Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення боргу з відповідача [PERSON] за договором позики у розмірі 8700,00 грн., три відсотка річних за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 96,53 грн. та судових витрат у розмірі 243,60 грн. при поданні позову до суду, в якому вказала наступне. 27 серпня 2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, за умовами якого відповідач отримала від позивача гроші в розмірі 8700,00грн., на підтвердження чого позивачу відповідачем було надано письмову розписку. За умовами вказаного договору позики відповідач зобов'язалась повернути позивачу займані грошові 17 вересня 2013 року. Однак до теперішнього часу відповідач не виконала свої зобов'язання за договором позики. Тому, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь борг за договором позики в розмірі 8700,00 грн., понесені судові витрати в розмірі 243,60 грн., три відсотка річних за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 96,53 грн. Крім того, в подальшому від позивача [PERSON] до суду надійшло клопотання про збільшення її вимог щодо стягнення судових витрат на суму 578,00 грн. у зв'язку із публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача [PERSON] в судове засідання. В судове засідання позивач [PERSON] не зьявилась, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та про постановлення заочного рішення у відсутність відповідача [PERSON] Відповідач [PERSON] в судові засідання не з'являється, судові повістки у поштовому відділенні зв'язку не отримує, про причини неявки суд не повідомляє. Суд вважає, що відповідач [PERSON] не з'являється до суду з неповажних причин і була своєчасно повідомлена про час розгляду справи, про що свідчать оголошення в газетах "Урядовий кур'єр" та "Донбасс" про виклик відповідача, котрі приєднані до матеріалів справи. Справа розглянута в порядку ст.ст.224-225 ЦПК України. Дослідивши матеріали по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступного. Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмові формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. До матеріалів справи приєднаний особисто підписаний відповідачем [PERSON] договір позики у вигляді розписки від 27.08.2013 року, відповідно до якого, відповідач [PERSON] отримала від позивача [PERSON] 8700,00 грн. і зобов'язалась повернути вказану суму позивачу 17 вересня 2013 року. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися сторонами належним чином, відповідно до умов договору та ЦК України, а ст.1046 ЦК України передбачено, що за договором займу одна сторона /позикодавець/ передає іншій стороні /позичальникові/ у власність грошові кошти або інші речі на деякий час, а відповідна сторона зобов'язується повернути позикодавцю таку ж саму суму коштів протягом встановленого терміну. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей. Таким чином, суд вважає, що з відповідача [PERSON], згідно з вказаними вище вимогами закону, необхідно стягнути на користь позивача суму боргу за договором позики в розмірі 8700,00 грн., оскільки за ст.ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій якості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлено строк повернення позики або сей строк визначений моментом вимоги, позика повинна бути повернута позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення вимоги про це, якщо інше не встановлено договором . Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахуванням грошової суми, що позичалася на його банківський рахунок. Стосовно стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 3-х відсотків річних за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 96,53 грн. у відповідності до ст.1048 ЦК України, суд вважає позов не підлягає задоволенню, оскільки умовами договору позики між сторонами не передбачена сплата таких відсотків. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] у відповідності до ст.88 ЦПК України понесені судові витрати всього в розмірі 821,60 грн., які складаються з оплати судового збору при поданні позову до суду в розмірі 243,60 грн., з оплати публікацій в пресі - в газетах "Урядовий кур'єр" та "Донбасс" , оголошення про виклик відповідача [PERSON] в судове засідання в розмірі 420,00 грн. та 158,00 грн., що підтверджується доданими до справи квитанціями (243,60+.420,00+158,00=821,60). На підставі ст.ст.510,526,612,623-625,1046-1050 ЦК України та

Outcome: partial