Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

Позивач в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», що є правонаступником Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Піреус Банк МКБ" відповідно до договору факторингу від 12 вересня 2017 року, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилаючись на те, що між ПАТ "Піреус Банк МКБ" та [PERSON] 30 жовтня 2013 року був укладений кредитний договір № 0082536-ССGр1_03809 про відкриття поточного рахунку, видачу платіжної картки та надання кредиту в межах кредитного ліміту, за умовами якого [PERSON] отримав кредит в сумі 50 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 36, 00 % (відсотків) річних за користування кредитом строком на 1 рік із автоматичною пролонгацією щоразу на новий строк, а саме - 1 рік, з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів, що відповідає дії платіжної картки, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів. Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, проте відповідач не належним чином виконує умови договору, й станом на 23 жовтня 2017 року загальна заборгованість відповідача перед банком становить 116 912 грн. 99 коп. В судовому засіданні представник позивача Цимбал В.І., діючий на підставі довіреності від 28 березня 2019 року, позовні вимоги підтримав з тих же підстав та просив їх задовольнити, посилаючись на вимоги закону про належне виконання зобов`язань за кредитним договором та його умов. Також надав до суду відповідь на відзив із документами, які витребовувались судом у якості забезпечення доказів по справі згідно ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 24 жовтня 2018 року (а.с. 96, 98-134, 135). Представник відповідача [PERSON] , діюча на підставі ордеру про надання правової допомоги від 22 травня 2019 року, будучи присутньою в судовому засіданні, позовні вимог не визнала та просила відмовити у їх задоволенні, зважаючи на необґрунтованість та наявність суперечностей щодо суми заборгованості та її складових. Окрім того, просила застосувати строк позовної давності до вказаних вимог. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Вислухави пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Так, між ПАТ "Піреус Банк МКБ" та [PERSON] 30 жовтня 2013 року був укладений кредитний договір № 0082536-ССGр1_03809 з додатками до нього, що складають його невід`ємну частину, про відкриття поточного рахунку, видачу платіжної картки та надання кредиту в межах кредитного ліміту, за умовами якого [PERSON] отримав кредит в сумі 50 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 36, 00 % (відсотків) річних за користування кредитом строком на 1 рік з автоматичною пролонгацією кредитного договору щоразу на новий строк, а саме - 1 рік, з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів, що відповідає дії платіжної картки, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів (а.с. 25, 26, 27, 28-30, 104-134). Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов`язаний був надати відповідачу кредит на умовах, передбачених кредитним договором. Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, що підтверджується розгорнутим розрахунком заборгованості, рухом коштів по рахунку позичальника (а.с.102, 104-134), проте відповідач не належним чином виконує умови договору, який як позичальник зобов`язувався своєчасно сплачувати проценти на користування кредитом, дотримуватися графіку повернення кредитних коштів, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші зобов`язання згідно кредитного договору, й погасити всю суму кредиту у визначений договором строк. Відповідач відповідно до умов Кредитного договору засвідчив, що всі умови кредитного договору йому зрозумілі й він вважає їх справедливими по відношенню до себе та підтвердив свою здатність їх виконувати. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Як встановлено в ході судового розгляду справи відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, передбачені кредитним договором, тобто не сплачує відсотки за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту, не погашає всю суму кредиту згідно вимогами Кредитного договору (а.с. 4-5, 6-7). Позивачем на виконання умов кредитного договору надсилалися боржнику рекомендовані листи з повідомленням про вручення щодо існуючої заборгованості й необхідністю погасити вказаний борг, проте дані повідомлення відповідачем залишено без уваги та виконання, сума боргу залишилась незмінною. Судом також встановлено, що відповідач належним чином ознайомлений зі змістом кредитного договору, що засвідчується його особистим підписом; його умови ним не спростовуються. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частино першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (частина 1 статті 1048 ЦК України). Відповідач порушив свої зобов`язання щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. У разі порушення відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, відповідно до ч.2 ст. 1050, ч.2 ст. 1054 ЦК України, позивач має право достроково стягнути заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії, вимагати виконання інших зобов`язань за кредитним договором відповідно до ст. 1048 ЦК України. ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» є правонаступником Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Піреус Банк МКБ" на підставі договору факторингу № 2 від 12 вересня 2017 року із сумою вимоги - 116 538 грн. 03 коп., що підтверджується випискою по особовому рахунку позивальника з деталізацією суми заборгованості (а.с.89-92, 93, 94, 95, 102, 104, 105-134). Станом на 23 жовтня 2017 року загальна заборгованість відповідача перед банком (кредитною установою) становить 116 538 грн. 03 коп., яка складається з наступних складових: сума несанкціонованого овердрафту - 66 538 грн. 03 коп., сума простроченого кредитного ліміту - 50 000 грн. 00 коп., що підтверджується випискою по особовому рахунку позичальника з детальним розписом складових боргу (а.с. 104, 105-134) та довідкою про передачу суми вимоги за договором факторингу від 12 вересня 2017 року станом на 12 вересня 2017 року в сумі 116 538 грн. 03 коп. (а.с.102), яка й підлягає задоволенню. При цьому сума визначеної позивачем вимоги - 116 912 грн. 99 коп. - не обгрутнована, а тому підлягає задоволенню у сумі 116 538 грн. 03 коп. й в межах наданих доказів про суму заборгованості. Судом надана правова оцінка заперечень відповідача проти позову, та вважає, що останні не заслуговують на увагу, розцінюються судом як такі, що спрямовані на уникнення від виконання зобов"язання, оскільки докази ним на спростування позовних вимог не надані, тому такі заперечення не можуть бути прийняті судом та покладені в основу рішення як такі, що спростовуються доказами, наданими позивачем по справі. Окрім того, підстав для застосування строку позовної давності за заявою відповідача на підставі ст. 267 ЦК України немає, оскільки умови кредитного договору містять положення про умови кредитування в розділі «строк кредиту» про те, що кредит надається строком на 1 рік з автоматичною пролонгацією щоразу на новий строк, а саме - 1 рік, при цьому вік кредиту не може перевищувати 60 років на дату закінчення строку дії кредиту (а.с.27), окрім того, як вбачається із виписки із особового рахунку позивальника, відбулося переривання такого строку відповідачем на підставі ч. 1 ст. 264 ЦК України (а.с.104-134), його активні дії щодо користування кредитом та кредитною карткою, при цьому позивач звернувся до суду з даним позовом 29 листопада 2017 року, тобто в межах строку позовної давності. Так, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 1 600 грн. 00 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 6, 526, 527, 530, 627, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, з урахуванням Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»,

Outcome: partial