Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

У вересні 2013 року ПАТ КБ "Приватбанк" (далі - Банк) звернувся до суду з позовом до [PERSON], в обґрунтування якого зазначав, що відповідно до укладеного між сторонами договору від 13.03.2006р., [PERSON] отримав кредитні кошти у розмірі 5000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. На порушення умов кредитного договору відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, внаслідок чого станом на 31 липня 2013 року має заборгованість в загальній сумі 32726,23грн., із яких 6075,74грн. - заборгованість за кредитом; 24615,91грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1534,58 грн. - штраф (процентна складова). Посилаючись на зазначені обставини, Банк просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 32726,23 грн. , та судові витрати у розмірі 327,26 грн. Представник позивача Бучакчийський С.В. (за довіреністю) у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Суду додатково пояснив, що [PERSON] отримав кредитні кошти у розмірі 5000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позичальник при оформленні кредитної картки був ознайомлений і погодився, що підписана ним заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами банку, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до умов та правил надання банківських послуг, банк 13.02.2007р. збільшив кредитний ліміт до 6200,00 грн., а 15.10.2008р. ліміт був встановлений на рівні 6080,00 грн. Останній раз відповідач здійснював погашення кредиту 13 квітня 2007 року, що підтверджується випискою по рахунку за період з 27.03.2006р. по 31.12.2013р. Відповідно до Тарифів, затверджених наказом від 24.05.2005р. №с-89 «Про актуалізацію продуктового ряду «кредитні картки», а також п.5.5.1 Умов та правил надання банківських послуг (а.с.8-71) за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань була встановлена підвищена процентна ставка 6% на місяць. Нарахування штрафів передбачено п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг та Тарифами. Відповідач проти задоволення позову заперечує. Суду пояснив, що дійсно у 2006 році взяв у Приватбанку кредитну картку. Проте, яка сума коштів була знята ним і скільки погашено він вже не пам'ятає. У нього збереглася тільки одна квитанція від 28.07.2006р. про оплату кредиту у сумі 700,00 грн. Кредит не мав змоги своєчасно погашати через неотримання заробітної плати. Неодноразово звертався до банка з проханням надати розстрочку сплати кредиту, проте банк на поступки не пішов. Також вказує на те, що при укладанні договору, банк видав йому копію Умов та правил надання банківських послуг, які суттєво відрізняються від тих, які додані до позовної заяви. Після закінчення строку дії першої кредитної картки 29.02.2008р., нову картку він не отримував. Тобто кредитним лімітом він перестав користуватися з 29.02.2008р. Банк неправомірно розрахував відсотки за користування кредитом по двом процентним ставкам: 36% - на поточну заборгованість і 72% - на прострочену, тобто позивач самостійно, без попередження позичальника збільшив процентну ставку за договором. Просить застосувати позовну давність до вимог позивача і відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Встановлено, що 13.03.2006 року ПриватБанк надав [PERSON] кредит у сумі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% на місяць. При оформленні кредитної картки позичальник був ознайомлений і погодився з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами банку, що підтверджується його підписом на заяві про видачу кредиту (а.с.7 зворот). Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. В заяві про відкриття банківського рахунку і отримання кредитної картки відповідач зазначив про свою згоду з тим, що вказана заява разом з Умовами надання споживчого кредиту, Правилами користування кредитною карткою і Тарифами складають договір, укладений між ним і банком про надання банківських послуг (а.с.7). Умовами і правилами надання банківських послуг (а.с.53-54), які, як зазначає [PERSON], йому були видані при укладанні цього договору, передбачено, що для надання послуг Банк відкриває клієнту картковий рахунок, видає клієнту картки, їх вид і термін дії визначені в заяві, підписанням якої клієнт і банк заключають договір про надання банківських послуг. Датою укладання договору є дата відкриття рахунку, що вказана в розділі «Відмітки Банку» заяви. Після закінчення терміну дії відповідна картка продовжується банком на новий термін (шляхом надання клієнту картки з новим терміном дії), якщо раніше ( до початку місяця закінчення терміну дії) не надійшла письмова заява клієнта про закриття картрахунку, а також при наявності коштів на рахунку для сплати послуг за виконанням розрахункових операцій за картрахунком ( на передостанній день місяця закінчення терміну дії) та при дотриманні інших умов продовження терміну дії, передбачених договором про відкриття картрахунку та обслуговування картки (п.2.1, 3.1.3). Пунктом 5.2 цих Умов та Правил надання банківських послуг встановлено, що банк має право здійснювати зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк зобов'язаний не менше як за 30 днів до введення змін проінформувати клієнта. З пояснень представника позивача вбачається, що банком були змінені Умови та правила надання банківських послуг, про що відповідач був повідомлений СМС - повідомленням по телефону вказаному у заяві позичальника ( п.2 заяви). За діючими за цим договором Умовами та правилами надання банківських послуг (а.с.8-11), а саме п.8.6 розділу 3 «Умови обслуговування» передбачено, що при порушенні строків платежів позичальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. і 5% від суми позову. У пункті 5 розділу «Правила користування платіжними картками» визначено, що за користування кредитом банк нараховує проценти у розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік. За несвоєчасне виконання боргових зобов'язань ( користування простроченим кредитом і овердрафтом) держатель картки сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розмір яких визначений Тарифами. Тарифами на обслуговування продуктового ряду „кредитка" (а.с.65) встановлено: - базова процентна ставка - 3% на місяць; - процентна ставка за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань - 6% на місяць; - розмір щомісячних платежів - 7% від залишку заборгованості, але не менше 50 грн.; - строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа, наступного за звітним; - штраф при порушенні строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань більш ніж на 30 днів - 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих прострочених процентів і комісії. На порушення умов договору позичальник взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, передбачені умовами договору платежі не вносив, у зв'язку із чим станом на 31 липня 2013 року має заборгованість в загальній сумі 32726,23грн., із яких 6075,74грн. - заборгованість за кредитом; 24615,91грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1534,58 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.4-6). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність, згідно зі ст. 257 ЦК України, встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Судом встановлено, що [PERSON] отримав кредитні кошти 13.03.2006 року. За умовами договору він зобов'язався щомісячно до 25 числа вносити обов'язковий щомісячний платіж у розмірі 7% від залишку заборгованості, але не менше 50 грн. З наданої банком виписки по рахунку за період з 27.03.2006р. по 31.12.2013р. (а.с.66-104) вбачається, що останній платіж позичальником був здійснений 13.04.2007р. (а.с.93), з того часу відповідач щомісячні зобов'язання з погашення кредиту жодного разу не виконував. Банк з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом звернувся до суду лише 11.09.2013 року. Таким чином, судом встановлено, що за умовами договору погашення кредиту і процентів повинно здійснюватись позичальником частинами кожного місяця, наступного за місяцем, в рахунок якого вносяться кошти, а тому початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Тобто, у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року у справі №6-116 цс13. Таким чином, аналізуючи норми ст. ст. 261, 530, 631 ЦК України суд дійшов висновку про те, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом всього часу - до закінчення строку виконання останнього зобов'язання вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом, щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись в залежності від закінчення строку сплати кожного із щомісячних платежів. Отже, у відповідності до умов договору і наданого Банком розрахунку (а.с.4-6), з відповідача на користь Банку підлягає стягненню 14009,77 грн., із яких: 578,31 грн. - заборгованість за тілом кредиту, розмір якої з урахуванням строків позовної давності визначається як різниця загальної заборгованість за кредитом 6075,74 грн. і простроченої станом на 11.09.2010 року заборгованості у сумі 5497,43 грн. 12838,91грн. - несплачені проценти, які визначаються як різниця загальної заборгованості за процентами 24615,91 грн. станом на 31.07.2013р. і 11777,00грн. загальної заборгованості за процентами станом на 11.09.2010р. а також штраф у загальній сумі 1170,86 грн., який визначається як сума фіксованої частини у розмірі 500 грн. і 5% від суми боргу пропорційно частці задоволених позовних вимог (670,86грн.). У задоволенні решти позовних вимог - про стягнення сум, що підлягали сплаті боржником до 11.09.2010 року Банку слід відмовити за пропуском строку позовної давності. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути витрати, понесені позивачем на оплату судового збору у сумі 229,40 грн.

Outcome: partial