Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

11 червня 2018 року до суду звернувся [PERSON] (надалі - Заявник) з вищевказаною заявою. В обґрунтування заяви зазначає, що він є громадянином Республіки Азербайджан, постійно мешкає на території України на підставі посвідки на постійне. Звернувшись до Металургійною районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області щодо оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, останнім було надано роз'яснення про необхідність подання для оформлення набуття громадянства України відповідного рішення суду, яким має бути встановлено факт постійного проживання рідних брата чи сестри заявника. Заявник є рідним братом [PERSON], що підтверджується їх свідоцтвами про народження. Отже, Заявник має намір набути громадянство України за територіальним походженням, однак не має можливості надати документи свого рідного брата, [PERSON], які б підтверджували факт постійного його проживання на території України до 24 серпня 1991 року. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення внаслідок того, що від встановлення вказаного факту залежить виникнення його права на набуття громадянства України. В судовому засіданні Заявник та його представник вказану заяву підтримали та просили суд задовольнити. Представник заінтересованої особи поклався на розсуд суду. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], показав, що брат заявника [PERSON], проживав на території України до 1991 року. Вони разом проживали в робочому гуртожитку, який розташований на «Первом участке» з 1989 року. Жили в сусідніх кімнатах. Свідок приїхав до міста навчатись, потім пішли працювати і їм виділили кімнати у вказаному гуртожитку. Свідок зазначив, що приїхав саме до брата заявника, оскільки вони раніше проживали в одному селі. Допитаний в судовому засіданні свідок[PERSON] показав, що брат заявника [PERSON], проживав на території України до 1991 року, оскільки у 1989 році свідок приїхав до брата заявника у гуртожиток, який розташований по вул. Тбіліська, 12, проживали вони разом у кімнаті № 56, працювали на підприємстві. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], дав суду аналогічні покази, та зазначив, що приїхав до України у 1988 році та брат заявника [PERSON] вже проживав на території України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників, суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав; Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про правонаступництво України», всі громадяни Союзу РСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, є громадянами України. Пунктом Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України "Про громадянство України" громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.91 року чи 13.11.91 року. Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.91 року або 13.11.91 року. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про громадянство України", безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття "безперервне проживання на території України" та "проживання на території України на законних підставах". Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про громадянство» встановлено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) браг чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року па території. яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки. Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави. Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подай зобов'язання припинити тотемне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Судом встановлено, що [PERSON], громадянин Республіки Азербайджан, постійно мешкає на території України на підставі посвідки на постійне проживання [NUMBER], дата видачі: 21.12.2016р., орган, що видав: 1201 та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). На підставі звернення [PERSON] до Металургійною районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області щодо оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, останнім було надано роз'яснення за вих. № К-30зв від 03.05.2018 р., про необхідність подання для оформлення набуття громадянства України відповідного рішення суду, яким має бути встановлено факт постійного проживання рідних (повнорідних та неповнорідних) брата чи сестри заявника (а.с. 9). З матеріалів справи вбачається, що Заявник [PERSON], є рідним братом [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO] р.нсерії [NUMBER], виданого 20.12.1962р., де в графі мати записана [PERSON] в графі батько записаний [PERSON] та свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO]. серії [NUMBER], виданого 12.02.1972р., де в графі мати записана [PERSON]; в графі батько записаний [PERSON] (а.с. 10, 11, 37, 38). Як вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання особи від 08.06.2018 року № 2380, виданої Відділом реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради, місце проживання рідного брата заявника [PERSON] - [PERSON], [INFO], було зареєстроване у [ADDRESS] в період з 05.11.1990 р. по 22.05.1997 р. (а.с.12, 40-41). Судом також встановлено, що [PERSON] є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER], виданого Дзержинським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області 03.04.2007р. та зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с. 13-15). Таким чином, надаючи оцінку письмовим матеріалам справи у співвідношнні з наданими поясненнями свідків та учасників процесу, суд вважає, що в матеріалах справи наявні всі докази, що підтверджують факт постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року рідного брата заявника - [PERSON], [INFO], уродженця с. Кара-чала, Сальянського району, Республіки Азербайджан. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved