Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, який мотивує тим, що [INFO] померла її тітка [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої, в тому числі, увійшло право на земельну частку (пай) розміром 3,58 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості на території Червонослобідської сільської ради, яке належало їй особисто, відповідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №021007 та яку прийняв її батько [PERSON] відповідно до ст. ст. 534,549 ЦК Української РСР, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, будучи спадкоємцем за заповітом, але юридично за життя не оформив і помер [INFO] . Також, [PERSON] зазначає, що вона прийняла спадщину після смерті батька у відповідності до положень ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини і являючись спадкоємцем першої черги за законом, не відмовилася від її прийняття у строки передбачені законом і на частину спадкового майна отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Однак, оформити свої спадкові права на вищевказану земельну частку (пай) вона не може, оскільки правовстановлюючий документ, а саме сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ №021007 був спадкодавцем втрачений. При зверненні до відділу у Буринському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області з метою отримання дублікату вищезазначеного сертифікату, вона отримала письмову відповідь, що сертифікат видавався лише в одному екземплярі, в зв`язку з чим відділ не має можливості видати його дублікат. 22.04.2021 року приватний нотаріус Головенська Л.В. своїм листом відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. На підставі викладеного, [PERSON] просить суд визнати за нею право на вищезазначену земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 28.04.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в підготовчому судовому засіданні. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 25.05.2021 року справу призначено до розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подавши до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, в якому заявлені позовні вимоги вона підтримала в повному обсязі. Відповідач Буринська міська рада була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак її представник в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався та заяв чи клопотань про відкладення судового розгляду не подавав. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності учасників справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів. В зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст.247ЦПК України. Повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] позивачка [PERSON] є дочкою [PERSON] (а.с. 19). Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] позивачка уклала шлюб з [PERSON] і після реєстрації шлюбу їй присвоєне прізвище " [PERSON] " (а.с.20). [INFO] померла тітка позивачки [PERSON] , яка проживала в с. Дич, Буринського району, Сумської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до п.п. 1, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до пунктів 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. ст. 524, 525 ЦК УРСР, який діяв на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , спадкоємство здійснювалося за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнавався день смерті спадкодавця. При спадкоємстві\~за заповітом\~кожний громадянин\~може залишити\~за заповітом\~усе своє\~майно або\~частину його\~ (не\~ виключаючи\~ предметів\~ звичайної\~ домашньої\~обстановки і\~вжитку)\~одній або\~кільком особам\~як тим,\~що \~входять,\~так і\~тим,\~що не\~входять до\~кола спадкоємців\~за законом,\~ а\~ також\~державі або\~окремим державним,\~кооперативним та\~іншим \~громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом (ст. 534 ЦК УРСР). Згідно ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємець прийняв\~спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до довідки Червонослобідського старостинського округу Буринської міської ради від 18.12.2019 року №327 померла [INFO] [PERSON] , 1921 року народження, на день смерті була зареєстрована та проживала одна за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцем майна [PERSON] є [PERSON] , який прийняв спадщину після її смерті, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Заповіт від імені [PERSON] Червонослобідською сільською радою посвідчений 16.12.1994 року, зареєстрований в реєстрі за №59 не змінювався і не скасовувався (а.с. 13). Згідно дублікату заповіту, який має силу оригіналу, посвідченого виконіючим обов`язки старости Червонослобідського старостинського округу Буринської міської ради Кужелем Р.Є., за життя [PERSON] все своє мано, де б воно не було і з чого б воно не складалося і все те, що буде належати їй на день смерті заповіла [PERSON] (а.с.16). Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 09.02.2021 року, яке набрало законної сили, встановлено факт про те, що заповіт посвідчений 16.12.1994 року головою виконкому Червонослобідської сільської ради Буринського району Сумської області зареєстрований в реєстрі за №59 від імені [PERSON] на користь [PERSON] , належить [PERSON] , яка померла\~ [INFO] в\~с.\~Дич Буринського\~району Сумської\~області (а.с.14-15).\~ Таким чином, спадщину після смерті [PERSON] прийняв [PERSON] (батько позивачки), шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, але юридично не оформив і помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть та довідкою Червонослобідського старостинського округу Буринської міської ради (а.с.17-18). Із рішення Буринського районного суду Сумської області від 09.02.2021 року вбачається, що згідно Додатку 1 до державного акта на право колективної власності на землю серії СМ №000005, виданого 17.05.1995 року Червонослобідською сільською радою Буринського району Сумської області спілці селян "Колос " с. Червона Слобода Буринського району Сумської області та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №3, у списку громадян, членів спілки селян "Колос " під №683 зазначена [PERSON] , яка проживала у с. Дич. Крім того,\~рішенням Буринського\~районного суду\~Сумської області\~від 09.02.2021\~року встановлено\~факт про\~те,\~що до\~Списку громадян,\~членів спілки\~селян "Колос\~"\~-\~Додатку 1\~до державного\~акта на\~право колективної\~власності на\~землю серії\~СМ №000005,\~виданого 17.05.1995\~року Червонослобідською\~сільською радою\~Буринського району\~Сумської області\~спілці селян\~"Колос"\~с.Червона\~Слобода Буринського\~району Сумської\~області та\~зареєстрованому у\~Книзі записів\~державних актів\~на право\~колективної власності\~на землю\~за №3,\~під №683\~внесена до\~Списку Овсянка\~ [PERSON] ,\~яка мешкала\~у с.Дич\~Буринського району\~Сумської області\~і померла\~ [INFO] в\~с.Дич\~Буринського району\~Сумської області\~(а.с.17-18). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] , будучи колишнім членом КСП, була включена до списку громадян, що додавався до Державного акту на право колективної власності на землю серії СМ №000005, який був виданий спілці селян "Колос" 17.05.1995 року, та отримала сертифікат серії СМ №021007 на право на земельну частку (пай), на території Червонослобідської сільської ради, розміром 3,58 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), про що було зроблено запис в Книзі реєстрації сертифікатів на право за земельну частку (пай) за №683, що також підтверджується інформаційною довідкою про вартість земельної частки (паю), посвідченої сертифікатом на право на земельну частку (пай) (а.с.11). Відповідно роз`яснень п.11 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року № 7 при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат на право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай) але за життя не одержав сертифіката на право на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта на право колективної власності на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства, тощо, при вирішення спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного Кодексу України 1990 року, Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям" від 08.08.1995 року № 720/95 та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно вимог ч. 9 ст. 5 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. Пунктом 1 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08.08.1995 року № 720/95 встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до п. 2 вказаного Указу право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. З наведених норм матеріального права вбачається, що особа набуває право на земельний пай за наявності таких умов: перебування в числі членів колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акта. Таким чином, до складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , увійшло право на земельну частку (пай), розміром 3,58 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало [PERSON] на підставі сертифікату серії СМ №021007. Згідно зі ст.ст.1216, 1218 ЦК України (в редакції, чинній на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] ) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до довідки Червонослобідського старостинського округу Буринської міської ради від 16.12.2019 року №324 померлий [INFO] [PERSON] , 1927 року народження, на день смерті був зареєстрований та проживав одна за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним проживала його дочка [PERSON] , 1959 року народження та онука [PERSON] , 1992 року народження. Заповіт від імені [PERSON] Червонослобідською сільською радою не посвідчувався (а.с. 18). Оскільки, на момент смерті [PERSON] позивачка [PERSON] проживала разом з ним, остання у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після смерті батька. Вказані обставини також підтверджуються копією спадкової справи №92/2014 рік (а.с.39-63). Частино 1 ст.1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Разом з тим, позивачка не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріуса на вищевказану земельну частку (пай), оскільки оригінал правовстановлюючого документу був втрачений, що вбачається з листа приватного нотаріуса Головенської Л.В. (а.с.22). При зверненні позивачки до відділу у Буринському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області з метою отримання дублікату вищезазначеного сертифікату, отримала письмову відповідь, що сертифікати видавалися лише в одному екземплярі, в зв`язку з чим відділ не має можливості видати його дублікат (а.с.10). Відповідно до ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно пункту "г" ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. З огляду на зміст зазначених норм матеріального права, а також те, що позивачка [PERSON] прийняла спадщину, яка їй належить з часу її відкриття, але не може нотаріально оформити свої спадкові права на неї через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved