Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суду з позовною заявою до [PERSON], відділу ДВС Веселинівського РУЮ, Вознесенської ОДПІ в Миколаївській області про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування своїх вимог представник позивача вказав, що 28 лютого 2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] Було укладено кредитно-заставний договір № NKVSAN00050299, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 60657 грн. 20 коп. На забезпечення умов вищевказного договору [PERSON] передав в заставу автомобіль марки ВАЗ модель 21214, 2008 року випуску, тип ТЗ : легковий універсал-В, № кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER]. 07 лютого 2011 року державним виконавцем Остапенко О.І. відділу ДВС Веселинівського РУЮ при виконанні рішення Миколаївського окружного адміністративного суду про стягнення з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь Веселинівської МДПІ Миколаївської області 2117 грн. 52 коп. заборгованості по сплаті податків, було накладено арешт на все майно [PERSON], в тому числі і на вищевказаний автомобіль, що перешкоджає позивачу продати зазначений автомобіль в рахунок задоволення кредитних зобов'язань [PERSON], в зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду. В судове засідання представник позивача Мартиченко О.І. не з'явилась, надала суду заяву якою просить справу слухати в її відсутність позовнві вимоги підтримує повністю. Відповідачі [PERSON], представник відділу ДВС Веселинівського РУЮ Миколаївської області та представник Вознесенської ОДПІ в Миколаївській області в судове засідання не з'явилися, про місце та ча розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 28 лютого 2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір № NKVSAN00050299, за яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 60657 грн. 20 коп. На забезпечення умов вищевказного договору [PERSON] передав в заставу автомобіль марки ВАЗ модель 21214, 2008 року випуску, тип ТЗ : легковий універсал-В, № кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. 07 лютого 2011 року державним виконавцем Остапенко О.І. відділу ДВС Веселинівського РУЮ при виконанні рішення Миколаївського окружного адміністративного суду про стягнення з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь Веселинівської МДПІ Миколаївської області 2117 грн. 52 коп. заборгованості по сплаті податків, було накладено арешт на все майно [PERSON], в тому числі і на вищевказаний автомобіль. Вищевказане обтяження державного виконавця, 07 лютого 2011 року зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується витягом з державного реєстру обтяжень рухомого майна за № 10799700. Наявність вказаного арешту на майно [PERSON] перешкоджає в здійсненні позивачем своїх прав як заставодержателя та обмежує права щодо продажу зазначеного автомобілю в рахунок задоволення кредитних зобов'язань [PERSON]. Відповідно до ст. 16 Закону України "Про заставу" право застави виникає з моменту укладення договору застави. Отже в данному випадку право застави у позивача виникло 28 лютого 2008 року, тобто з часу укладення договору застави, а постанова державного виконавця про накладення арешту на майно [PERSON] 07 лютого 2011 року, тобто пізніше ніж було укладено кредитно-заставний договір . Крім того, згідно ст. 14 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна вищий пріоритет на заставлене майно має позивач ПАТ КБ "ПриватБанк", а тому державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. Статтею 59 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Також, статтею 52 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставного майна з-під арешту. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про зняття арешту з вищевказаного автомобілю є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладено,

Outcome: approved