Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі ТВБВ №10006/0114 філії-Закарпатського обласного управління АТ "Ощадбанк" звернулося до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору: опікунська рада Підвиноградівської сільської ради Виноградівського району про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 15.08.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №313-С-07, згідно з яким відповідачу [PERSON] надано кредит в розмірі 150000,00 грн. зі сплатою за користування кредитними коштами 14,5 % річних строком на 5 років з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 15.08.2012 року на споживчі потреби. В забезпечення виконання боржником взятих на себе зобовязань щодо повернення суми боргу за кредитним договором від 15.08.2007 року, було укладено Договір іпотеки від 17 серпня 2007 року № 1326. Згідно Іпотечного договору, предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: земельна ділянка площею 0,125 га, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Виноградівський район, с.Підвиноградів, вул.Спортивна, б/н. Право власності іпотекодавця на землю підтверджено державним актом на право приватної власності на землю IV - ЗК № 000036, виданого Підвиноградівською сільською радою від 22 лютого 1996 року та недобудований житловий будинок, фундамент 12% готовності, літня кухня, ворота (бутобетон), огорожа (бутобетон), що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Виноградівський район, с.Підвиноградів, вул.Спортивна, 36. Право власності іпотекодавця на недобудований житловий будинок підтверджено державним витягом з реєстру права власності на нерухоме майно № 14891013 від 13.06.2007 року, виданого Виноградівським бюром технічної інвентаризації. Боржник не виконав взятих на себе зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитними коштами та суми основного боргу і станом на 22.07.2014 року його заборгованість перед позивачем становить - 153 783,59 грн. 25.05.2015 року представником позивача подано до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог. Так, на момент предявлення позову до суду до позовної заяви було додано розрахунок заборгованості станом на 22.07.2014 року, заборгованість відповідача перед позивачем значно збільшилася, даний розрахунок заборгованості втратив актуальність у звязку зі спливом значного проміжку часу. Станом на 18.05.2015 року заборгованість відповідача становить всього 473218,59 грн. Позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки за неналежне виконання боржником своїх зобов'язань, виселити його та інших осіб із займаного приміщення та стягнути судові витрати. В ході судового розгляду справи третю особу на стороні відповідача без заявлення самостійних вимог щодо предмета спору замінено на орган піки та піклування Виноградівської РДА. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 16.07.2014 року, збільшені позовні вимоги підтримала повністю та просила суд такі задоволити з підстав, наведених в позовній заяві. Представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні збільшені позовні вимоги визнав частково, не заперечив щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, однак заперечив щодо виселення з житлового будинку відповідачів. Представник третьої особи без самостійних вимог у судове засідання не зявився, повідомлений про час та місце розгляду справи. Заяв та клопотань не надходило. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідачів, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази сторони на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 15 серпня 2007 року між ВАТ "Державний ощадний банк України" та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 313-С-07, згідно з яким Позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 150 000,00 грн. зі сплатою за користування кредитними коштами 14,5% річних, строком на 5 років з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 15 серпня 2012 року на споживчі потреби. Згідно п.1.5 Кредитного договору позичальник зобов'язався щомісячно до 14 числа місяця, наступного за звітним, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти ануїтетними платежами в сумі 3600,00 грн. шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань, починаючи з 12.09.2007 року на відповідні позичкові рахунки Позичальника. Сплату останнього ануїтетного платежу здійснити до 15 серпня 2012 року. При сплаті останнього ануїтетного платежу банк та позичальник здійснюють звірку сум нарахованих та сплачених процентів за користування кредитом. Згідно п.1.6.1. Кредитного договору, нарахування процентів здійснюється, починаючи з дня видачі Кредиту до закінчення строку, вказаного в п.1.2. Договору. Проценти нараховуються на фактичний залишок заборгованості за Кредитом, виходячи з кількості днів користування кредитом у місяці - 30, у році - 360 незалежно від кількості днів в розрахунковому (платіжному) періоді. Сплата процентів здійснюється Позичальником з першого дня по останній день платіжного періоду включно. Згідно п.4.3.1. Кредитного договору, Позичальник зобов'язаний належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за цим Договором. Згідно п.4.3.2. Кредитного договору, Позичальник зобов'язаний повернути кредит в сумі 150 000,00 гривень, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені цим договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по цьому договору сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені цим договором. Згідно п.4.3.5. Кредитного договору, Позичальник зобов'язаний відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов'язаннях, що випливають з цього Договору. В забезпечення виконання Боржником взятих на себе зобов'язань щодо повернення суми боргу за Кредитним договором укладеним між ВАТ "Державний ощадний банк України" та [PERSON], було укладено Договір іпотеки від 17 серпня 2007 року № 1326. Згідно Іпотечного договору, предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: земельна ділянка площею 0,125 га, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Виноградівський район, с.