Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

У березні 2015 року ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» (далі по тексту - позивач) звернувся до Апеляційного суду міста Києва із позовом [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № ICKGMCU.277713.004 від 17.05.2013 року в розмірі 13510,70 грн. Відповідно до ухвали Апеляційного суду міста Києва від 26.03.2015 року підсудність позовної заяви Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський банк розвитку" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором визначена Шевченківському районному суду міста Києва. Позовні вимоги мотивовані тим, що 17 травня 2013 року між ПАТ "Всеукраїнський банк розвитку" та [PERSON] було укладено кредитний договір № ICKGMCU.277713.004, згідно умов якого, позивач зобов'язався протягом 60 днів з моменту укладення цього договору, встановити кредитний ліміт у розмірі 2000,00 грн. на рахунок № [NUMBER], який відкритий на підставі приєднання позичальника до Умов та Правил надання банківських послуг, а відповідач зобов'язався повертати кредит в порядку і строки, зазначені в кредитному договорі. В порушення умов кредитного договору відповідач не виконує зобов'язання по своєчасному поверненню кредитних коштів та процентів за користування кредитними коштами, у зв'язку з чим у останньої станом на 09.02.2015 року виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 13510,70 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомляла, заперечень на позов не надавала. У відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував представник позивача. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами ст.ст.1050,1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Судом встановлено, що 17 травня 2013 року між ПАТ "Всеукраїнський банк розвитку" та [PERSON] було укладено кредитний договір № ICKGMCU.277713.004, згідно умов якого, позивач зобов'язався протягом 60 днів з моменту укладення цього договору, встановити кредитний ліміт у розмірі 2000,00 грн. на рахунок № [NUMBER], який відкритий на підставі приєднання позичальника до Умов та Правил надання банківських послуг, з нарахуванням відсотків в розмірі 36 % річних за користування кредитом, крім пільгового періоду (а.с.8-9). Позивач свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, встановивши відповідачу кредитний ліміт у розмірі 2000,00 грн. на рахунок № [NUMBER]. Відповідно до п. 5.2.1. Кредитного договору, позичальник зобов'язується погашати заборгованість в порядку і строки, зазначені в кредитному договорі. Згідно п. 2.4. Кредитного договору, нарахування відсотків здійснюється щоденно, при цьому відсотки розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з розрахунку: рік - триста шістдесят днів, місяць - рівний календарній кількості днів. Відповідно до п. 2.5. Кредитного договору, щомісячний мінімальний платіж складає 10 % від суми заборгованості, підлягає сплаті позичальником щомісячно до 25-го числа за попередній місяць. Заборгованість, що підлягає сплаті, не сплачена у встановлений строк, вважається простроченою. Згідно п. 6.1. Кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом банк нараховує позичальнику відсотків в розмірі подвоєною процентної ставки, що встановлено в п.2.3. Згідно п.6.2. Кредитного договору, за порушення строків сплати процентів за користування кредитом, банк нараховує позичальнику пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Відповідно до п.5.3.6. Кредитного договору, банк в односторонньому порядку може розірвати кредитний договір і вимагати від позичальника дострокового погашення кредиту, шляхом направлення письмового повідомлення на адресу позичальника зазначену в цьому договорі. Крім того, встановлено, що відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, а тому станом на 09.02.2015 року у останнього утворилась заборгованість перед позивачем на загальну суму 13510,70 грн., яка складається із: 7768,70 грн. - поточна заборгованість по тілу кредиту; 4550,38 грн. - прострочена заборгованість по відсоткам; 1191,61 грн. - сума пені (а.с.4-7). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають наслідки, встановлені законом або договором. Враховуючи те, що відповідач не виконав умов Кредитного договору, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 13510,70 гривень.

Outcome: approved