Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк"звернулося з позовом до відповідача [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач мотивує свій позов тим, що 26 лютого 2008 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № VOС0GА0000000001 про надання останньому кредиту в сумі 23600,00 доларів США на строк до 26 лютого 2018 року з виплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12,00% річних за умови погашення позичальником заборгованості за кредитом та процентами шляхом здійснення щомісячних платежів. З метою забезпечення виконання умов вищевказаного кредитного договору 26 лютого 2008 року між ЗАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] був укладений договір іпотеки, відповідно до якого іпотекодавець для забезпечення виконання в повному обсязі зобов'язань передав іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами загальною площею 56,3 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та який належить [PERSON] на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу. При порушенні позичальником умов кредитного договору № VOС0GА0000000001 іпотекодержатель має право у задоволенні вимог, забезпечених іпотекою, за рахунок предмета іпотеки. Однак позичальник [PERSON] станом на 25 травня 2011 року порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість на загальну суму 37919,31 доларів США. А тому в рахунок погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором в розмірі 37919,31 доларів США позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами загальною площею 56,3 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ "Приватбанк" з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-якій іншій особі-покупцеві, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також надання позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, виселити відповідача та всіх осіб, які зареєстровані і проживають у вищевказаному житловому будинку зі зняттям з реєстрації у Відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України у місті Горохові, а також стягнути судові витрати. Відповідач [PERSON] не з'явився в судове засідання, хоча належним чином був повідомлений про час, день і місце проведення даного судового засідання. Поряд з цим відповідач у поданому ним письмовому клопотанні просив суд надіслати у його адресу рахунок за проведення призначеної оціночно-будівельної експертизи. Представник позивача Самчук А.М. в судове засідання не з'явився, однак скерував до суду письмове клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із його зайнятістю в іншому судовому засіданні. Суд вважає, що клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає, оскільки рахунку за проведення експертизи, на який посилається відповідач, у розпорядженні суду немає, та протягом терміну, на який було зупинено провадження у справі у зв'язку із призначенням експертизи, відповідач мав можливість оплатити вартість проведення цієї експертизи. Оскільки подальші відкладення розгляду справи можуть призвести до невиправданого затягування судового процесу, який і так вже відбувається протягом тривалого проміжку часу, суд вважає за можливе продовження розгляду справи у відсутності відповідача і його представника та винесення судового рішення на підставі наявних у матеріалах справи письмових доказів. У судовому засіданні представник позивача - публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" Савицька Г.Р. ствердила факти, наведені в позовній заяві, а також уточнила позовні вимоги та просила виселити з вищевказаного житлового будинку лише відповідача [PERSON] зі зняттям його з реєстрації у Горохівському районному секторі управління Державної міграційної служби України у Волинській області. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення повністю. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як визначено ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в судовому засіданні і що стверджується матеріалами справи, між закритим акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк" та [PERSON] 26 лютого 2008 року було укладено кредитний договір №VOС0GА0000000001 (а.с.11-13), згідно якого позичальнику [PERSON] надавався кредит в сумі 23600,00 доларів США на термін до 26 лютого 2018 року з виплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,00% річних за умови погашення позичальником заборгованості за кредитом та процентами шляхом здійснення кожного місяця щомісячних платежів. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором від 26 лютого 2008 року № VOС0GА0000000001 позичальником [PERSON] станом на 25 травня 2011 року (а.с.5-6), його заборгованість перед публічним акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк" нарахована правильно і становить: 37919,31 доларів США, з них: заборгованість за кредитом - 20840,64 доларів США, заборгованість по відсотках - 7506,43 доларів США, заборгованість по комісії - 216,67 доларів США, заборгованість по пені - 7520,05 доларів США, а також штрафи - 31,33 долари США (фіксована частина) та 1804,19 долари США (процентна складова). Офіційний курс валют, встановлений Національним Банком України на момент винесення судового рішення, складає 1139,61 грн. за 100,00 доларів США, відтак сума заборгованості за кредитним договором, нарахованими відсотками, комісією, пенею та штрафами становить 432132,25 ((20840,64 + 7506,43 + 216,67 + 7520,05 + 31,33 + 1804,19) х 11,3961 = 432132,25) грн. Договором іпотеки, укладеним 26 лютого 2008 року ЗАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] (а.с.14-16), стверджується, що [PERSON], на забезпечення виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору № VOС0GА0000000001, передав ЗАТ КБ "Приватбанк" в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами загальною площею 56,3 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та який належить [PERSON] на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Відповідно до ч. 2 ст.35 цього Закону положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Письмовою вимогою від 17 травня 2011 року (а.с.7) стверджується, що ПАТ КБ "Приватбанк" ставив перед [PERSON] вимогу про виконання порушеного зобов'язання у тридцятиденний строк та попереджав останнього про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. А тому, на думку суду, позивачем-іпотекодержателем дотримано процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки, передбачену ст. 35 Закону "Про іпотеку". Судом встановлено, що отримавши письмову вимогу про усунення порушення виконання зобов'язання за кредитним договором, [PERSON] жодних дій по усуненню вказаного порушення не вчинив, заборгованість за договором не погасив. З огляду на викладені вище обставини та вимоги чинного законодавства, вимога позивача щодо звернення стягнення з відповідача на предмет іпотеки є повністю підставною. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Крім того, згідно ст. 40 Закону України "Про іпотеку", звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. З огляду на викладені вище обставини та вимоги чинного законодавства, вимога позивача щодо виселення відповідача зі зняттям його з реєстрації у Горохівському районному секторі управління Державної міграційної служби України у Волинській області є підставною та підлягає до задоволення. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача в користь позивача сплачені останнім при зверненні до суду 1828,50 грн. судових витрат. На підставі наведеного,

Outcome: approved