Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.12.2007 року в розмірі 18 261 (вісімнадцять тисяч двісті шістдесят одна) гривня 83 копійки та 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 27 грудня 2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено договір № б/н, за яким останній було надано кредит у сумі 5 600,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, взяті на себе зобов'язання за договором відповідачка не виконала, що призвело до утворення простроченої заборгованості, яка станом на 31.01.2014 року становила 18 261 (вісімнадцять тисяч двісті шістдесят одна) гривня 83 копійки, та складається з наступного: - заборгованість за кредитом - 4 633,56 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 9 732,69 грн, ; - заборгованість по комісії за користування кредитом; - штраф - 500, 00 грн. (фіксована частина); - штраф - 845,80 грн. ( процентна складова). Оскільки позичальник заборгованість не сплатила, то позивач просить суд стягнути з неї заборгованість по кредиту та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача Нестерук Ю.В. не з'явився, однак, надав суду заяву, в якій позов підтримує з тих же підстав та просить його задовільнити повністю, а в разі неявки відповідачки в судове засідання не заперечує проти заочного розгляду справи. [PERSON] в судовому засіданні позов визнала повністю. За правилом ч. 1 ст.60 ЦПК України, обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення відповідачкита вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 грудня 2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, згідно з умовами якого банк надав відповідачці кредит в розмірі 5 600 грн. встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає встановленому строку дії карти - до грудня 2011 року. Строк дії кредитного ліміту відповідає терміну дії картки. Порядок погашення заборгованості: щомісячні платежі в розмірі 7 % від суми заборгованості (а.с. 7). У порушення умов договору, відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, борг по поверненню кредиту та сплаті відсотків не погасила. Зазначені обставини підтверджуються розрахунком заборгованості за договором, що знаходиться в матеріалах справи (а.с. 4-6). Так, згідно розрахунку загальна заборгованість за кредитним договором станом на 31.01.2014 року 18 261 (вісімнадцять тисяч двісті шістдесят одна) гривня 83 копійки, та складається з наступного: - заборгованість за кредитом - 4 633,56 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 9 732,69 грн, ; - заборгованість по комісії за користування кредитом; - штраф - 500, 00 грн. (фіксована частина); - штраф - 845,80 грн. ( процентна складова). Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Оскільки, [PERSON] своїх зобов'язань перед позивачем відповідно до умов договору не виконала, то вона несе обов'язок погашення заборгованості по кредиту в повному обсязі зі сплатою відсотків за користування кредитом. За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до п. 9.12 Умов і правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною договору, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. Пунктом 6.4 Умов передбачено, що у випадку незгоди зі змінами правил та/або тарифів банку, позичальник зобов'язаний надати банку письмову заяву про розірвання цього договору і здійснити погашення заборгованості перед банком (у випадку, якщо вона є), в тому числі заборгованість, яка виникла протягом 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам. При незгоді зі списанням коштів по картрахунку письмово проінформувати банк про це протягом 35 днів з моменту списання. Таке свідчить про те, що сторони, укладаючи зазначений договір, досягли згоди, що по закінченню строку його дії відповідна картка продовжується банком на новий строк, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступило письмової заяви держателя про закриття картрахунку, а відтак продовжується строк дії кредитного договору, тобто, момент досягнення домовленості вважається таким, що настав. Таким чином, на підставі умов кредитного договору, строк дії картки та строк дії кредитного договору поновлюється кожного разу зі спливом терміну дії карти. Із матеріалів справи вбачається, що з моменту укладання кредитного договору, 27 грудня 2007 року, ніхто зі сторін до цього часу не заявив про намір його припинити. У свою чергу, відповідачка не надала банку письмової заяви про закриття картрахунку. За таких обставин строк дії картки, у тому числі і строк дії кредитного договору, пролонгувався з кожним роком і діяв до 27 грудня 2013 року. Згідно п. 6.6 Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань Договором, на вимогу Банку позичальник зобов'язується виконати зобов'язання з повернення кредиту та оплаті винагороди Банку (а.с. 11) Відповідно до, п. 8.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених Договором більш ніж на 20 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (а.с. 11). На підставі вище викладеного, [PERSON] своїх зобов'язань перед Банком відповідно до умов договору не виконала, а тому суд рахує за необхідне стягнути з неї на користь Банку заборгованість по кредиту № б/н від 27.12.2007 року в розмірі 18 261 (вісімнадцять тисяч двісті шістдесят одна) гривня 83 копійки. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню також понесені позивачем витрати по справі. Враховуючи вище викладене, на підставі ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved