Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

Позивач - представник ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" Дорош І.І. звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором кредиту № 15-502/413 від 02 вересня 2008 року в розмірі 165793,66 грн. та сплачені судові витрати в розмірі 1657,94 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 02 вересня 2008 року між ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та [PERSON] був укладений кредитний договір №15-502/413, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 10 500 грн. з терміном повернення до 01 вересня 2011 року, з оплатою відсотків по процентній ставці 0,0001% річних. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 02 вересня 2008 року між ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та [PERSON], укладений договір поруки за №413-1, яка зобов'язалася нести солідарну відповідальність з [PERSON] перед ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит". В ході виконання кредитного договору [PERSON] не проводила сплату кредитних ресурсів та нарахованих по кредиту відсотків згідно кредитного договору, у зв'язку з чим ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" змушений був звернутись до Мукачівського міськрайонного суду із заявою про видачу судового наказу від 21 травня 2010 року про стягнення з [PERSON] та [PERSON] суми заборгованості в розмірі 42100,86 грн., що існувала станом на 21 травня 2010 року. Так, 03 червня 2010 року по справі № 2-н-651/10 видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] та [PERSON] суми заборгованості в розмірі 42 100, 86 грн. та судових витрат. В подальшому судовий наказ було пред'явлено для примусового виконання до органів ДВС за місцем проживання відповідачів. Однак, ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 29.04.2014 року за заявою [PERSON] даний судовий наказ скасовано, тому дані вимоги повинні розглядатись в позовному провадженні. Відповідач у порушення вимог кредитного договору свої зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим згідно довідки - розрахунку станом на 19 червня 2014 року у неї виникла заборгованість у розмірі 165 793, 66 грн., які просить суд стягнути солідарно з відповідачів та судові витрати по справі у розмірі 1657, 94 грн.. -2- В свою чергу [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з зустрічною позовною заявою до ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" про визнання кредитного договору та договору поруки недійсними. Зустрічні позовні вимоги мотивують тим, що дійсно 02 вересня 2008 року між ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та [PERSON] був укладений Кредитний договір №15-502/413 відповідно якого Банк надав [PERSON] кредит в сумі 10500 грн., а остання зобов'язалася повністю повернути кредит в строк до 01 вересня 2011 року та погашати заборгованість по кредиту відповідно до умов договору, а також з [PERSON] - 02 вересня 2008 року укладений договір поруки №413-1, яка зобов'язалася відповідати перед кредитором в повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником зобов'язань. Проте, при укладенні кредитного договору та договору поруки, Банк не лише порушив вимоги законодавства України, але й умисно ввів Позичальника з Поручителем в оману, а саме: ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в порушення закону не було виконано переддоговірну роботу з ними; Банком порушено вимоги закону щодо ціни, яка є істотною умовою кредитного договору; Банком завідомо внесено у договір незаконні умови, з метою безпідставно отримати грошові кошти за їх рахунок; умови викладені в п.3.6 Договору є дискримінаційними. Звертають увагу на те, що Банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь, або за дії, які споживач здійснює на користь банку або що їх вчиняє Банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин, тобто встановлення плати за дії, які банк здійснює в процесі кредитування в даному випадку - надання кредитних ресурсів, є підприємницькою діяльністю, що вводить в оману згідно ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів". Щодо встановлення в договорі пені 1% від простроченої суми за кожен день, то вважають, що це суперечить засадам рівності учасників цивільних відносин та принципам справедливості, добросовістності та розумності цивільного законодавства, тобто встановлення пені в розмірі, який за один рік перевищує суму заборгованості в 13 разів та в 4-5 разів перевищує подвійну облікову ставку НБУ та порушує принцип розумності. Таким чином, весь текст розробленого банком кредитного договору, спрямований на фактичний обман позичальників та збагачення банком на суму, яка в десятки разів перевищує розмір кредиту. Також звертають увагу на те, що кредитний договір є видом приєднання, умови якого розробляються банком і позичальник не впливає на зміст договору, банк, встановивши завищений розмір пені, порушив принципи добросовістності. Кредитний договір є консенсуальним, тобто вважається укладеним з моменту досягнення згоди щодо всіх його суттєвих умов, а не з моменту надання кредиту. Проте, в договорі встановлена пеня лише у випадку прострочення позичальника. Стосовно можливого прострочення банку така відповідальність не встановлюється, що порушує принцип справедливості. На підставі вищенаведеного звертаються до суду з зустрічною позовною заявою, в якій просять в позові ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" до них ([PERSON] та [PERSON].) - відмовити, а зустрічні позовні вимоги про визнання недійсними та такими, що вчинені внаслідок обману, кредитного договору №15-502/413 від 02.09.2008 року та договору поруки №413-1 від 02.09.2008 року - задоволити. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом - представник ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" Дорош І.І. в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Вимоги викладені в зустрічній позовній заяві не визнала та просила застосувати до неї строк позовної давності відповідно до ст.ст. 257, 267 ч.2 ЦК України. Відповідач по первісному позову та позивач по зустрічному позову - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" не визнає. Відповідач по первісному позову та позивач по зустрічному позову - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" про стягнення з неї та [PERSON] заборгованість за Договором кредиту - не визнала та в задоволенні просила відмовити, свої зустрічні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Заслухавши думки представника ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" - Дорош І.І. та відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до статті 60 Цивільно - процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно частини 1 статті 11 Цивільно - процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частин 3-4 статті 10 Цивільно - процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. -3- В судовому засіданні належними доказами встановлено, що 02 вересня 2008 року між ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та [PERSON] був укладений кредитний договір №15-502/413, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 10 500 грн. з терміном повернення кредитних ресурсів до 01 вересня 2011 року, з оплатою відсотків по процентній ставці 0,0001% річних (а.с.4-5). В забезпечення виконання умов кредитного договору, 02 вересня 2008 року між ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та [PERSON] укладений договір поруки за №413-1, згідно якого вона зобов'язалася нести солідарну відповідальність з [PERSON] перед ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" (а.с.6). Згідно меморіального ордеру № 3406407 від 02 вересня 2008 року кредитні кошти в сумі 10 500 грн. були зараховані на картковий рахунок [PERSON] та отримані нею 02 вересня 2008 згідно розписки (а.с.9). В подальшому Мукачівським міськрайонним судом 03 червня 2010 року було видано судовий наказ про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" заборгованість по кредитному договору в сумі 42100,86 грн. та судові витрати, який, у свою чергу, ухвалою суду від 29 квітня 2014 року був скасований на підставі заяви [PERSON] (а.с.8). З розрахунку заборгованості за кредитним договором №15-502/413 від 02 вересня 2008 року вбачається, що станом на 19 червня 2014 року, заборгованість відповідачів по первісному позову, складає 165793,66 грн., з яких: 9 916, 00 грн. - прострочена заборгованість по основному боргу кредиту; 18 302 грн. 08 коп. - прострочена заборгованість по відсоткам, 10 078, 39 грн. - прострочена заборгованість по щомісячній комісії, 127 497, 19 грн. - прострочена заборгованість по основному боргу кредиту, відсоткам та комісії (а.с.9-14). Відповідно до Протоколу спостережної ради Банку АТ "Банк "Фінанси та Кредит" змінилося найменування Банку, а саме: з Відкрите акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" змінено назву на ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" (а.с.15). Правовідносини між сторонами регулюються Цивільним кодексом України. Згідно статтей 526, 527 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. На підставі статтей 553, 554 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків У відповідності статтей 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Нормою статті 1049 Цивільного кодексу України, встановлено позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. З статті 1050 Цивільного кодексу України вбачається, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу вимоги якої не звільняють боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом знайдено підставність до часткового задоволення позовних вимог заявлених ПАТ "Банк Фінанси та Кредит" до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення з останніх заборгованість згідно Договору кредиту № 15-502/413, у розмірі 9 916 грн. 00 коп. - прострочена заборгованість по основному боргу кредиту; 18 302 грн. 08 коп. - прострочена заборгованість по відсоткам, 10 078, 39 грн. - прострочена заборгованість по щомісячній комісії. Що стосується пені у розмірі - 127497, 19 грн., то суд приходить до висновку, що ця позовна вимога підлягає до часткового задоволення на підставі статті 551 Цивільного кодексу України, оскільки вона значно перевищує розмір збитків і з відповідачів необхідно солідарно стягнути пеню у розмірі 10 000 грн. Розглядаючи зустрічну позовну вимогу [PERSON] та [PERSON] про визнання кредитного договору та договору поруки недійсними суд приходить до наступного висновку. Відповідно статті 257 Цивільного кодексу України строки позовної давності, у межах яких особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого порушено права, становить три роки, а частиною 4 статті 267 цього Кодексу встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено -4- стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, що також встановлено у рішенні Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 та в пункті 31 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин". На підставі вищенаведеного в задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON], [PERSON] до ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" про визнання кредитного договору та договору поруки недійсними слід відмовити, застосувавши строки позовної давності. Згідно частини 1 статті 88 Цивільно - процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: dismissed