Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Заявниця [PERSON] 06.12.2013 року звернулася до Жовтоводського міського суду та просила постановити судове рішення, яким визнати свого чоловіка [PERSON] померлим, посилаючись на те, що в його постійному місці проживання не має відомостей від нього на протязі більш ніж три роки. У судовому засіданні заявниця [PERSON] заяву підтримала та пояснила, що з [PERSON] вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 29 січня 1977 року. З 70-х років минулого століття чоловік працював за контрактами на морських іноземних судах. В травні 2010 року чоловік, в черговий раз, влаштувався за контрактом механіком на судно "КООЛ АСТОР", що належить компанії "КООЛ ТРАНС ЛТД", зареєстрованій в Естонії. Посередником в працевлаштуванні була Одеська крюінгова компанія "Лаос", судно ходило під прапором Мальти. Чоловік спілкувався із нею та дочкою [PERSON] за допомогою смс-повідомлень. Останнє повідомлення від чоловіка надійшло доньці 23 травня 2010 р., під час розмови батько повідомив доньці, що перебуває в Голландії і буде вирушати до берегів Африки. Більше з чоловіком зв'язку не було, але вони не турбувалися, оскільки у відкритому морі зв'язок не завжди підтримувався. 16 серпня 2010 року доньці зателефонував власник судна і повідомив, що в ніч з 24 на 25 липня [PERSON] безвісно зник із судна, що стояло на рейді порту Лагос в Нігерії. Судновласник також повідомив, що [PERSON] розшукували протягом двох днів, потім розшук припинили, проінформувавши поліцію міста Лагос, представника Мальтійських компетентних органів, посольство України в Нігерії і службу порту Лагос. Станом на 16 серпня 2010 р. місцезнаходження [PERSON] жодною службою встановлено не було. Донька з особистою заявою звернулась до Міністерства закордонних справ України щодо зникнення [PERSON] Було встановлено, що 25 липня 2010 р. члени екіпажу судна, на якому працював [PERSON], виявили його відсутність на борту. Рятівні служби Нігерійського агентства з безпеки на морі проводили пошукові заходи протягом двох тижнів. До пошуків [PERSON] або його тіла у шпиталях, в'язницях, моргах міста Лагос було залучено Почесного консула України в місті Лагос. Пошукові роботи позитивних результатів не дали. 18 лютого 2011 року донька звернулась із заявою до Подільського РУ ГУМВС України в м. Києві щодо зникнення батька. Перевіривши надані нею документи, постановою від 23 лютого 2011 року в порушенні кримінальної справи за формальними ознаками злочину, передбаченого ст.146 КК України, відмовлено. 12.04.2011 р. чоловік був оголошений в міжнародний розшук. Розшукова справа також відкрита Подольським РУ УМВС м. Києва, з повідомленням до Жовтоводського МВ ГУМВС за місцем реєстрації її чоловіка. На протязі 2012 р. будь-яких повідомлень від компетентних органів щодо зникнення [PERSON] не надходило. Листом від 18 вересня 2013 року було повідомлено, що за інформацією посольства України в Федеративній Республіці Нігерії, нігерійська сторона не надала відповіді ні на ноту від 20 серпня 2010 р., ні на лист від 11 січня 2011 р. Будь-яких даних щодо місця перебування [PERSON] Посольству України в ФР Нігерія та Міністерству закордонних справ України не надходило. Інтерпол м. Києва МВС України листом від 2 вересня 2013 р. повідомив, що проведеними заходами встановити місцезнаходження [PERSON] не виявилось можливим. Жовтоводський МВ ГУМВС в Дніпропетровській області листом від 24.07.2013 р. повідомив аналогічні дані. До цього часу місцезнаходження чоловіка не встановлено. Чоловік був фізично витривалою людиною, дуже добре плавав. За роки роботи на морських іноземних суднах добре орієнтувався на місцевості, був відповідальним, спокійним, за складом характеру міг знайти вихід з любої складної ситуації, зорієнтуватись та зробити правильний вибір. Тому, якби він був живий, то на її думку, він обов'язково знайшов би можливість повідомити своє місцезнаходження. Вважає, що в ніч з 24 на 25 липня 2010 р. сталися такі обставини, які призвели до його загибелі і він не мав змоги цього запобігти. Оголошення чоловіка померлим їй необхідно для оформлення спадщини. В судовому засіданні представник заінтересованої особи - орган місцевого самоврядування в особі Жовтоводської міської ради - заяву підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити. Суд, заслухавши пояснення заявниці, представника заінтересованої особи, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, вважає що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 46 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Стаття 47 Цивільного кодексу України передбачає, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п'яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв'язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України /ст.ст.246-249/. У судовому засіданні встановлено наступне. [PERSON], [INFO], уродженець м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, із заявницею перебував у зареєстрованому шлюбі з 29 січня 1977 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданим Київським відділом ЗАГС м. Одеси, актовий запис № 180. Як вбачається із пояснень заявниці [PERSON], з 23 травня 2010 року від [PERSON] не було жодного повідомлення, а його розшук до теперішнього часу не дав ніяких результатів. Такі пояснення заявниці знайшли своє об'єктивне підтвердження поясненнями свідка [PERSON] а також письмовими документами, дослідженими судом. Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є донькою заявниці та [PERSON]. Останній раз від батька надійшло смс-повідомлення 23 травня 2010 року, в якому він просив зв'язатись з ним. Зв'язавшись з батьком, останній повідомив їй, що його судно перебуває в Голландії і буде вирушати до берегів Африки. Після цього зв'язку з ним не було. 16 серпня 2010 р. ій зателефонував власник судна, на якому працевлаштовувся батько, і повідомив, що в ніч з 24 на 25 липня її батько безвісно зник з судна. Судновласник також повідомив, що у відповідності до морських інструкцій батька розшукували протягом двох днів, надалі розшук припинили, проінформувавши поліцію міста Лагос та представника Мальтійських компетентних органів, також посольство України в Нігерії і службу порту Лагос. Станом на 16 серпня 2010 року місцезнаходження батька жодною службою встановлено не було. Потім вона звернулась з особистою заявою до Міністертсва закордонних справ України щодо зникнення батька. Було встановлено, що 25 липня 2010 р. члени екіпажу судна, на якому працював батько, виявили його відсутність на борту. Рятівні служби Нігерійського агентства з безпеки на морі проводили пошукові заходи протягом двох тижнів. До пошуків батька або його тіла у шпиталях, в'язницях, моргах міста Лагос було залучено Почесного консула України в місті Лагос. Пошукові роботи позитивних результатів не дали. 18 лютого 2011 року вона звернулась з заявою до Подільського РУ ГУМВС України в м. Києві щодо зникнення батька. Перевіривши надані нею документи, постановою від 23 лютого 2011 року в порушенні кримінальної справи за формальними ознаками злочину, передбаченого ст. 146 КК України, відмовлено. 12.04.2011 р. батько був оголошений в міжнародний розшук. Розшукова справа також була відкрита Подольським РУ ГУМВС м. Києва, з повідомленням до Жовтоводського МВ ГУМВС за місцем реєстрації батька. На протязі 2012 р. будь-яких повідомлень від компетентних органів щодо виявлення батька не надходило. До цього часу місцезнаходження батька не встановлено. Вона вважає, що якби батько був живий, то він обов'язково знайшов би можливість повідомити родині про своє місцезнаходження. За таких обставин, суд вважає, що місце перебування [PERSON], [INFO], уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, не відомо вже на протязі більш ніж три роки, а тому його, на підставі ч.1 ст.46 ЦК України, слід оголосити померлим. Судом також встановлено, що оголошення [PERSON] померлим необхідно заявниці для прийняття та оформлення спадщини, оскільки йому на праві приватної власності належить нерухоме майно. Суд роз'яснює заявниці, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з'явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved