудове законодавство України. Відповідно до доповідної записки Голови профкому Михновського Я.П. від 01.11.2019, згідно ст. 43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадку звільнення працівника, який не є членом первинної профспілкової організації, що діє на підприємстві, в установі, організації. [PERSON] не є членом профспілкової організації ПрАТ «Діпрозв`язок», у зв`язку з чим згода профспілкового комітету на звільнення [PERSON] не потребується. Згідно Наказом «Про дисциплінарне стягнення» № 76/к від 05.11.2019, інженер-проектувальник 1 категорії відділу новітніх технологій № 05 [PERSON] була відсутня на роботі з 07 жовтня 2019 року по 11 жовтня 2019 року, з 15 жовтня 2019 року по 18 жовтня 2019 року та з 21 жовтня 2019 року по 25 жовтня 2019 року, у зв`язку з чим до позивача застосувано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за прогули без поважних причин на підставі пункту 2 частини 1 статті 147 Кодексу законів про працю України. Наказом ПрАТ «Діпрозв`язок» «Про звільнення» № 77/к від 06.11.2019 звільнено з роботи [PERSON] , інженера-проектувальника 1 категорії відділу новітніх технологій № 05, 06 листопада 2019 року за прогул без поважних причин згідно із пунктом 4 частини 1 статті 40 КЗпП України. Листом-повідомленням від 06.11.2019 № 482/02, [PERSON] знову повідомлено, що в результаті проведення службового розслідування за фактом її відсутності на роботі, на підставі наказу ПрАТ «Діпрозв`язок» від 24.09.2019 року № 65 «Про проведення службового розслідування за фактом відсутності на роботі працівника [PERSON] » та розпорядження ПрАТ «Діпрозв`язок» від 07.10.2019 № 7 «Про надання письмових пояснень щодо порушення трудової дисципліни працівником [PERSON] », якими встановлено, що [PERSON] без поважних причин не з`являлись на роботі, категорично відмовлялась надавати пояснення щодо відсутності на роботі, чим грубо порушила трудове законодавство України. Повідомлено, що за порушення трудової дисципліни до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за прогули без поважних причин на підставі пункту 2 частини 1 статті 147 КЗпП України. Зазначено, що 06 листопада 2019 року з [PERSON] розірвано трудовий договір (звільнено з роботи) за прогул без поважних причин згідно із пунктом 4 частини 1 статті 40 КЗпП України, про що видано відповідний наказ. До листа-повідомлення було додано копію наказу ПрАТ «Діпрозв`язок» від року № 76/к «Про дисциплінарне стягнення на [PERSON] », копію наказу ПрАТ «Діпрозв`язок» від 06.11.2019 року № 77/к «Про звільнення». Згідно із ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Згідно із Правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-2801цс15: «Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами». Згідно п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Із системного аналізу зазначеної норми права вбачається, що прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно або в цілому). Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня. Згідно п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами трудових спорів № 9 від 06.11.1992 року при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясовувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність закону. В пункті 22 вказаної постанови зазначено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами трудових спорів № 9 від 6 листопада 1992 року, при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Проведеною перевіркою, призначеною згідно Наказу ПрАТ «Діпрозв`язок» «Про проведення службового розслідування за фактом відсутності на роботі працівника [PERSON] » № 65 від 24 вересня 2019 року, встановлено, що працівник [PERSON] , інженер-проектувальник 1 категорії відділу новітніх технологій №05 була відсутня на роботі в період з 01 жовтня 2019 року по 04 жовтня 2019 року, з 07 жовтня 2019 року по 11 жовтня 2019 року, з 15 жовтня 2019 року по 18 жовтня 2019 року, з 21 жовтня 2019 року по 25 жовтня 2019 року про причини відсутності не повідомила, будь-які відомості щодо наявності поважних причин відсутності працівника на роботі відсутні, що підтверджується актами про відмову надати пояснення від 12.09.2020 та 21.10.2019. Позивачем не надано належних, достатніх та допустимих доказів щодо поважності причин її відсутності на роботі в період 01 жовтня 2019 року по 04 жовтня 2019 року, з 07 жовтня 2019 року по 11 жовтня 2019 року, з 15 жовтня 2019 року по 18 жовтня 2019 року, з 21 жовтня 2019 року по 25 жовтня 2019 року, неодноразові відмови надавати пояснення ПрАТ «Діпрозв`язок» щодо причин відсутності на роботі, що стало підставою для звільнення за п. 4 ст. 40 КЗпП України, як це передбачено ст. 81 ЦПКУкраїни і є процесуальним обов`язком, суд же, згідно ст. 13 ЦПК України, розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Позивач вказує, що поважною причиною відсутності її на роботі є недопущення її охоронцями на територію ПрАТ «Діпрозв`язок» з 17.05.2019 по 13.12.2019, у зв`язку з чим позивач не мала змоги ознайомитися з Наказом №40к "Про поновлення на роботі працівника" від 22.05.2019 та надати трудову книжку, проте, зазначені обставини спростовуються, наданими відповідачем доказами. Актом від 12 вересня 2019 року, зафіксовано, що [PERSON] 12.09.2019 в приміщенні Київського апеляційного суду категорично відмовилася отримати копію Наказу №40к "Про поновлення на роботі працівника" від 22.05.2019 та те, що в судовому засіданні адвокатом Івченко Н.В. озвучено текст Наказу, що підтверджується копією технічного запису судового засідання від 12.09.2019 у справі №760/1867/19. Актом про відмову від надання пояснень про причини відсутності на роботі працівника [PERSON] від 21 жовтня 2019 року, встановлено, що під час відвідування за адресою місця проживання працівника [PERSON] , остання категорично відмовилася надавати пояснення про причини відсутності на роботі. Зазначені обставини свідчать про те, що відповідачем було дотримано процедури отримання від працівника письмових пояснень, передбаченої частиною першоюстатті 149 КЗпП України, що є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що процедуру звільнення позивача з роботи на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України було проведено у відповідності до діючого законодавства, та порушень трудових прав позивача судом не встановлено, а тому позов в частині визнання незаконним Наказу №40/к від 22.05.2019 "Про поновлення на роботі працівника" та визнання незаконним звільнення позивача з роботи за прогул без поважних, задоволенню не підлягають. Враховуючи, що позовні вимоги про визнання незаконним Наказу №40/к від 22.05.2019 "Про поновлення на роботі працівника" та визнання незаконним звільнення позивача з роботи за прогул без поважних причин судом відхилені, а позовні вимоги про визнання незаконним запису №14 від 13.12.2019 у трудовій книжці позивача про звільнення з роботи за прогул без поважних причин, та зобов`язання відповідача поновити позивача на посаді інженера-проектувальника 1 категорії ПрАТ "Діпрозв`язок" є похідними, то в їх задоволенні слід також відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання, отже вимоги позивача не знайшли свого підтвердження, а тому позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом при відкритті провадження у справі питання сплати судувого збору не було вирішено. Згідно зі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Як вбачається зі матеріалів справи предметом позову є не лише вимоги про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати, а й визнання незаконним запису №14 від 13.12.2019 у трудовій книжці позивача про звільнення з роботи за прогул без поважних причин, визнання незаконним звільнення позивача з роботи за прогул без поважних причин, що не входить до складу заробітної плати, а тому кожна повинна бути оплачена судовим збором. Відповідно до статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах, загальною сумою всіх вимог, що складаються з кількох самостійних вимог. При зверненні до суду з вимогою про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати, позивач звільнений від сплати судового збору у відповідності до Закону України «Про судовий збір». Позивачем пред`явлено три позовних вимоги немайнового характеру щодо визнання незаконним запису №14 від 13.12.2019 у трудовій книжці позивача про звільнення з роботи за прогул без поважних причин, визнання незаконним звільнення позивача з роботи за прогул без поважних причин, що не входить до складу заробітної плати, які мають бути окремо оплачені судовим збором. Дана позиція висловлена в Постанові Верховного Суду від 21 квітня 2020 року у справі № 657/220/18. Згідно ч.1 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви фізичною особою немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Матеріали ж позову надійшли на адресу суду 23 грудня 2019 року, вх.номер 126308. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», з 1 грудня 2019 року установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102 гривні. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з урахуванням, що провадження у справі було відкрите за відсутності підтвердження сплати судового збору, тому з позивача підлягає стягненню на користь держави 2305, 2 (768,40+ 768,40+ 768,40) грн. судового збору. Враховую вищевикладене,

Outcome: approved