Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ "Надра" Стрюкова І.О. звернулась в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовано тим, що між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк "Надра", правонаступником якого є ПАТ КБ "Надра", та [PERSON] 05.12.2005 року був укладений кредитний договір № 22/5-ВМК, згідно якого відповідачу [PERSON] було надано кредит в сумі 33100, доларів США в порядку та на умовах встановлених кредитним договором. 07.12.2005 року відповідач [PERSON] отримала кредитні кошти. Згідно умов цього ж договору, відповідач [PERSON] зобов'язувався повертати кредит та сплачувати платежі, передбачені договором кредиту, шляхом здійснення сплати необхідного платежу у валюті кредиту. Відповідно до Кредитного договору щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 454,88 доларів США. 05.12.2005 року між відповідачем [PERSON] та Банком було укладено Додатковий договір №1 до кредитного договору № 22/5-ВМК від 05.12.2005 року. Відповідно Додаткового договору відповідач сплачує комісію за надання та управління кредитом в розмірі 0,3 % від суми залишку кредитної заборгованості по кредиту щомісяця протягом всього строку користування кредитними коштами одночасно з внесенням мінімально необхідного платежу. Попри взяті на себе зобов'язання, відповідач [PERSON] не виконує умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановленні кредитним договором терміни. В зв'язку з цим, станом на 14 серпня 2015 року, заборгованість відповідача [PERSON] перед ПАТ КБ "Надра" складає 30721,41 доларів США, що за курсом НБУ становить 657322,85 грн. Крім цього 05 грудня 2005 року в забезпечення зобов'язань [PERSON] за кредитним договором було укладено договір поруки з відповідачем [PERSON], відповідно до умов якого Поручитель і Позичальник відповідають перед банком як солідарні боржники. Позивач зазначає, що на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 113 від 05.06.2015 року "Про початок процедури ліквідації ПАТ КБ "Надра" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", у ПАТ КБ "Надра" розпочалась процедура ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ КБ "Надра" заборгованість за кредитним договором № 22/5-ВМК в сумі 30721,41 доларів США, що еквівалентно 657322,85 грн. В судове засідання представник позивача Лігерко О.Ф. (довіреність від 30 вересня 2015 року) не з'явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, хоча неодноразово належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомили. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] (довіреність від 10.09.2015 року) в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Додатково подав суду письмове заперечення проти позову, згідно якого просить застосувати позовну давність до позовних вимог про стягнення заборгованості та в задоволенні даного позову відмовити. Не оспорюючи факту укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів відповідачем [PERSON], однак заперечуючи проти позову в цілому, представник відповідача вказував на те, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності в частині стягнення прострочених платежів з погашення основного боргу, строк сплати якого настав раніше 26.08.2012 року. Такий свій висновок представник позивача обґрунтував тим, що позивач звернувся до суду з даним позовом не раніше 26.08.2015 року, включивши до позовних вимог як суму простроченої заборгованості, так і майбутні платежі, строк сплати яких ще не настав. За умовами кредитного договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником однаковими частинами до 5-го числа кожного місяця, а тому початок позовної давності для стягнення даних платежів необхідно обчислювати з моменту невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Крім цього вказував на те, що укладений з відповідачем [PERSON] договір поруки припинився на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки в цьому договорі строк поруки встановлено не було, а позивач протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя. Такий його висновок ґрунтується на тому, що банком було скеровано як [PERSON], так і [PERSON] претензію про усунення порушення кредитного договору від 17.08.2014 року, в яких банк вимагав протягом 3-х банківських днів після отримання претензії здійснити виконання всіх боргових зобов'язань за кредитним договором. Таким чином представник відповідача вважає, що термін виконання основного зобов'язання за вказаним договором настав після спливу 3-х банківських днів з моменту отримання претензії і з цього моменту бере початок шестимісячний строк для подання кредитором позову про стягнення боргу з поручителя. Однак позивачем було подано даний позов більше ніж через рік після настання цього терміну. Додатково представник відповідача зазначав, що банк нарахував та просить стягнути з відповідачів пеню в іноземній валюті, проте, відповідно до чинного законодавства України, розрахунок неустойки має здійснюватись у грошовій одиниці України, тобто в гривнях. Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що заявлений позов є підставним та підлягає до повного задоволення. Судом встановлено і це не заперечується сторонами, що 05 грудня 2005 року між ВАТ КБ "Надра", правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 22/5-ВМК, відповідно до умов якого банк надав останній кредит в сумі 33100,00 доларів США в порядку та на умовах, встановлених договором. Згідно умов цього ж договору, відповідач [PERSON] зобов'язувалась повертати кредит та сплачувати платежі, передбачені договором кредиту, шляхом здійснення перерахування на відповідний рахунок мінімально необхідного платежу у валюті кредиту. Щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 454,88 доларів США, яку слід вносити до 05 числа поточного місяця. Кінцевий термін повернення кредиту - 04 грудня 2025 року (п. 3.3.1.- п. 3.3.4 Договору). Відповідно до п. 1.3.1 кредитного договору, відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки 12% річних. Крім цього, 05 грудня 2005 року між відповідачем [PERSON] та банком було укладено Додатковий договір № 1 до кредитного договору, відповідно до п. 2 якого відповідач сплачує комісію за надання та управління кредитом в розмірі 0,3% від суми залишку кредитної заборгованості по кредиту щомісяця протягом всього строку користування кредитними коштами одночасно з внесенням мінімально необхідного платежу. Факт отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів в повному обсязі підтверджується заявою про видачу готівки від 07.12.2005 року та не заперечується самим відповідачем. Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу У відповідності зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивач подав докази, які підтверджують існування між сторонами договірних відносин, докази невиконання умов кредитного договору відповідачем [PERSON] Як вбачається з письмового заперечення представника відповідача, наявність заборгованості за даним кредитним договором стороною відповідачів не заперечується, однак заперечується ними розмір цієї заборгованості, виходячи із строків позовної давності. Згідно з наданим позивачем розрахунку суми боргу, станом на 14 серпня 2015 року, заборгованість перед позивачем за даним кредитним договором становить 30721,41 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 657322,85 грн., з них: 27596,48 доларів США (590461,10 грн.) - заборгованість за кредитом; 2069,87 доларів США (44287,45 грн.) - заборгованість по відсотках кредиту; 576,23 доларів США (12329,14 грн.) - заборгованість по сплаті комісії; 478,83 доларів США (10245,16 грн.) - пеня за прострочення сплати кредиту. Розрахунок суми боргу проведений відповідно до умов договору та заперечень не викликає. На даний час відповідачем [PERSON] борг по кредитному договору не сплачений, а тому суд визнає зобов'язання по цьому договору не виконаними. Причини невиконання таких зобов'язань правового значення для справи не мають. Крім цього, як вбачається з договору поруки № 22/5-ВМК від 05 грудня 2005 року, укладеного між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON], останній є Поручителем, який поручається перед кредитором за виконання божником ([PERSON]) зобов'язань в повному обсязі за кредитним договором № 22/5-ВМК від 05 грудня 2005 року, укладеним між боржником та кредитором. Згідно п. 1.2 цього договору, Поручитель та Боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором. Згідно ст. 553 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] як Позичальник, та [PERSON], як Поручитель, своїх зобов'язань по кредитному договору від 05 грудня 2005 року належним чином не виконали. Причини невиконання таких зобов'язань правового значення для справи не мають, а тому з відповідачів слід стягнути в солідарному порядку в користь позивача заборгованість по кредитному договору в сумі 30721,41 долар США, що еквівалентно 657322,85 грн. При цьому суд вважає, що заява представника відповідача про застосування строків позовної давності до задоволення не підлягає, оскільки кредитним договором встановлено строк остаточного повернення кредитних коштів до 04 грудня 2025 року. Позивач мав всі підстави вважати, що до закінчення цього строку заборгованість по кредиту буде сплачена відповідачами, а тому перебіг строку позовної давності в цьому випадку не розпочався. Невнесення чергового платежу по кредиту, або ж подальше припинення виконання своїх зобов'язань боржником, надає позивачу право, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Крім цього, як вбачається з розрахунку заборгованості, останні платежі по кредиту були проведені відповідачем [PERSON] в січні 2015 року. Виходячи з доводів представника відповідача, трирічний строк позовної давності має починатись з лютого 2015 року, тобто з моменту невнесення чергового щомісячного платежу за кредитом. З огляду на викладене, суд вважає, що позивач звернувся до суду в межах трирічного строку позовної давності. Що ж стосується застосування строків позовної давності до договору поруки та його припинення, суд дійшов наступних висновків. Пунктом 5.3 зазначеного вище договору поруки встановлено, що дія цього договору закінчується належним виконанням Позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору чи виконання Поручителем своїх зобов'язань, згідно з умовами цього договору. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Як роз'яснено в п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Верховний Суд України навів аналогічні висновки у своїй постанові від 29.01.2014 року (справа № 6-155цс13), яка, відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для суду першої інстанції при прийнятті рішення в справі даної категорії. Зазначений вище договір поруки був укладений 05.12.2005 року, та, виходячи з викладених мотивів, діє до 04.12.2025 року (строк виконання зобов'язання за кредитним договором). Таким чином позивач має право на пред'явлення вимоги (звернення до суду) до відповідача [PERSON] в строк до 04.12.2025 року. Твердження представника позивача про те, що строк дії договору поруки закінчився після спливу шестимісячного строку після пред'явлення відповідачам претензії, тобто після 17.08.2014 року, є безпідставними, оскільки існує очевидна описка в даті направлення претензії (17.08.2014 року) щодо року її направлення, що слідує з самого тексту претензії, де заборгованість по кредитному договору визначена станом на 14.08.2015 року. Таким чином суд констатує, що претензія направлялась відповідачам після 14.08.2015 року, тобто після визначення заборгованості станом на певну дату в 2015 році, а тому відповідний строк звернення до суду за договором поруки в даному випадку не минув, а сам договір поруки є чинним на даний час. Суд також визнає безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу доводи представника відповідача щодо нарахування неустойки в іноземній валюті, оскільки в позовній заяві чітко визначений грошовий еквівалент цієї неустойки в національній валюті. Суд не приймає до уваги та відхиляє решту заперечень, наданих представником відповідача, оскільки вони не спростовують висновків суду про підставність та обґрунтованість позовних вимог позивача. Крім цього суд, в силу вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на день постановлення рішення), стягує з відповідачів в дохід держави судовий збір в сумі 9859,84 грн. в рівних долях з кожного.

Outcome: approved