Підвиноградів, вул.Спортивна,б/н. Право власності іпотекодавця на землю підтверджено державним актом на право приватної власності на землю IV - ЗК № 000036, виданого Підвиноградівською сільською радою від 22 лютого 1996 року та недобудований житловий будинок, фундамент 12% готовності, літня кухня, ворота (бутобетон), огорожа (бутобетон), що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Виноградівський район, с.Підвиноградів, вул.Спортивна,36. Право власності іпотекодавця на недобудований житловий будинок підтверджено державним витягом з реєстру права власності на нерухоме майно № 14891013 від 13.06.2007 року, виданого Виноградівським бюром технічної інвентаризації. Згідно п.1.5. Іпотечного договору, загальна вартість вище вказаного будинку (незавершеного будівництвом) становить 72 296,00 грн., згідно [PERSON] із реєстру прав власності на нерухоме майно від 13.06.2007 року за №14891013. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно п.4.2.2. Кредитного договору та статті 1050 ЦК України, при виникненні простроченої заборгованості за Кредитом чи процентами, а також в інших випадках, передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення Кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим Договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч.1 ст.1052 та ст.1054 ЦК України, у разі невиконання позичальником зобов'язань, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Також, згідно ч.1 ст.625 ЦК України, передбачено, що Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору, зокрема, не здійснював щомісячну сплату ануїтетних платежів за договором, що призвело до виникнення в нього простроченої заборгованості. У зв'язку з невиконанням відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитними коштами та суми основного боргу Позивач з метою захисту своїх прав та законних інтересів, звернувся до Хустського районного суду Закарпатської області з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором. 30 листопада 2010 року Хустським районним судом Закарпатської області у справі № 2-1345/2010 року позов задоволено в повному обсязі. 24 березня 2011 року Хустським районним судом Закарпатської області видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь Позивача, заборгованості за Кредитним договором в розмірі 182 336,53 грн. Згідно п.5.1.6. Іпотечного договору, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку виконання зобов'язання (або тієї іншої його частини), воно не буде виконане. Згідно п.5.1.7. Іпотечного договору, у разі порушення позичальником зобов'язання, встановлених кредитним договором та/чи обов'язків заставодавців за цим договором, а також інших обов'язків позичальника- іпотекодавця та майнових поручителів, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, а в разі його невиконання- отримати задоволення своїх вимог з вартості предмету іпотеки. Згідно п.7.1. Іпотечного договору, іпотекодержатель має право вимагати задоволення вимог за рахунок предмету іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язання в цілому або в тій чи іншій його частині. Згідно ст.33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Отже, відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» та п. 7.1., п. 5.1.6. Іпотечного договору в Позивача виникло право іпотеки на нерухоме майно. Частинами 1, 2 статті 589, частинами 1, 2 статті 590 ЦК України, пунктом 5.1.7. Договору іпотеки передбачено, що у разі невиконання зобов'язання забезпеченого іпотекою, іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки. У зв'язку з невиконанням Боржником взятих на себе зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитними коштами та суми основного боргу Позивач з метою захисту своїх прав та законних інтересів звернувся до Відповідачів з вимогою про усунення порушення зобов'язання (в порядку ст.35 Закону України "Про іпотеку") №1589 від 29.07.2014 року до [PERSON]; з вимогою про звільнення житлового приміщення до [PERSON] №1870 від 05.09.2014 року; з вимогою про звільнення житлового приміщення до [PERSON] №1871 від 05.09.2014 року. Вище зазначені вимоги Відповідачами залишено без задоволення. Згідно розрахунку заборгованості станом на 22.07.2014 року, заборгованість [PERSON] перед позивачем становить - 153 783,59 грн., з яких: 2069,10 грн. - нарахована пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 16 377,20 грн.- 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту, 33 931,06 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту; 45 689,88 грн. - по відсоткам за користування кредитом за період 01.05.2010-14.08.2012 р.; 11 255,04 грн. - нарахована пеня за несвоєчасне погашення відсотків по кредиту; 8 783,42 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків по кредиту; 17 377,89 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення відсотків по кредиту. Згідно ч.1 ст.39 ЗУ "Про іпотеку", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Таким чином, враховуючи положення ст.39 Закону України "Про іпотеку" Позивач вправі звернути стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку шляхом проведення прилюдних торгів. Вказані вище положення відповідають положенням ст.7 Закону України "Про іпотеку" щодо вимог, які забезпечуються іпотекою. Згідно п. 8.1 Кредитного договору, договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов'язань по цьому Договору. У ч.2 ст.39 Закону України "Про іпотеку" зазначено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, яки» предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч.1 ст. 40 Закону України "Про іпотеку" та ст.109 Житлового кодекксу Української РСР - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Згідно відповіді на заяву позивача від 07.10.2014 року за вих.№2097 Підвиноградівська сільська рада Виноградівського району Закарпатської області листом від 07.10.2014 року за вих.№02-09/594 повідомляє, що відповідно до даних господарської книги №21, особового рахунку 0893-1 власником житлового будинку та земельної ділянки в селі Підвиноградів, вул.Спортивна,36, являється громадянин [PERSON], [INFO], та за адресою місцезнаходження предмета іпотеки зареєстровані та фактично проживають наступні особи: [PERSON], [INFO] - дружина; [PERSON], [INFO] син, [PERSON], [INFO] Як вбачається із заяви [PERSON], поданої до виконкому Підвиноградівської сільської ради, останній має в своїй приватній власності житловий будинок в м.Виноградів, вул.Дружби, 12, зобовязується в разі невиконання умов договору іпотеки [PERSON], надати житло малолітньому [PERSON], [INFO] Як вбачається із заяви [PERSON], поданої до виконкому Підвиноградівської сільської ради, останній має в своїй приватній власності житловий будинок в с.Підвиноградів, вул.Спортивна, 10, зобовязується в разі вилучення предмету іпотеки (житлового будинку в с.Підвиноградів, вул.Спортивна, 36), надати житло неповнолітньому [PERSON], [INFO] Згідно п.42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» встановлено, що резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON], в порушення умов кредитного договору та в порушення ст. 526 ЦК України взяті на себе зобов'язання щодо погашення кредиту та сплати відсотків не виконує, позовні вимоги позивача в частині вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає задоволенню в частині погашення заборгованості за кредитним договором від 15.08.2007 року в розмірі 153783,59 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки нерухоме майно: земельну ділянку площею 0,125 га в с.Підвиноградів, вул.Спортивна, б/н та недобудований житловий будинок в с.Підвиноградів, вул.Спортивна, 36, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки. Що стосується збільшених позовних вимог, а саме звернення стягнення на предмет іпотеки для погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 473218,59 грн., суд прийшов до висновку, що така не підлягає до задоволення, оскільки рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 30.11.2010 року з [PERSON] стягнуто 182336,53 грн. заборгованості за кредитним договором від 15.08.2007 року, з яких 139514,36 грн. становила заборгованість по кредиту. Представник позивача в розрахунках заборгованості станом на 18.05.2015 року, які додані до заяви про збільшення позовних вимог, знову посилається на заборгованість по кредиту, яку вже стягнуто з відповідача [PERSON] рішенням Хустського районного суду, яка ставиться за основу для нарахування заборгованості по відсоткам, пені та інших нарахувань. Розглядаючи вимогу про виселення відповідачів, суд прийшов до висновку, що така не підлягає до задоволення, з наступних міркувань. Частиною першою статті 40 Закону передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки без винесення рішення про виселення мешканців, не позбавляє іпотекодержателя або нового власника права звернутись з таким позовом окремо. Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного жилого приміщення, є стаття 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення. Відповідно до частини другої статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду. Таким чином, частина друга статті 109 ЖК УРСР установлює загальне правило про неможливість виселення громадян із жилих приміщень, придбаних не за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, забезпеченого іпотекою цього приміщення, без одночасного надання іншого постійного жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові №6-447цс15 від 24 червня 2015 року. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що в разі звернення стягнення на іпотечне майно в судовому порядку та ухвалення судового рішення про виселення мешканців з іпотечного майна, яке не придбане за рахунок кредитних коштів, підлягають застосуванню як положення частини другої статті 39 та/або частини першої статті 40 Закону України «Про іпотеку», так і частини другої статті 109 ЖК УРСР. Отже, за змістом зазначених норм особам, яких виселяють із жилого будинку (жилого приміщення), який є предметом іпотеки і придбаний не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла, при зверненні стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку одночасно надається інше постійне житло. При цьому за положенням частини другої статті 109 ЖК УРСР постійне житло вказується в рішенні суду. При виселенні з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту і забезпеченого іпотекою цього житла в судовому порядку, відсутність постійного жилого приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови в задоволенні позову про виселення. Саме до цього зводяться правові висновки Верховного Суду України викладені в постанові від 18 березня 2015 року у справі № 6-39цс15. Позивачем до суду не заявлялися вимоги про виселення відповідачів з наданням іншого жилого приміщення. Оскільки житловий будинок в с.Підвиноградів по вул.Спортивна, 36 Виноградівського району, що є предметом договору іпотеки, придбаний відповідачем [PERSON] не за рахунок отриманого кредиту, вимоги позивача в частині виселення з житлового приміщення зареєстрованих осіб, а саме відповідачів разом з малолітніми дітьми без надання іншого жилого приміщення до задоволення не підлягає. Отже, розглянувши цивільну справу за позовом ПАТ «Державний ощадний Банк України» в особі ТВБВ №10006/0114 філії Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк» у межах заявлених вимог та поданих доказів, суд прийшов до переконання, що збільшені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial