Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

У серпні 2016 року до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області звернувся [PERSON] із вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 1981 року позивач проживає у [INFO] (колишня Халтуріна) м.Шостка Сумська область, доглядав за своєю матір'ю [PERSON] та відчимом [PERSON], здійснює постійний догляд за будинком, робить його поточний ремонт, здійснює оплату за користування електроенергією, є власником особового рахунку. Позивач звернувся до державного нотаріуса Шосткинської міської державної нотаріальної контори [PERSON] за отриманням Свідоцтва про право на спадщину за законом - на 1/4 частину житлового будинку за № 7 по вул.Халтуріна в м.Шостка, Сумської області, однак постановою від 06.07.2016 № 205 у вчиненні даної нотаріальної дії було відмовлено в зв'язку з тим, що позивач не надав доказів родинних відносин із [PERSON] чи факт проживання однією сім'єю, що суперечить вимогам п.п. 4.14, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі. Відповідач (представник) в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, покладається на розсуд суду. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи таке. Як вбачається з наданих позивачем доказів, згідно договору від 13.07.1935 було надано в оренду земельну ділянку по вул. Халтуріна в м.Шостка Сумської області батьку позивача [PERSON], який 23.04.1972 помер. 05.05.1950 [PERSON] було здійснено реєстрацію житлового будинку №7, розміщеного на вищевказаній земельній ділянці по вул. Халтуріна в м.Шостка.. Спадщину, що відкрилась з його смертю прийняла [PERSON] З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 03.10.1980 за № 587 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. 23.02.1987 померла [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно. ЇЇ спадкоємцями за законом першої черги були позивач, брат позивача [PERSON], вітчим (чоловік) [PERSON] та племінниця (за правом представлення, сестра позивача померла до смерті матері) [PERSON]. 08.12.2009 позивач [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого успадкував 1/4 частину житлового будинку № 7 по вул. Халтуріна в м.Шостка., 21.12.2009 здійснив реєстрацію права власності на дане нерухоме майно. 02.09.2011 року брат позивача [PERSON] також отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого також успадкував 1/4 частину житлового і будинку №7 по вуя. Халтуріна в м.Шостка, а 09.09.2011 здійснив реєстрацію права власності на дане нерухоме майно. 25.06.2015 року племінниця позивача [PERSON], за правом представлення в порядку ст. 1266 ЦК України також отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого успадкувала 1/4 частину житлового будинку №7 по вул., Халтуріна в м.Шостка. 25.06.2015р. вона здійснила реєстрацію права власності на дане нерухоме майно. У звязку зі смертю спадкоємця 14.06.1987 року [PERSON], 1/4 частина житлового будинку №7 по вул. Халтуріна в м.Шостка залишилась не оформленою, 1/4 частину домоволодіння в порядку спадкування ніхто не прийняв. Згідно відповіді державного нотаріуса Шосткинської районної державної нотаріальної контори [PERSON], від 06.07.2016 за № 205 спадкова справа після померлого 14.06.1987 року [PERSON] не заводилася, спадкоємці для прийняття спадщини в нотаріальну контору не зверталися. З довідки квартального комітету № 10 м.Шостка від 16.11.2010 р. (а.с. 30), вбачається, що в будинку № 7 по вулиці Халтуріна в м.Шостка Сумської області, який належав [PERSON], зареєстрованих осіб немає. Відповідно до рішення Шосткинської міської ради народних депутатів від 19.08.1993 №265 позивачу було надано безоплатно в приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку № 7 та господарських споруд по вулиці Халтуріна в м.Шостка Сумської області. Згідно копії технічного паспорту КП "Шосткинське МБТІ", виготовленого 08.10.2009 р. (а.с. 117) житловий будинок з господарських будівель та споруд № 7 по вулиці Халтуріна в м.Шостка Сумської області, яким володіє позивач складається з під літ. "А-1", загальною площею 44,7 кв.м. з належними до нього господарськими будівлями - сараями, позначеними в технічному паспорті літерами "Б" та "Е", літньою кухнею "Г", погрібом "Пг" та огорожею. Згідно довідки квартального комітету № 26 Шосткинської міської ради від 05.08.2016, вбчається, що [PERSON], [INFO] проживав з матірю [PERSON] і відчимом [PERSON] з 1981 року і до їх смерті та займався ії похованням. Обставини проживання та користування позивачем вищевказаним будинком, в т.ч. часткою, що залишилась після смерті [PERSON] (в т.ч. в період з 01.01.2001) підтвердили також і допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Судом встановлено, що у позивача відсутні будь-які правовстановлюючі документи на майно, що залишилось після смерті [PERSON], тобто позивач заволодів даним майном в силу факту. Добросовісність володіння позивача підтверджує його місце проживання за адресою розташування вищевказаного будинку, оплата ним комунальних платежів. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює право кожного на мирне володіння своїм майном. З урахуванням даних обставин суд приходить до висновку, що позивач відкрито, добросовісно і безперервно володіє і користується вказаним житловим будинком більше 15 років. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, граничний час, з якого потрібно починати відлік набувальної давності на чуже майно, 01 січня 2001 року. На день звернення до суду з даним позовом (15.08.2016) умови, викладені у ч. 1 ст. 334 та п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, позивачем дотримано. Згідно рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004\~ поняття охоронюваний законом інтерес, що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позивач безумовно має інтерес до законного порядку користування конкретним матеріальним благом (неруховим майном), що з урахуванням встановлення умов передбачених ст. 344 ЦК України вказує на обгрунтованість позову про визнання права власності за набувальною давністю.

Outcome: approved