Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Сумської міської ради в особі Управління "Центр надання адміністративних послуг у м. Суми" про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії, який мотивує тим, що відповідно до відмітки в паспорті, та довідки ЦНАП від 13.07.2019 року позивач по справі 05.11.1990 року був зареєстрований в квартирі за адресою: [ADDRESS] , де і проживає на даний час. Відповідно він є основним квартиронаймачем вказаної квартири згідно рішення виконавчого комітету Сумської міської ради № 328 від 18.06.2019 року. Відповідно до довідки ЦНАП про склад сім`ї, він зареєстрований в квартирі на законних підставах. На теперішній час позивач у встановленому законодавством порядку вирішив приватизувати дану квартиру, про що була написана відповідна заява. Для здійснення приватизації позивач виготовив технічний паспорт, зібрав необхідні довідки та звернувся до відповідача, але відповідно до листа Центру надання адміністративних послуг м. Суми в приватизації квартири йому було відмовлено. Відмова ґрунтувалася на тих підставах, що позивач незаконно зареєстрований в даній квартирі і, що для приватизації квартири необхідно надати ордер, який був підставою для вселення. Позивач вважає, що відмова є незаконною з наступних підстав. Ордер на квартиру дійсно видавався, але, враховуючи, що сплинуло багато часу, позивач не знає, де на теперішній час знаходиться вказаний ордер. Квартира надавалася ще його батьку [PERSON] у 1968 році. Тому позивач намагався відшукати його копію в архівах м. Суми, але в архіві копія ордеру або рішення виконкому не збереглися. Тобто з незалежних від позивача причин, він не має ордеру на квартиру. Таким чином, позивач вселений до квартири на законних підставах, незаконність його проживання ніхто не оспорює, копію, або оригінал ордеру неможливо знайти, а відсутність йог копії позбавляє його реалізувати право на приватизацію квартири. Позивач просить визнати відмову Сумської міської ради в особі Управління "Центр надання адміністративних послуг у м. Суми" по приватизації квартири за адресою: [ADDRESS] неправомірною, зобов`язати відповідача вчинити необхідні дії щодо приватизації квартири без надання ордеру. Представник позивача за довіреністю [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, просить позов задовольнити. Представниця відповідача за довіреністю Чувакова О.О. у судове засідання не з`явилась. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просить відмовити в задоволенні позову. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач зареєстрований та мешкає за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 18.06.2019 року № 329 позивача визнано наймачем квартири замість попереднього наймача - його діда [PERSON] , який помер. (а.с.6) Відповідно до довідки про склад сім`ї, у квартирі за адресою [ADDRESS] зареєстрований лише позивач. (а.с. 7) Реалізуючи право на приватизацію займаної квартири, позивач звернувся з заявою до органу приватизації - Управління "Центр надання адміністративних послуг у м. Суми" Сумської міської ради, відповідно до листа № 14.01-15/486 позивачу відмовлено у приватизації квартири за адресою: [ADDRESS] через відсутність у нього ордеру. (а.с. 8). З довідки Державного архіву Сумської області від 11.01.2019 року , позивачу не вдалося віднайти копію ордеру на вселення у квартиру за адресою: [ADDRESS] . (а.с.9) Відповідно до статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, які використовуються громадянами на умовах найму. Згідно з ч. 3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», громадяни, які на законних підставах проживають у гуртожитках державної форми власності, гуртожитках, що було включено до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), набувають право на приватизацію житлових приміщень у таких гуртожитках після їх передачі у власність відповідної територіальної громади. Однією з обставин, з якою, пов`язано право особи на захист відповідно до вищевказаного закону, є правомірність її проживання в гуртожитку та користування гуртожитком. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, установами, організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир, житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Згідно з ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2 ст. 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС. Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на спірну квартиру позивачів не розповсюджується. Тому, посилання відповідача на те, що позивачі не мають права на приватизацію згідно з положенням ст.58 Житлового Кодексу України, оскільки не надано копії ордеру є безпідставним. Враховуючи те, що відповідно до ст. 59 ЖК України, ордер на квартиру в будинку недійсним в судовому порядку не визнавався, відповідач не спростував факту, що ордер дійсно видавався, тому відповідач не мав права відмовляти позивачам у приватизації займаного ними житла, саме з підстав відсутності ордеру. Таким чином, дії відповідача порушують конституційне право позивача на приватизацію житла. Враховуючи, що позивач вселений до квартири на законних підставах, незаконність проживання ніхто не оспорює, крім того, відсутні перешкоди, передбачені Законом щодо приватизації, а відсутність копії ордеру позбавляє позивача реалізувати своє право на приватизацію квартири, тому суд приходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved