Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

Позивач 16.12.2016 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої [PERSON], треті особи: ОСББ «Переможець-32», Служба у справах дітей Черкаської міської ради про втрату права користування житлом та зняття з реєстрації, посилаючись на те, що він разом зі своєю сімєю проживає в [INFO]. Дана квартира неприватизована, управителем будинку виступає ОСББ «Переможець-32». Його матері в 1994 році було видано ордер на зазначену квартиру, в якому були вписані позивач [PERSON] та його сестра [PERSON], а в 2006 році в квартирі була зареєстрована донька сестри - [PERSON], [INFO]. 19 липня 2013 року померла його мати [PERSON], і того ж року особовий рахунок був переоформлений на позивача. Квартира однокімнатна, на даний час в ній зареєстровані: позивач, його донька, відповідач та її донька. Починаючи з жовтня 2013 року відповідач разом зі своєю донькою в квартирі не проживають. Зазначив, що за час проживання в квартирі [PERSON] її занедбала, не сплачувала комунальні послуги. У грудні 2014 року позивач зробив в квартирі косметичний ремонт, погасив попередні борги по сплаті комунальних послуг. Просив суд визнати [PERSON] та її неповнолітню доньку [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою № 37 в будинку 32 по вул. 30 років Перемоги в м. Черкаси. Представник позивача за дорученням [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася\~\~належним чином, але ухилилася від отримання позовної заяви та судової повістки, що підтверджено поштовим повідомленням. Інформацію щодо своєї адреси суду не надала, тому відповідно до ч. 5\~ст.74 ЦПК України\~вважається повідомленою про розгляд справи. Представник третьої особи ОСББ «Переможець-32» в судове засіданні не зявився, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи Служби у справах дітей в судове засідання не зявилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, категорично заперечувала проти задоволення позову, оскільки це суперечить інтересам дитини. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01.02.1994 року [PERSON] (мати сторін по справі) отримала ордер № 266 на право зайняття сімєю з трьох осіб житлової площі в гуртожитку, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. 30 років Перемоги, 32 к. 37. В зазначеній кімнаті зареєстровані також [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] 19 липня 2013 року [PERSON] померла, та на [PERSON] був переоформлений особовий рахунок № 74510037. Як вбачається з довідки № 219, виданої ОСББ «Переможець-32» від 14.12.2016 року разом з [PERSON] в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO], її донька [PERSON], [INFO], та донька позивача [PERSON], [INFO] Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилався на те, що відповідачі не проживають у спірній квартирі, а лише формально зареєстровані в ній та фактично проживають в іншому жилому приміщенні, даною квартирою не цікавляться. Відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з того, що\~Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення\~ст. 7 цього Закону\~підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті\~71,72,\~116,\~156 ЖК України;\~ст. 405 ЦК України). Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11. Як вбачається з актів опитування сусідів № 214/9 та № 215/10 [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в [INFO], однак не проживають за вказаною адресою з січня 2016 по червень 2016 та з червня 2016 по грудень 2016 р. Відповідно до довідки № 52 від 08.10.2016 року [PERSON] з 2014 року постійно проживає в квартирі 112,113 будинку № 30 по вул. 30 років Перемоги в м. Черкаси. Статтею 47 Конституції України\~визначено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Позивач посилається в обгрунтування своїх позовних вимог одночасно на ст.ст.71,\~72\~та ст.107 ЖК України. Відповідно до ст.ст.71,\~72 ЖК України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк може бути продовжено. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до\~ст.107 ЖК України\~у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Особливим інститутом житлового права є збереження житла за тимчасово відсутніми. Порядок збереження житла за тимчасово відсутніми членами сім'ї наймача житла державного, комунального житлового фонду визначено\~ст. 71 ЖК України, а їхні права та обов'язки -\~ст. 78 ЖК України, які встановлюють випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадинами. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Як вбачається з матеріалів справи, в квартирі прописана малолітня дитина [PERSON], яку позивач також просить визнати такою, що втратила право на користування квартирою № 37 по вул. 30 років Перемоги, 32 в м. Черкаси. Однак, жодного висновку з даного приводу щодо доцільності визнання дитини такої, що втратила право користування житловим приміщенням від Служби у справах дітей позивачем суду не надано. Частиною 2 та 3 ст. 18 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.\~ Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Реєстрація неповнолітньої [PERSON], [INFO], за адресою [ADDRESS] була вчинена за згодою всіх членів сімї, і це надає можливість батькам неповнолітньої дитини реалізовувати права на виховання, навчання та лікування своєї дитини за місцем реєстрації - у дитячих садочках, школах, лікарнях , тощо. В судовому засіданні встановлено та не заперечувався факт того, мати дитини та відповідачка за позовом [PERSON] не має свого житла та не може відповідно і забезпечити реєстрацію своєї дитини - неповнолітньої доньки [PERSON] на теперішній час, а тому, в разі зняття неповнолітньої дитини з реєстраційного обліку в квартирі тягне позбавлення можливості та права на реалізацію законних прав дитини, тобто, це суперечить інтересам дитини. А тому вимоги про визнання неповнолітньої [PERSON] втратившим право користування житловим приміщенням квартири за даних конкретних обставин направлено всупереч інтересів неповнолітньої дитини, а тому, як орган опіки та піклування, так і суд , не може визнати обґрунтованими вимоги позивача в цій частині. Згідно із статтею 32 ЦК України, статтею 177 СК України та статтею 17 Закону України від 26 квітня 2001 року №2402-111 "Про охорону дитинства" батьки не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін,відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Крім того, у відповідності до ст.29 ЦК України, ст.177 СК України, ст.ст.5,17,18 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст.1,4 Закон України" Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей", ст.12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей", постанови КМ України від 24.09.2008 року №866 "Питання діяльності органів опіки та піклування , пов'язаної із захистом прав дитини", орган опіки та піклування здійснює захист майнових та житлових прав дітей, а дозволи на відчуження майна співвласниками чи користувачами якого є діти, надає лише за заявою батьків дітей або осіб, що їх замінюють на підставі закону та за заявою відповідних документів. Таким чином, це доводить те, що питання виписки, зняття з реєстрації, неповнолітньої дитини - [PERSON] не можливе в силу вищевикладених обставин і до задоволення не може підлягати. За таких обставин суд вважає, що позові вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed