Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

23 березня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Прокуратури Дніпропетровської області, Державної казначейської служби про відшкодування моральної шкоди за незаконне притягнення до кримінальної відповідальності. В обґрунтування позовних вимог позивач у своєму уточненому позові вказав, що 23 червня 2011 року щодо нього було порушено кримінальну справу за ст. 364 ч.3 КК України, яка неодноразово була предметом розгляду судами різних інстанцій та у ній приймалися різні рішення: закриття за відсутності складу злочину, закриття внаслідок декриміналізації, направлення на додаткове розслідування. 10 липня 2017 року постановою слідчого прокуратури Дніпропетровської області справу було закрито за відсутності в діях позивача складу злочину, передбаченого ст. 364 КК України. Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 21 вересня 2018 року на його користь стягнуто з Державної казначейської служби України - 268056 гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та суду. В подальшому 04 квітня 2019 року прокурор Дніпропетровської області Токар Р. скасував постанову від 10 липня 2017 року про закриття кримінального провадження № 4201704175750000054 від 12 травня 2017 року відносно [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 364 КК України. І лише 22 жовтня 2019 року прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області Толстик А.В. винесено постанову про закриття кримінального провадження № 4201704175750000054 від 12 травня 2017 року у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу злочину передбаченого ч.3 ст. 364 КК України. Внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності позивач відчував моральні страждання, що виразилися у тому, що після скасування 04 квітня 2019 року прокурором Дніпропетровської області Токар Р. постанови від 10 липня 2017 року про закриття кримінального провадження відносно [PERSON] та до закриття кримінального провадження позивач продовжував перебувати під слідством, що загалом становить 28 місяців в період з 10 липня 2017 року по 22 жовтня 2019 року. Позивач відчував душевні переживання, втрату авторитету, викликані необхідністю на протязі восьми років доводити свою невинуватість. Моральні страждання спричинили порушення нормальних життєвих зв`язків, погіршення стосунків з оточуючими внаслідок тривалого перебування під слідством. Моральну шкоду позивач оцінює в 168000 гривень, які просив стягнути з відповідача прокуратури Дніпропетровської області за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України. Крім того просив стягнути з прокуратури Дніпропетровської області за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на його користь 15000 гривень, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.3 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" на відшкодування сум, сплачених позивачем у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги на час досудового розслідування та стягнути з прокуратури Дніпропетровської області за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України судові витрати в зв`язку з розглядом даної справи. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 квітня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено її до підготовчого провадження. Ухвалою суду від 31 серпня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі посилаючись на зазначені в позові обставини. Представники відповідача прокуратури Дніпропетровської області Мельниченко І.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, проти позову заперечила, просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача Державної казначейської служби Гайдук В.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, проти позову заперечила, просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив, що 12 липня 2011 року було порушено кримінальну справу відносно позивача [PERSON] по факту вчинення ним злочину, передбаченого ч.3 ст. 364 КК України, тобто зловживання владою, вчиненого працівником правоохоронного органу. 10 липня 2017 року постановою слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області кримінальне провадження, яке було внесене до ЄРДР на підставі раніше порушеної кримінальної справи № 56119033 від 23 червня 2011 року, за № 42017041750000054 від 12 травня 2017 року відносно дільничних інспекторів міліції сектору ДІМ Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області [PERSON] та [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 364 КК України, закрито в зв`язку з відсутністю складу вказаного злочину. Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 21 вересня 2018 року позовні вимоги [PERSON] до Державної казначейської служби, Прокуратури Дніпропетровської області, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та суду задоволено частково та стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] - 268056 гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства та суду. Додатковим рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від від 28 вересня 2018 року на користь [PERSON] було стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку судові витрати в розмірі - 11490 гривень, в рахунок відшкодування витрат за надання правової допомоги адвокатом Чепурновим В.І. із представництва та захисту законних прав [PERSON] пропорційно до задоволених позовних вимог. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 січня 2019 року апеляційну скаргу [PERSON] та апеляційну скаргу Державної казначейської служби України було залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Крім цього, 04 квітня 2019 року постановою прокурора Дніпропетровської області Р. Токар було скасовано постанову від 10 липня 2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 4201704175750000054 від 12 травня 2017 року відносно дільничного інспектора міліції сектору ДІМ Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 364 КК України. В подальшому, 23 вересня 2019 року ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Демидової Є.О. за наслідками розгляду клопотання [PERSON] про встановлення процесуальних строків, було встановлено місячний строк до 23 жовтня 2019 року для прийняття рішення по кримінальному провадженню № 4201704175750000054 від 12 травня 2017 року. Так, 22 жовтня 2019 року прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області Толстик А.В. винесено постанову про закриття кримінального провадження № 4201704175750000054 від 12 травня 2017 року у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу злочину передбаченого ч.3 ст. 364 КК України. Позивач [PERSON] в поданому позові посилається на те, що моральна шкода, завдана йому, полягає в тому, що внаслідок незаконних дій працівників правоохоронних органів йому були завдані страждання у вигляді душевних переживань, втраті авторитету, в необхідності доводити свою невинуватість, що призвело до порушення його життєвого ритму. В зв`язку з тривалим перебуванням під слідством він не міг налаштувати звичайний для себе ритм життя. Отже суд дійшов висновку, що перебування позивача під слідством, вочевидь мало негативні наслідки і пов`язані з цим душевні та моральні страждання і переживання, тому наявні підстави для задоволення позову. Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з п. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Крім того, п. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Кримінальне провадження щодо позивача було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, що надає право останньому на відшкодування шкоди. Відповідно до п. 5 ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода. Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Згідно ч. 1 ст. 1176 ЦК України передбачає, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Відповідно до частини 3 статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом, при цьому суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Аналогічні роз`яснення містяться в п.14 Постанови Пленуму Верхового суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 № 4, згідно яких: розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Законом № 822-ХІ Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" з 01 вересня 2020 року розмір мінімальної заробітної плати в Україні, становить 5000 гривень 00 копійок. Судом встановлено, що 04 квітня 2019 року постановою прокурора Дніпропетровської області Р.Токар було скасовано постанову від 10 липня 2017 року про закриття кримінального провадження № 4201704175750000054 від 12 травня 2017 року відносно позивача [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 364 КК України та постановою прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області Толстик А.В. віл 22 жовтня 2019 року закрито зазначене кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу злочину передбаченого ч.3 ст. 364 КК України. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] перебував під кримінальним переслідуванням у період з 04 квітня 2019 року (дати винесення постанови про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 10 липня 2017 року) до 22 жовтня 2019 року (дати винесення постанови про закриття кримінального провадження), тобто 6 місяців. З цих же підстав суд вважає безпідставним посилання позивача та його представника про тривалість досудового розслідування відносно позивача [PERSON] 28 місяців. Судом здійснено розрахунок моральної шкоди з врахуванням ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відповідно до якого сума шкоди складає за період з 04 квітня 2019 року до 22 жовтня 2019 року, тобто 6 місяців х 5000 гривень = 30000 гривень. Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в зазначеному вище розмірі морального відшкодування. Що стосується стягнення суми в розмірі 15\~000 грн. за надання юридичної допомоги відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.3 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", суд дійшов висновку, що в задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити, оскільки зазначені витрати не знайшли свого доказового підтвердження. Так, представником позивача [PERSON] адвокатом Чепурновим В.І. в підтвердження надання правничої допомоги в рамках кримінального провадження надано суду Договір про надання правничої допомоги від 27 квітня 2019 року укладеного між адвокатом Чепурновим В.І. та позивачем, квитанції про отримання адвокатом гонорару на виконання умов договору в розмірі 15\~000 грн., додаток №1 до договору від 27 квітня 2019 року про надання правничої допомоги та акт виконаних робіт від 11 листопада 2019 року. Відповідно до акту виконаних робіт від 11 листопада 2019 року адвокатом Чепурновим В.І. в рамках кримінального провадження № 4201704175750000054 від 12 травня 2017 року на виконання договору про надання правничої допомоги в інтересах [PERSON] було складено скаргу до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, адвокат приймав участь в судовому розгляді скарги та звертався зі скаргами до прокуратури Дніпропетровської області. Проте, як встановлено судом, при розгляді слідчим суддею Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська клопотання, на яке посилається представник позивача [PERSON] , останній брав участь в судовому засіданні, однак приймав участь в якості представника гр. [PERSON] в рамках цього ж кримінального провадження № 4201704175750000054 від 12 травня 2017 року а не позивача [PERSON] . Дана обставина підтверджується також копією ухвали слідчого судді від 23 вересня 2019 року Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська, що долучена до матеріалів справи. Інших належних та допустимих доказів, що підтверджують обсяг наданих послуг і виконаних робіт відповідно до умов договору про надання правничої допомоги від 27 квітня 2019 року укладеного між адвокатом Чепурновим В.І. та позивачем суду не надано. Щодо стягнення судових витрат в рамках даної цивільної справи слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Між позивачем [PERSON] та адвокатом Чепурновим В.І. 21 березня 2020 року було укладено Договір про надання правової допомоги, згідно з яким [PERSON] надана правова допомога із представництва та захисту законних прав останнього, зокрема в судах. Згідно квитанції від 21 березня 2020 року всього сплачено адвокату Лоцманом В.В. гонорар в розмірі - 15 000 гривень. Крім цього на підтвердження позову в цій частині представником позивача надано суду додаток до договору від 21. Березня 2020 року та акт виконаних робіт від 05 грудня 2020 року. З врахуванням вищевказаних вимог закону, оскільки судом було задоволено частково позовні вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди, суд дійшов висновку про пропорційне стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, а саме в розмірі 2700 гривень.

Outcome: partial