Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до виконавчого комітету П'ятихатської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування. В обгрунтування заявлених вимог зазначили, що [PERSON] помер [INFO]. Після його смерті залишилось спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок з господарчими спорудами [ADDRESS]. Фактично спадщину після смерті [PERSON] прийняли вони, оскільки проживали разом зі спадкоємцем до дня його смерті. Однак коли звернулись до П'ятихатської державної нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, отримали відмову через те, що договір купівлі-продажу оскільки правовстановлюючий документ на житловий будинок не відповідає вимогам ст. 227 ЦК України (1963 року) та ст. 657 ЦК 2004 року. Просять визнати за кожним з них в рівних частинах право власності в порядку спадкування за законом на ? частину житлового будинку [ADDRESS] загальною площею 65,0 кв. м. з надвірними будівлями: гараж літера Е, погрід літера Еп/д, паркан № 1, паркан № 2, що розташовані на земельній ділянці 220 кв.м. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві. Відповідач виконавчий комітет П'ятихатської міської ради Дніпропетровської області свого представника до суду не направили, надіслали клопотання, в якому просять справу розглядати без участі їх представника, проти задоволення позовної заяви не заперечують/а.с.27/ Третя особа П'ятихатська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області свого предстанвика до суду не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] в м. П'ятихатки Дніпропетровської області помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть /а.с.7/ Після його смерті залишилось спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок з господарчими спорудами [ADDRESS], який належав спадкодавцеві на підставі договору купівлі-продажу від 19.11.1998 року, посвідченого товарною бірженю «Українська біржа нерухомості»/а.с.8/ Постановою державного нотаріуса П'ятихатської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 26.06.2014 року [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS], який належав спадкодавцеві на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 19.11.1998 року на товарній біржі «Українська біржа нерухомості», оскільки правовстановлюючий документ на житловий будинок не відповідає вимогам ст. 227 ЦК України (1963 року) та ст. 657 ЦК 2004 року /а.с.11/. Як роз'яснив Пленум Верховного суду України у пункті 23 своєї постанови № 7 від 30 травня 2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження . Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як роз'яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-75304-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (пункт 3.1.) умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Згідно зі статтею 12 Закону України "Про власність", чинного на час набуття спадкодавцем спірного майна, громадянин набував право власності на майно, зокрема, отримане внаслідок укладення угод, що не заборонені законом. Статті 47 і 227 Цивільного Кодексу України ( в редакції 1963 року) вимагали обов'язкове нотаріальне посвідчення угод купівлі-продажу житлових приміщень і реєстрацію у виконавчому комітеті місцевої ради народних депутатів, а правовими наслідками недодержання такої форми передбачалося недійсність цієї угоди . Однак, ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», що діяла на момент укладення спадкодавицем договору купівлі спірного домоволодіння, а саме на 19 листопада 1998 року на Товарній біржі «Українська біржа нерухомості», не забороняла купівлю-продаж, зокрема будинку та не передбачала необхідності нотаріального посвідчення укладеного, що зокрема зазначено в п. 5 самомого договору. Відповідно до положень статті 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Однак, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Відповідно до затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 09 червня 1998 року N 121 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26 червня 1998 року за N 399/2839 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб (пункт 1 пп 1.5.-1.7.) державну реєстрацію права власності на об'єкти нерухомого майна здійснюють державні комунальні підприємства - бюро технічної інвентаризації. Державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації є обов'язковою для власників, незалежно від форми власності. Реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться на підставі правовстановлювальних документів за рахунок коштів власників нерухомого майна. До переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна відноситься зокрема договори купівлі-продажу, міни, зареєстровані біржею (пункт 9 додатку № 1 до Інструкції). Як вбачається з реєстраційного посвідчення виданого на ім'я [PERSON] спірне домоволодіння на підставі вище зазначеного договору купівлі-продажу було зареєстровано П'ятихатським міським бюро технічної інвентаризації та записано у реєстрову книгу/а.с.9/. Отже, право власності [PERSON] на домоволодіння [ADDRESS] було набуто відповідно до діючого на той час законодавства, визнавалося державою і нікім не оспорено, тому позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про визнання за ним права власності на це майно в порядку спадкування за законом за наявністю обґрунтованої відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину грунтуються на законі і підлягають задоволенню. На підставі ст. 47, 227 ЦК Україн 1963 року, ст.ст. 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1296 ЦК України, відповідно до Закону України «Про товарну біржу», статті 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та

Outcome: approved