Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернулась в суд з позовом про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та визнання права власності на 1/2 частку майна, як спільної сумісної власності подружжя до відповідачів [PERSON] селищної ради, Вижницького району Чернівецької області, [PERSON] Посилається на те, що 17 березня 1973 року вона вступила в шлюб з [PERSON], який був зареєстрований у виконавчому комітеті [PERSON] селищної ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №16. 18 січня 2016 року помер її чоловік [PERSON] За час перебування у зареєстрованому шлюбі з померлим чоловіком вони спільно побудували житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в смт.Берегомет по вул.Лесі Українки, 4, Вижницького району Чернівецької області. 24.04.1987 року [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на спільно побудований ними будинок. Вважає, що з видачею [PERSON] селищної ради свідоцтва про право власності на житловий будинок в цілому на [PERSON] було порушено її право власності на 1/2 даного нерухомого майна. 15 січня 2003 року її чоловік [PERSON] у виконавчому комітеті [PERSON] селищної ради склав заповіт, яким все своє майно заповів їхньому внуку [PERSON], який на даний час претендує на видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на все майно, в тому числі і на її частку житлового будинку. Просить визнати недійсним свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, видане 24 квітня 1987 року виконавчим комітетом [PERSON] селищної ради, Вижницького району Чернівецької області, зареєстроване за №2007, в частині визнання за [PERSON] права власності на 1/2 ідеальну частку житлового будинку з належними будівлями та спорудами, що розташований смт.Берегомет, вул.Лесі Українки, 4, Вижницького району Чернівецької області та визнати за нею, [PERSON], право власності на 1/2 ідеальну частку житлового будинку по плану забудови під літ. «А», з відповідною часткою належних до нього надвірних господарських будівель і споруд, що розташовані в смт.Берегомет, вул.Лесі Українки, 4, Вижницького району Чернівецької області, що є спільною власністю подружжя. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, посилались на обставини викладені в позові, просили задовольнити. В судове засідання представник відповідача [PERSON] селищної ради не зявився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від представника відповідача [PERSON] селищної ради надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають в повному обємі та просять справу розглядати без участі представника селищної ради. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення. Зазначив, що після смерті дідуся [PERSON] як спадкоємець по заповіту звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Житловий будинок його бабуся [PERSON] та [PERSON] побудували будучи в зареєстрованому шлюбі. Суд, заслухавши позивачку, представника позивачки, відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обємі. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 18 січня 2016 року помер чоловік позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, Серія І-МИ №154398, виданого виконавчим комітетом [PERSON] селищної ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №04. Після його смерті залишилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, який розташований в смт.Берегомет по вул.Лесі Українки, 4, Вижницького району Чернівецької області. З копії свідоцтва про право власності на житловий будинок, яке видано 24 квітня 1987 року виконавчим комітетом [PERSON] селищної ради, Вижницького району Чернівецької області, зареєстроване за №2007 вбачається, що власником житлового будинку, який розташований в смт.Берегомет по вул.Лесі Українки, 4, Вижницького району Чернівецької області є [PERSON]. З довідки-характеристики №2/163 від 21.09.2016 року вбачається, що власником житлового будинку загальною площею 84,60 кв.м., житловою площею 55,80 кв.м, з надвірними будівлями та господарськими спорудами, а саме літ.Б літня кухня, літ.В Сарай, літ. Г Убиральня, літ.Д Сарай, літ.Е Сарай, літ.Є Гараж, №1 Огорожа, літ.К Колонка, який розташований в смт.Берегомет по вул.Лесі Українки, 4, Вижницького району Чернівецької області є [PERSON] За життя, а саме 15 січня 2003 року [PERSON] залишив заповітне розпорядження, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і все те, що йому буде належати на день смерті і на що матиме за законом право, заповів [PERSON], що підтверджується копією заповіту, посвідченого секретарем Берегометської селищної ради, Вижницького району Чернівецької області, зареєстрованого в реєстрі за №12. З матеріалів спадкової справи №32/2016 року, заведеної після смерті [PERSON] вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв відповідач [PERSON], оскільки звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується копією заяви від 22.06.2016 року. Судом також встановлено, що позивачка [PERSON] та померлий [PERSON] перебували у шлюбі, який 17 березня 1973 року був зареєстрований виконавчим комітетом [PERSON] селищної ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №16, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серія І-МИ №113927, повторно виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вижницького РУЮ у Чернівецькій області, актовий запис №16. Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України (у редакції, яка була чинною на момент спірних правовідносин) майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до ст.28 Кодексу про шлюб та сім'ю України у разі поділу майна що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними. Ці ж положення закріплені в ст.ст.60, 70 Сімейного кодексу України. У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" роз'яснено, що розглядаючи позови, пов'язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю, зокрема є: майно, нажите подружжям за час шлюбу (ст. 16 Закону "Про власність", ст. 22 КпШС України); майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, якщо письмовою угодою відповідно між членами сім'ї, що об'єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (п. 1 ст. 17, ст. 18, п. 2 ст. 17 Закону "Про власність"). Суд вважає, що, житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, який розташований в ссмт.Берегомет по вул.Лесі Українки, 4, Вижницького району Чернівецької області, на який 24 квітня 1987 року виконавчим комітетом [PERSON] селищної ради, Вижницького району Чернівецької області, було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок померлому [PERSON], як єдиному власнику, є спільним майном подружжя, частки подружжя в якому є рівними. Відповідно до статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частина друга й третя статті 55 Конституції України визначають, що права і свободи громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження до суду рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових та службових осіб, кожному гарантується право на землю. Згідно п.10 ч.2 ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ст.77 ч.2 Закону України «Про місцеве самоврядування», спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, видане 24 квітня 1987 року виконавчим комітетом [PERSON] селищної ради, Вижницького району Чернівецької області, зареєстроване за №2007, необхідно визнати недійсним в частині визнання за [PERSON] права власності на 1/2 ідеальну частку житлового будинку з належними будівлями та спорудами, що розташований смт.Берегомет, вул.Лесі Українки, 4, Вижницького району Чернівецької області та визнати за позивачкою [PERSON], право власності на 1/2 ідеальну частку житлового будинку по плану забудови під літ. «А», з відповідною часткою належних до нього надвірних господарських будівель і споруд, що розташовані в смт.Берегомет, вул.Лесі Українки, 4, Вижницького району Чернівецької області, що є спільною власністю подружжя. Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] . про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та визнання права власності на 1/2 частку майна, як спільної сумісної власності подружжя, є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному об'ємі. При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] селищної ради, Вижницького району Чернівецької області, необхідно стягнути судові витрати, а саме, судовий збір в сумі 551,20 грн. на користь позивачки та з відповідача [PERSON] необхідно стягнути судові витрати, а саме, судовий збір в сумі 1291,00 грн. на користь позивачки.

Outcome: approved