Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про захист честі та гідності і стягнення моральної шкоди, стверджуючи, що відповідач чинив на неї психологічний та фізичний тиск, а також розповсюджує неправдиву інформацію щодо неї, а саме по с.Завій Калуського району, а також під час засідання в Апеляційному суді Івано-Франківської області 11.09.2014 року та підкріплено письмовою скаргою за підписом [PERSON], де вказано, що її родичі їздять на сезоні роботи за межі держави України та мають значні кошти на депозитах в банках. За даним фактом позивач зверталася декілька разів до Калуського МВ УМВС України в Івано-Франківській області. Позивач стверджує, що в зв'язку з вищенаведеними фактами двічі перебувала на стаціонарному лікуванні. Вважає, що поширення відповідачем неправдивої інформації не тільки порочить її честь та гідність, а й загрожує їй нападами та погрозами криміногенних елементів, що й мало місце 16.09.2014 року. Розповсюдження такої неправдивої інформації та втручання в приватне життя викликало стрес та приступи серцевого нападу, втрати спокою та сну, безсоння. Тому просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. Позивач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просять його задоволити з підстав, які наведені в позовній заяві. Відповідач позов не визнав та пояснив, що дану фразу він написав у відповідь на вислови позивачів в Апеляційній скарзі по справі № 345/2056/14-ц, які не були згідні з рішенням Калуського міськрайонного суду від 23.06.2014 року та вказували, що не винуваті в поширенні щодо нього неправдивої інформації та що не мають коштів на відшкодування моральної шкоди. Щодо отримання пенсії позивачкою [PERSON] це не секрет. Відомості про розміщення депозитів на рахунках в банках отримав від самої позивачки, оскільки вона є дружиною його хресного батька і вона розказувала при зустрічах, оскільки раніше жили добре, не сварились. Про поїздки на сезонні роботи за межу України [PERSON] знає все село, а тому тут немає секрету. Не мав за мету розповсюджувати недостовірну інформацію, що порочить честь та гідність позивачки, а також загрожує її житт.. Вважає позов безпідставним, просить в задоволенні відмовити. Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в позові слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні рішенням Калуського міськрайонного суду від 23.06.2014 року частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про захист честі та гідності та стягнення моральної шкоди. Дане рішення оскаржено [PERSON] та [PERSON] При наданні заперечення на Апеляційну скаргу по справі № 345/2056/14-ц (а.с.5-7) відповідач [PERSON] написав фразу «їздять на сезоні роботи за межі держави України та мають значні кошти на депозитах в банках», що відносилось до [PERSON] та [PERSON] Дана фраза послужила зверненню [PERSON] до суду з позовом про захист честі та гідності, а також загрозі її житт.. На підтвердження того, що своїми висловами, що полягають в недостовірній інформації, [PERSON] завдав [PERSON] моральну шкоду, а також загрозу її життю, позивач надала ряд документів, а саме: - довідку №172, виданої 24.06.2014 року, що вона знаходилася на стаціонарному лікуванні з 07.02.2014 року по 20.02.2014 року в КЗ «Центральна районна лікарня Калуської міської та районної рад Івано-Франківської області» (а.с.17); - талон-повідомлення №13606, що вона зверталася до Івано-франківського МВ УМВС України із заявою про крадіжку гаманця (а.с.13); - довідку-характеристику №188, видану виконкомом Завійської сільської ради 27.06.2014 року про те, що [PERSON] за час проживання на території сільської ради проявила себе з позитивної сторони, зауважень з боку виконкому не отримувала, користується авторитетом серед односельчан. Останній час веде суперечки з сусідом [PERSON] через громадську дорогу (а.с.12). За змістом ст. 28 Конституції України, кожен має право на повагу до його гідності. У відповідності до вимог ст. ст. 297, 299 ЦК України, гідність та честь фізичної особи та ділової репутації є недоторканою і фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист своєї честі, гідності та ділової репутації. Ст. 277 ЦК України передбачає, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Постановою Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 р. "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" в пункті 1 зазначено, що відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 р. "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" в пункті 15 дано роз'яснення, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Даючи оцінку вислову, який мав місце в Апеляційній скарзі по справі №345/2056/14-ц, а саме «їздять на сезоні роботи за межі держави України та мають значні кошти на депозитах в банках» суд вважає, що вона не є неправдивою, та такою, що порочить честь та гідність позивачки [PERSON], оскільки в цьому вислові до неї відносились тільки відомості про отримання пенсії та наявність коштів на депозитах в банках, які [PERSON] дізнався від самої позивачки. Вислів про поїздки на сезонні роботи за межі України відносились до відомостей про [PERSON], яка не є стороною в даній справі. Про те, що вищезазначену інформацію [PERSON] розповсюджував в с. Завій, а також,що в зв'язку з цим було пограбовано позивача, в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження. А тому суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити, оскільки відсутній юридичний склад правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, а саме, поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. На підставі наведеного, п.п.1, 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 р. "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", ст.ст.23, 60, 277 ЦК України,

Outcome: dismissed