Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

В листопаді 2013 року ПАТ "ОТП Банк" звернулося в суд з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивовано тим, що 12.05.2008 року між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк", та [PERSON] був укладений кредитний договір № ML-M00/054/2008. Відповідно до умов договору банк зобов'язався надати позичальникові кредит у розмірі 41 000,00 дол. США строком користування до 12.05.2023 року, з встановленою плаваючою відсотковою ставкою у розмірі: фіксований відсоток + FIDR, де фіксований відсоток становить 5,99% річних, а FIDR - це процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. Договором передбачено, що банк здійснює видачу кредиту позичальнику однією сумою чи траншами згідно з кредитною заявкою позичальника. Позивачальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит банку, а також сплати відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у кредитному договорі. Згодом між банком та [PERSON] укладалися наступні додаткові договори до кредитного договору: - додатковий договір № 1 від 21.04.2009 року; - додатковий договір № 2 від 20.04.2011 року; - додатковий договір № 3 від 20.07.2011 року (умовами даного договору було, зокрема, змінено валюту кредиту). 12.05.2008 року між банком та [PERSON] був укладений договір поруки № SR-М00/054/2008, за умовами якого остання зобов'язалася відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] боргових зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі, як солідарний із ним боржник. Також між позивачем та відповідачем [PERSON] були укладені додаткові угоди до договору поруки: - додатковий договір № 1 від 20.04.2011 року, яким зокрема були викладені у новій редакції п. 2.2. та п. 2.2.1 договору поруки, відповідно до якої визначено, що: "на дату укладення цього Додаткового договору розмір боргових зобов'язань, забезпечених порукою, становить 40 394,64 дол. США"; - додатковий договір № 2 від 20.07.2011 року. Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором, надавши [PERSON] кредит відповідно до його кредитної заявки від 12.05.2008 року. Відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору в частині повернення кредиту у порядку визначеному графіком платежів (п. 1.5.1 кредитного договору). Внаслідок порушення умов кредитного договору у відповідача [PERSON] перед позивачем виник борг, який станом на 23.09.2013 року становить 346 035,58 грн. та складається з: 303 407 26 грн. - залишок заборгованості за кредитом; 42 628, 32 грн. - несплачені відсотки за користування кредитом. Оскільки в добровільному порядку вирішити спір не вдається, позивач звернувся до суду та просить стягнути заборгованість за кредитним договором з відповідачів солідарно у примусовому порядку, а також стягнути з них судові витрати. 15.01.2014 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості було ухвалено заочне рішення, яким позов ПАТ "ОТП Банк" задоволено у повному обсязі. Однак, ухвалою Вінницького міського суду від 19.03.2014, вищевказане заочне рішення було скасовано, а справу призначити до судового розгляду в загальному порядку. 02.04.2014 року представником відповідача [PERSON] - [PERSON] було подано зустрічний позов, за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача - [PERSON], до ПАТ "ОТП Банк" про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору. Позовні вимоги мотивовано тим, що кредитний договір № ML-M00/054/2008 був укладений з ЗАТ "ОТА Банк" в особі службовців Петричука А.В. та Дяченко В.О., які діяли спільно на підставі Статуту, а також довіреностей №4102 від 13.11.2007 року та № 4109 від 13.11.2007 року. [PERSON] вважає, що даний договір був укладений за межами обсягу наданих повноважень відповідним особам. Оскільки, дані службовці не є членами правління банку, а тому відповідні повноваження мали б бути надані їм у відповідності до рішення Правління банку в межах повноважень правління. Також, договір укладений в особі Регіонального відділення в м. Хмельницький. Відповідно до п. 1.7.1 кредитного договору, банк здійснює видачу кредиту позичальнику лише за умови відповідності умов цього договору умовам Рішення кредитного комітету. Однак, відповідного рішення кредитного комітету на видачу даного кредиту не приймалося. На думку [PERSON], під час укладення кредитного договору не було виконано вимогу ч.2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та Постанову Правління Національного банку України № 168 "Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту", що призвело до укладення для позивача кабального правочину. В зв'язку з вищевикладеним, [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом та просить визнати недійсним кредитний договір № ML-M00/054/2008 від 12.05.2008 року. 16.04.2014 року представником [PERSON] було подано зустрічну позовну заяву відповідача [PERSON], за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача [PERSON], до ПАТ "ОТП Банк" про захист прав споживача та припинення договору поруки. Позовні вимоги мотивовано тим, що 12.05.2008 року між [PERSON] та ЗАТ "ОТП Банк" був укладений кредитний договір № ML-M00/054/2008, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит в сумі 41000 дол. США з процентною ставкою 5,99% річних + FIDR. Також, 12.05.2008 року між позивачем та нею було укладено договір поруки № 90386, відповідно до якого [PERSON] поручилась за виконання зобов'язань по кредитному договору № ML-M00/054/2008. 21.04.2009 року було укладено Додатковий договір №1, згідно якого було збільшено процентну ставку по кредиту. Дані дії не були погоджені з поручителем, та вона не надавала згоди на збільшення процентів. Однак в результаті даних змін збільшився розмір відповідальності поручителя. [PERSON] зазначає, що згоди на зміну зобов'язання позивача вона не надавала, що підтверджується відсутністю відповідних заяв поручителя до Банку, так і додаткових угод про внесенні змін до договору поруки, а тому договір поруки № SR-M00/054/2008 від 12.05.2008 року просить визнати припиненим з 21.04.2009 року, тобто з моменту збільшення позовних вимог. В судовому засіданні представником [PERSON] було подано заяву [PERSON] про збільшення позовних вимог, згідно яких вона просить визнати договір поруки припиненим починаючи з 21.04.2009 року; визнати недійсними: Додатковий договір до договору поруки №1 від 20.04.2011 року та Додатковий договір до договору поруки №2 від 20.04.2011 року, укладені між ПАТ "ОТП Банк" та [PERSON] та стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні представник позивача-відповідача ПАТ "ОТП Банк" - Довгаль І.О. позов ПАТ "ОТП Банк" підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив позов задовольнити, а також стягнути з відповідачів судовий збір. Зустрічні позови [PERSON] та [PERSON] не визнав та заперечив проти їх задоволення. Суду пояснив, що кредитний договір був схвалений банком, підписаний уповноваженими його представниками та прийнятий до виконання банком, а саме фактично наданий кредит. Також зазначив, що під час укладення Кредитного договору та додаткових договорів до нього були дотримані всі умови законодавства. Зустрічний позов [PERSON] про припинення договору поруки не визнав, в зв'язку з тим, що зміна забезпеченого порукою зобов'язання була передбачена в Додатковому договорі №1 до Договору поруки, що відповідає нормам законодавства. В судовому засіданні представник відповідачів - позивачів, третіх осіб - [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] позов ПАТ "ОТП Банк" не визнав, зустрічні позови підтримав. Первісний позов не визнав по підставах, які зазначені в зустрічних позовах. Пояснення надав в аналогічні викладених в зустрічних позовах та в заяві про збільшення позовних вимог. В позові ПАТ "ОТП Банк" відмовити, зустрічні позови - задовольнити. Вислухавши пояснення представника позивача-відповідача ПАТ "ОТП Банк" - Довгаля І.О., представника відповідачів - позивачів, третіх осіб - [PERSON] та [PERSON] - [PERSON], дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Суд вбачає, що інформаційним листом про умови кредитування по програмі "Кредит на відновлення капіталу (споживчі цілі)" [PERSON], перед укладенням Кредитного договору було повідомлено у письмовій формі про особу та місцезнаходження кредитодавця, кредитні умови, а саме мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений, форми його забезпечення, наявні форми кредитування, тип відсоткової ставки, суму, на яку кредит може бути виданий, орієнтовану сукупну вартість кредиту та інше, що підтверджується його підписом (Т.1, а.с. 172-181). Судом встановлено, що 12.05.2008 року між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк", та [PERSON] укладено кредитний договір № ML-M00/054/2008 (Т. 1, а.с. 9). Відповідно до умов договору банк зобов'язався надати позичальникові [PERSON] кредит у розмірі 41 000,00 дол. США строком користування до 12.05.2023 року, з встановленою плаваючою відсотковою ставкою у розмірі фіксований відсоток + FIDR, де фіксований відсоток становить 5,99% річних, а FIDR - це процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. Згідно п.5 ч.5 даного договору [PERSON] взяв на себе зобов'язання перед банком щодо повернення суми кредиту, плати за користування кредитом, сплати комісії, штрафних санкцій, витрат та збитків Банку (включаючи але не обмежуючись, неодержанні доходи) у зв'язку з неналежним виконанням Позичальником своїх зобов'язань перед Банком за Кредитним договором та інших платежів, якщо такі матимуть місце. Відповідно до п. 1.5.1. вищевказаного договору, повернення відповідної частини Кредиту здійснюється [PERSON] щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку Платежів (а.с.14-21), шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на Поточний рахунок, якщо інше не передбачене цим договором. Судом встановлено, що до Кредитного договору № ML-M00/054/2008 від 12.05.2008 року вносились зміни та доповнення шляхом укладення: Додаткового договору №1 від 21.04.2009 року (Т.1, а.с. 22-23); Додаткового договору №2 від 20.04.2011 року (Т.1, а.с. 28-29) та Додаткового договору №3 від 20.07.2011 року (Т.1, а.с.34-35). В забезпечення зобов'язань [PERSON] за кредитним договором 12.05.2008 року між банком та [PERSON] укладено договір поруки № SR-М00/054/2008, за умовами якого [PERSON] зобов'язалася відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором як солідарний із ним боржник в повному обсязі таких зобов'язань (Т.1, а.с. 40). Згідно Додаткового договору №1 від 20.04.2011 року до Договору поруки № SR-М00/054/2008 від 12.05.2008 року, суд вбачає, що на дату укладення цього Додаткового договору розмір боргових зобов'язань, забезпечених порукою, становить 40394,64 дол. США (Т.1, а.с.41). Також між ПАТ "ОТП Банк" та [PERSON] було укладено Додатковий договір №2 від 20.07.2011 року до Договору поруки № SR-М00/054/2008 від 12.05.2008 року, згідно якого розмір боргових зобов'язань, забезпечених порукою становив 319040,79 грн. (Т.1, а.с.42-43). Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором № МL-M00/054/2008 від 12.05.2008 року, надавши [PERSON] кредит у розмірі 41 000 дол. США. Даний факт підтверджується кредитною заявкою [PERSON] на видачу кредиту від 12.05.2008 року (Т.1, а.с. 44). Відповідач [PERSON], взятих на себе за договором зобов'язань, зокрема, встановлених п. 1.5.1 частини 2 Кредитного договору щодо сплати чергових платежів не виконав. Внаслідок прострочення виконання зобов'язання та несплати чергових платежів згідно графіку платежів у [PERSON] виник перед банком борг. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № МL-М00/054/2008 від 12.05.2008 року станом на 23.09.2013 року заборгованість [PERSON] становить 346 035,58 грн. та складається з: 303 407,26 грн. - заборгованість за кредитом; 42 628,32 грн. - несплачені відсотки за користування кредитом (Т.1, а.с. 54-55). Встановлено судом і те, що 04.11.2013 року банком відповідачам направлялись вимоги за вих. № 22-2-2/201504 та № 22-2-2/201506 про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором (Т.1, а.с. 56,58), які були залишені без задоволення. Суд прийшов до висновку, що відносини, які виникли між сторонами є кредитними відносинами та підлягають врегулюваню відповідно до норм 1054-1056-1 ЦК України та загальних положень про зобов'язання. Стаття 1054 ЦК України, визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Стаття 554 ЦК України визначає, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають пред кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає пред кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Позовна вимога [PERSON] про визнання недійсним кредитного договору, на думку суду, є необґрунтованою. Згідно ст. 246 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами, та скріплюється печаткою цієї юридичної особи. Частиною 1 ст. 237 ЦК України встановлено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Суд вважає, що спірний кредитний договір підписаний його уповноваженими представниками, які мали достатній обсяг цивільної дієздатності, та був схвалений та прийнятим до виконанням банком та відповідачем-позивачем [PERSON] Також, оскільки умови Кредитного договору щодо розміру, типу та порядку зміни відсоткової ставки відповідають вимогам чинного законодавства; сторони досягли згоди у належній формі щодо умов кредитного договору; сторони були вільні у виборі контрагентів; сторонами були підписані Графіки повернення кредиту з визначеною процентною ставкою, розмірами її складових частин, розміром щомісячного платежу, зазначенням сукупної вартості кредиту; позивачем виконувалися зобов'язання за кредитним договором, тому відсутні підстави передбачені ст..ст. 203, 215 ЦК України, щодо визначення правочину недійсним. Крім того, з заяви [PERSON] від 25.03.2014 року, суд вбачає, що під час судового розгляду даної справи він звернувся до ПАТ "ОТП Банк" з проханням вирішити питання щодо можливості реструктуризації виниклої заборгованості по кредитному договору № ML-M00/054/2008 та розглянути питання щодо тимчасового зменшення процентної ставки по кредитному договору та відстроченя сплати платежів по кредитному договору для надання можливості ліквідації простроченої заборгованості та поетапного погашення кредиту. На думку суду, дана заява підтверджує факт визнання [PERSON] умов кредитного договору та його законності (Т.2, а.с. 14-15). Що стосується вимог зустрічної позовної заяви [PERSON] то, на думку суду, вона не обгрунтована та не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" визначено, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. Однак, судом встановлено, що в п. 2.2.1. Додаткового договору №1 до Договору поруки № SR-М00/054/2008 від 12.05.2008 року зазначено, що в разі зміни, в тому числі збільшення розміру боргових зобов'язань та/чи інших зобов'язань боржника за Кредитним договором після укладення цього Договору, такі зобов'язання забезпечуються порукою в їх повному розмірі без укладення будь-яких додаткових договорів до цього Договору, а підписання поручителем цього Договору вважається попередньою згодою Поручителя на зміну умов Кредитного договору. Також, аналогічна умова записана в п. 2.2.1. Додаткового договору №2 до Договору поруки № SR-М00/054/2008 від 12.05.2008 року. Тому, суд не вбачає підстав для задоволення зустрічного позову [PERSON] в частині припинення Договору поруки від 12.05.2008 року, починаючи з 21.04.2009 року та визнання недійсними додаткових договорів №1 та №2 до Договору поруки. З огляду на те, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором, утворення у зв'язку з цим заборгованості, а також враховуючи, що [PERSON] виступила поручителем [PERSON], суд вважає, що вони повинні відповідати як солідарні боржники. Заборгованість на користь позивача підлягає солідарному стягненню з них в примусовому порядку. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача солідарно слід стягнути 3 441 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved