Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, мотивуючи свої вимоги тим, що з 25 липня 2009 року вона з [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі, який наразі не розірвано, але сторони сумісно не проживають. Від шлюбу в них є спільна дитина - син [PERSON], [INFO], який повністю перебуває на утриманні позивача, а відповідач ніякої матеріальної допомоги на його утримання не надає, хоча спроможний це робити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовільнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав і суду пояснив, що згоден виплачувати аліменти в розмірі, визначеному позивачем в позовній заяві, але просить стягувати їх з того часу, коли у нього будуть для цього кошти, оскільки наразі він перебуває на лікуванні в Бахмацькій ЦРЛ і займається питанням оформлення пенсії по інвалідності. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне задовольнити позов згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, яка передбачає, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності до того законних підстав, ухвалює рішення про його задоволення. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з положеннями "Конвенції про права дитини" та "Декларації прав дитини" інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 25.07.2009 року перебувають в зареєстрованому шлюбі і мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір»ю в [ADDRESS]. Як вбачається з копії свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER], виданого 02.02.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бахмацького районного управління юстиції Чернігівської області, його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки про доходи [PERSON] № 2869 від 03.11.2014 року, вбачається, що вона має постійне місце роботи в Бахмацькому РВК і її заробітна плата за серпень-жовтень 2014 року становить 7003.13 грн. Згідно виписки-епікризу №14835, виданої Чернігівською обласною лікарнею нейрохірургічного відділення, вбачається, що [PERSON] з 19.09.2014 року по 03.10.2014 року знаходився на лікуванні в нейрохірургічному відділенні ЧОЛ. Згідно довідки Бахмацької ЦРЛ від 03.11.2014 року вбачається, що [PERSON] з 06.10.2014 року по дату видачі довідки знаходиться на амбулаторному лікуванні у невропатолога поліклініки. Згідно довідки № 1269 від 07.11.2014 року, виданої Бахмацьким центром зайнятості та довідки з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вбачається, що [PERSON] як безробітний на обліку в центрі зайнятості не перебуває, допомоги по безробіттю не отримує, як фізична особа-підприємець - не зареєстрований. Отже, відповідач є батьком неповнолітньої дитини - сина [PERSON], будучи особою працездатного віку, не працює та не перебуває на обліку в центрі зайнятості; не маючи інших дітей та утриманців, добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Тому, при таких обставинах справи та виходячи з положень ст.ст.181-184 СК України, з огляду на визнання відповідачем позовних вимог, суд, враховуючи насамперед інтереси дитини, вважає за можливе вимоги позивача задовольнити й стягувати з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, тобто, не менше встановленого чинним законодавством мінімального розміру. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд встановив також, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а вимоги позивача обгрунтовані на законі і доведені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати у виді сплати 150.00 грн. витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню з відповідача, оскільки, виходячи з аналізу ст. ст. 84 та 88 ЦПК України та ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно ЗУ«Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. У зв»язку з тим, що в матеріалах справи наявні документи в підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу в сумі 150 грн., то дані витрати підлягають стягненню з відповідача, оскільки, вони належним чином підтверджені і їх розмір не перевищує граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах. Відповідно до ст. 88 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved