Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом щодо стягнення на користь [PERSON] з Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Україна», ЄДРПОУ 30636550, суми страхового відшкодування - 9938 грн. 03 коп., витрати на проведення оцінки - 600 грн. та пені у сумі 3623 грн. 34 коп. В обґрунтуваннях вказаних вимог позивач зазначила, що 08.12.2014 року по сталася дорожньо-транспортна пригода (в м. Києві на пр. Московському, 20), під час якої автомобіль з державним номерним знаком [NUMBER] під керуванням [PERSON], зіткнувся із автомобілем з державним номерним знаком [NUMBER] під керуванням позивача. Внаслідок вказаної ДТП автомобіль з номерним знаком [NUMBER] був пошкоджений, чим позивачу було заподіяно матеріальну шкоду в сумі 9938 грн. 03 коп. (витрати позивача на проведення оцінки цієї шкоди становлять 600 грн.), при цьому, цивільно-правова відповідальність [PERSON], як водія вказаного наземного транспортного засобу з номерним знаком [NUMBER], на час вказаної ДТП була застрахована ПАТ «Страхова Компанія «Україна» згідно з полісом АІ №3754974. При цьому, в порушення вимог діючого законодавства вказане страхове відшкодування не було виплачене відповідачем позивачу, проте, належна заява від 11.12.2014 року про виплату вказаного страхового відшкодування позивачем була подана відповідачу. Враховуючи викладене, вимоги діючого законодавства, виходячи з розміру подвійної облікової ставки НБУ за період з 12.03.2015 року по 18.11.2015 року, арифметична сума пені за цей період за прострочення виплати вказаного страхового відшкодування становить суму 3623 грн. 34 коп. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Україна» заперечень на позов не надав і в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст.61 ЦПК України: обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини; постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Дослідивши та проаналізувавши наведені дані, а також всі інші матеріали справи, в тому числі, копії постанови суду першої інстанції щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП (а.с.8), суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. 08.12.2014 року по сталася дорожньо-транспортна пригода (в м. Києві на пр. Московському, 20), під час якої автомобіль з державним номерним знаком [NUMBER] під керуванням [PERSON], зіткнувся із автомобілем з державним номерним знаком [NUMBER] під керуванням позивача. Внаслідок вказаної ДТП автомобіль з номерним знаком [NUMBER] був пошкоджений, чим позивачу було заподіяно матеріальну шкоду в сумі 9938 грн. 03 коп. а.с.13-32 (витрати позивача на проведення оцінки цієї шкоди становлять 600 грн. а.с.7), при цьому, цивільно-правова відповідальність [PERSON], як водія вказаного наземного транспортного засобу з номерним знаком [NUMBER], на час вказаної ДТП була застрахована ПАТ «Страхова Компанія «Україна» згідно з полісом АІ №3754974. При цьому, в порушення вимог діючого законодавства вказане страхове відшкодування не було виплачене відповідачем позивачу, проте, належна заява від 11.12.2014 року про виплату вказаного страхового відшкодування позивачем була подана відповідачу (а.с.10-12). Виходячи з розміру подвійної облікової ставки НБУ за період з 12.03.2015 року по 18.11.2015 року, арифметична сума пені за цей період за прострочення виплати вказаного страхового відшкодування становить суму 3623 грн. 34 коп. (розрахунок а.с.3). Так, відповідно до положень ст.526, п.1 ст.530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Закону, в тому числі, у встановлений строк. Відповідно до положень ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.979 ЦК України, за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку виплатити другій стороні, або іншій особі страхову виплату. Згідно з положеннями п.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень пунктів 1, 2, 5 ст.1187 ЦК України: джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб; шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку; особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. З положень п.3 Положення «Про порядок і умови проведення обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» від 28.09.1996р., вбачається, що об'єктом страхування цивільної відповідальності є цивільна відповідальність власників транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, майну фізичних та юридичних осіб. Відшкодуванню страховиком підлягає пряма шкода, заподіяна третій особі під час руху транспортного засобу, якщо має місце причинний зв'язок між рухом транспортного засобу і заподіяною ним шкодою. Відповідно до положень пунктів 1.3, 1.4, 1.7 ст.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів": потерпілі - треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом заподіяна шкода, цивільно-правову відповідальність за яку несе власник цього транспортного засобу; особи, відповідальність яких застрахована - визначені в договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована згідно з цим договором, або, залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-які особи, що експлуатують забезпечений транспортний засіб; забезпечений транспортний засіб - наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах. Відповідно до положень ст.9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів": п.9.1. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування; п.9.2. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Відповідно до положень п.36.2 ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Крім того, відповідно до положень п.36.5 ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів": за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. На підставі викладеного, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Суд вважає, що відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» належить: судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 487 грн. 20 коп. стягнути на користь позивача з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved