Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

Представник ПАТ "РОДОВІД БАНК" в особі відділення «Донецьке регіональне управління» відділення «Дніпропетровське регіональне управління» АТ «РОДОВІД БАНК» (далі - Банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № Д002/СЖ-205.06.1 від 14 грудня 2006 року в розмірі 15787,87 доларів США та 767 746,66 грн. пені та санкцій за порушення грошових зобов`язань. В обґрунтування позову зазначив, що 14.12.2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк» та фізичною особою [PERSON] було укладено кредитний договір №Д002/ІЖ-205.06.01. 17 червня 2009 року назву банку офіційно змінено з відкритого акціонерного товариства «Родовід Банк» на Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк», що підтверджується новим свідоцтвом про реєстрацію юридичної особи. Відповідно до укладеного договору №Д002/ІЖ-205.06.01 від 14.12.2006 року та Договору № 1 про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 08.10.2008 відповідач отримав кредит у розмірі 12 000,00 доларів США зі сплатою процентів за користування грошовими коштами в розмірі 13 %, в подальшому розмір відсоткової ставки було збільшено до 15%. Відповідно до п.п.3.1, 3.2 Кредитного Договору позичальник взяв на себе обов`язок забезпечити повне повернення одержаної суми кредиту на рахунок, вказаний у п.1.2. Договору, не пізніше 12 грудня 2020 року шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного/депозитного рахунку; погашати заборгованість за кредитом рівними частинами згідно з додатком №1 до кредитного договору, в також сплачувати нараховані відсотки не пізніше 10-го числа кожного календарного місяця включно, починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому був підписаний цей договір, а також в день повного погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення готівкових грошових коштів у касу Банку або безготівкового перерахування зі свого поточного рахунку. Відповідно до п. 4.1 Кредитного Договору Банку надано право у разі недотримання Позичальником умов Кредитного Договору вимагати дострокового повернення одержаної суми кредиту, сплати нарахованих за ним процентів, комісій, звернути стягнення на предмет іпотеки №2002/СЖ-205/1.06.1 від 14.12.2006. В порушення умов договору відповідач [PERSON] зобов`язання належним чином не виконала. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 15.12.2014 року, має заборгованість у сумі 15 787,87 доларів США та 767 746,66 грн., що складається з: 9423,40 доларів США - заборгованість за кредитом; 6364,47 доларів США - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 755 337,05 грн. - пеня за прострочку виконання грошових зобов`язань; 12 409,61 грн. - відповідальність за порушення грошового зобов`язання. В якості забезпечення виконання зобов`язань відповідача [PERSON] перед банком, між банком та [PERSON] 14.12.2006 року був укладений Договір поруки №Д002/СЖ-205/2.06.1. Згідно з п.2.1 Договору поруки у разі невиконання Позичальником своїх зобов`язань за платежами, що передбачені кредитним договором, поручитель на підставі письмового повідомлення Позичальника або Банку не пізніше трьох робочих днів після одержання такого повідомлення погашає за рахунок власних коштів на рахунок Банку або внесення готівкових коштів в касу Банку в повному обсязі суму заборгованості за Позичальника за кредитним договором. У зв`язку з чим, ПАТ «РОДОВІД БАНК» просить стягнути в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] заборгованості за кредитним договором № Д002/СЖ-205.06.1 від 14 грудня 2006 року в розмірі 15787,87 доларів США та 767 746,66 грн. пені та санкцій за порушення грошових зобов`язань. Заочним рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 27.02.2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "РОДОВІД БАНК" відділення «Донецьке регіональне управління» відділення «Дніпропетровське регіональне управління» АТ «Родовід банк» задоволено повністю. З [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "РОДОВІД БАНК" стягнуто солідарно суму заборгованості за кредитним договором №Д002/ІЖ-205.06.01 від 14.12.2006 року в розмірі 15 787,87 доларів США та 767 746, 66 грн., суму судового збору в розмірі 3654 грн. та витрати, понесені за дачу оголошення в газеті «Урядовий кур`єр» в розмірі 420 грн. 31.05.2017 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 15 червня 2017 року заява [PERSON] задоволена. Заочне рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 27 лютого 2015 року у справі №225/206/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства " РОДОВІД БАНК " відділення «Донецьке регіональне управління» відділення «Дніпропетровське регіональне управління» АТ «РОДОВІД БАНК» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення суми боргу за кредитним договором - скасовано та призначено до розгляду в загальному порядку. 26.09.2017 року від представника відповідача у справі [PERSON] - адвоката Пікуліна Р.М. до суду надійшов зустрічний позов, в обґрунтування якого зазначено, що з документів наданих ПАТ «РОДОВІД БАНК» вбачається, що відповідно до п. 1.1 договору поруки [PERSON] зобов`язався солідарно відповідати перед банком в повному обсязі за своєчасне і повне виконання Боржником своїх зобов`язань за кредитним договором. Згідно з п. 1.1 кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит на споживчі цілі у розмірі 12 000,00 доларів США. Пунктом 1.3 кредитного договору процентна ставка за кредитом дорівнює 13 % річних. Як вбачається з Договору №1 про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 08 жовтня 2008 року пункт 1.3 Кредитного договору змінено в сторону збільшення процентної ставки, а саме з 13 % річних до 15 % річних. Однак, при укладенні вказаної додаткової угоди [PERSON] присутній не був, про що свідчить відсутність його підпису під змістом угоди. Жодних повідомлень чи пропозицій, щодо внесення відповідних змін до Договору поруки [PERSON] не отримував, а отже і не був ознайомлений зі змінами до умов Кредитного договору. . Порука є одним із способів забезпечення зобов`язань при укладенні кредитних договорів та має зобов`язальний, договірний характер, тому на правовідносини поруки поширюють свою дію загальні положення про зобов`язання та договори. Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності. Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо. Як вбачається з Договору № 1 про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 08 жовтня 2008 року, збільшилась процента ставка річних за користування кредитом з 13 % (як було передбачено кредитним договором) до 15%. Про такі зміни поручитель [PERSON] банком не повідомлявся і згоди на таку зміну істотних умов договору він, як поручитель, не надав. Тобто, внаслідок збільшення процентної ставки без згоди поручителя, збільшився обсяг його відповідальності, а це є підставою для визнання поруки такою, що припинена. Враховуючи наведене,що істотні зміни в кредитний договір були внесені 08 жовтня 2008 року, вважають, що й порука припинила свою дію, починаючи з 08 жовтня 2008 року. Тому просить визнати договір поруки №Д002/СЖ-205/2.00.1 від 14 грудня 2006 року, укладений між ВАТ «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] таким, що припинив свою дію з 08 жовтня 2008 року. Крім того, до суду представником позивача за зустрічним позовом направлено клопотання про зобов`язання ПАТ «РОДОВІД БАНК» надати оригінали документів, що раніше надавалися до суду у вигляді копій та довіреність представника позивача. 06.03.2018, 30.03.2018 року від представника позивача надійшли письмові пояснення з яких вбачається, що позивач зустрічний позов не визнає з наступних підстав: між Відкритим акціонерним товариством «РОДОВІД БАНК», найменування якого з 17.06.2009 року відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» було змінено на Публічне акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] 14.12.2006 року було укладено кредитний договір № Д002/СЖ-205.06.1. Згідно з п.п. 1.1., 1.2. Кредитного договору, Банк надає Позичальнику кредит на споживчі цілі на загальну суму 12 000,00 доларів США терміном по 12.12.2020 року включно. Банк свої зобов`язання відповідно до п. 1.1. Кредитного договору виконав у повному обсязі. Згідно з п. 1.3. Кредитного договору, процентна ставка за кредитами встановлюється в розмірі 13% річних. Згідно з п. 3.2 Кредитного договору, Позичальник зобов`язується погашати кредит відповідно до Додатку № 1 до Кредитного договору частками, а також сплачувати проценти за користування кредитними коштами щомісячно у розмірі 71,50 доларів США в строк (термін) до 10 числа включно кожного календарного місяця починаючи з місяця, наступного за звітним шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку на рахунок, вказаний у п. 1.2. Кредитного договору. 14.12.2006 року між АТ «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] укладено Договір поруки № Д002/СЖ-205/2.00.1. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Строк виконання основного зобов`язання відповідно до Кредитного договору - 12 грудня 2020 року. Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. [PERSON] та [PERSON] (поручитель) первинно взяли на себе зобов`язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 12 грудня 2020 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання Відповідачами окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання Відповідачами кожного щомісячного зобов`язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. У зв`язку з порушенням графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором кредитор використав передбачене частиною другою ст. 1050 ЦК України та умовами Кредитного договору право на односторонню зміну умов кредитного договору, надіславши 15.12.2014 року позовні вимоги до Відповідачів до Суду, у тому числі поручителю, яким встановлено дострокове повернення всієї суми кредиту та пов`язаних із ним платежів відповідно до довідки-розрахунку АТ - «РОДОВІД БАНК» в особі відділення «Донецьке регіональне управління» АТ «РОДОВІД БАНК» про заборгованість Відповідачів станом на 15.12.2014 року. Отже, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов`язання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню з 15.12.2014. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя. Зазначає, що у разі пред`явлення АТ «РОДОВІД БАНК» вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом з тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів. Отже, враховуючи те, що АТ «РОДОВІД БАНК» звернулось до суду з позовними вимогами вчасно, договір поруки не можна вважати припиненим 08.10.2008 року. 21.06.2019 представник позивача надав до суду письмові пояснення, в який зазначив, що на підставі постанови Правління НБУ від 19.12.2017 №811-рш «Про відкликання ліцензії санаційного банку та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №5455 від 20.12.2017 «Про початок процедури ліквідації АТ «РОДОВІД БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку». Зазначеним рішенням призначено та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «РОДОВІД БАНК» начальника відділу запровадження планів врегулювання неплатоспроможності банків Шевченка Андрія Миколайовича. У зв`язку з запровадженням процедури ліквідації АТ «РОДОВІД БАНК», Банком було скорочено штат працівників, регіональні відділення закриті, справи передані до м. Києва. З 14.04.2014 на окремій частині території України запроваджено антитерористичну операцію. У зв`язку з екстреним переміщенням справ з території АТО частково матеріали кредитної справи за кредитним договором №Д002/ІЖ-205.06.01 від 14.12.2006 року відносно [PERSON] були втрачені. Зокрема, відсутні належні докази повідомлення поручителя [PERSON] про зміну процентної ставки за користування кредитом, передбачену Договором №1 від 08.10.2008 року про внесення змін та доповнень до кредитного договору №Д002/ІЖ-205.06.01 від 14.12.2006 року. Надати довіреність представника банка, який звертався до суду з позовом також з цих підстав неможливо. Разом з тим, оригінали кредитного договору №Д002/ІЖ-205.06.01 від 14.12.2006, Договору №1 від 08.10.2008 про внесення змін та доповнень до кредитного договору №Д002/ІЖ-205.06.01 від 14.12.2006, Договору №2 від 10.02.2009 про внесення змін та доповнень до кредитного договору №Д002/ІЖ-205.06.01 від 14.12.2006, Договору поруки № Д002/СЖ-205/2.06.1. Крім того, 03.07.2019 представником позивача за первісним позовом на адресу суду надіслано розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 27.06.2019, відповідно до якого заборгованість за кредитним договором №Д002/ІЖ-205.06.01 від 14.12.2006 року становить: 9423,40 доларів США - заборгованість за кредитом; 11925,95 доларів США- прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 173623,38 доларів США (4543095,60 грн.) - пеня за прострочку виконання грошових зобов`язань, 2852,52 доларів США (74640,15 грн.) - відповідальність за порушення грошового зобов`язання (3% річних). В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом позовні вимоги підтримав в частині позову, зазначив, що заборгованість на 27.06.2019 року автоматично обрахована програмою Банку, однак, позовні вимоги під час підготовчого провадження не збільшувались. Вимоги зустрічного позову не визнав, посилаючись на доводи, викладені в письмових поясненнях. Належно повідомлений про день та час слухання справи відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Представник відповідача [PERSON] за первісним позовом адвокат Пікулін Р.М. та відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилися, представник відповідача адвокат Пікулін Р.М. надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, просив в позовних вимогах за первісним позовом відмовити, вимоги зустрічного позову - задовольнити. Оцінив усі докази, зібрані в справі в їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми чинного законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, суд доходить висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов - задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до статті 76, частини першої статті 77 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до статті 12 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що 14.12.2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк» та фізичною особою [PERSON] було укладено кредитний договір №Д002/ІЖ-205.06.01, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 12 000,00 доларів США зі сплатою процентів за користування грошовими коштами в розмірі 13 %. В якості забезпечення виконання зобов`язань відповідача [PERSON] перед банком, між банком та [PERSON] 14.12.2006 року був укладений Договір поруки №Д002/СЖ-205/2.06.1. На підставі Договору № 1 про внесення змін та доповнень до кредитного договору №Д002/ІЖ-205.06.01 від 08.10.2008 року, були внесені зміни, які полягають у підвищені процентної ставки до 15,0 % річних. Відповідачем не виконувались умови кредитного договору, у зв`язку з чим станом на 15.12.2014 року утворилась заборгованість у сумі 15 787,87 доларів США та 767 749,66 грн., що складається з наступного: 9423,40 доларів США - заборгованість за кредитом; 6364,47 доларів США - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 755 337,05 грн. - пеня за прострочку виконання грошових зобов`язань; 12 409,61 грн. - відповідальність за порушення грошового зобов`язання (3% річних). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором. Неповерненням отриманого кредиту з відсотками в обумовлений строк відповідач порушив в односторонньому порядку зобов`язання, що випливають з умов кредитного договору, що є недопустимим. Згідно з положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст.533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі, якщо кредит правомірний наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Висновки суду ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні належних доказах, при цьому, судом взято до уваги об`єктивні причини неможливості надання до суду представником ПАТ «РОДОВІД БАНК» оригіналу довіреності на представника, яким подано позов. За приписами ч.1 ст. 546 ЦК виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. В силу ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до положень ч. 1 ст. 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Отже, порука припиняється за наявності факту зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. При цьому для припинення поруки достатнім є встановлення таких змін в основному зобов`язанні. При цьому подальше фактичне виконання зобов`язання, в тому числі фактичний строк його виконання, відмова кредитора від вимоги щодо виконання зобов`язання в зміненому обсязі, не свідчать про збереження поруки, оскільки відбулися після настання правоприпиняючого факту (збільшення обсягу відповідальності). Збільшення вказаної відповідальності може відбутися внаслідок змін забезпеченого порукою зобов`язання, які безпосередньо спрямовані на підвищення суми кредиту, процентної ставки за користування кредитом, пені тощо або на включення опосередковано обтяжливих умов відповідальності поручителя, зокрема, шляхом скорочення строку повернення кредиту. Зазначений правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 (справа№523/3082/14-ц), яким також вказано, що аналогічні правові висновки висловлені у постанові Верховного Суду України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15 та у постановах Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі № 522/9232/14-ц (провадження № 61-1106св18), від 20 червня 2018 року у справі № 161/11866/15-ц (провадження № 61-6894св18), від 07 листопада 2018 року у справі № 203/2907/16-ц (провадження 61-9260св18). За таких обставин суд, встановивши, що Договір №1 від 08.10.2008 року про внесення змін та доповнень до кредитного договору №Д002/СЖ-205.06.1 від 14.12.2006 року до договору поруки, укладеного між ВАТ «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] , останнім не підписаний, доходить висновку про припинення поруки на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України з огляду на те, що він не надав згоду на збільшення обсягу його відповідальності. Пунктом 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов`язується зі зміною забезпеченого зобов`язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов`язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов`язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов`язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред`явлення позову про визнання договору поруки припиненим. Представник відповідача за зустрічним позовом не надав докази погодження поручителя [PERSON] та його поінформованості про зміну процентної ставки за користування кредитом. Неможливість їх надання підтверджена представником відповідача за зустрічним позовом в письмових поясненнях, в судовому засіданні, а також вбачається з самого Догорору. З п.4.3 Договору поруки № Д002/СЖ-205/2.06.1 від 14.12.2006 року вбачається, що сторони погодили, що всі зміни та доповнення до цього Договору дійсні лише у тому разі, якщо здійснені у письмовій формі і підписані уповноваженими на це представниками обох Сторін. При цьому, суд вважає, що посилання представника ПАТ «РОДОВІД БАНК» на збільшення розміру процентної ставки одночасно зі збільшенням періоду сплати заборгованості з 10 до 25 числа кожного календарного місяця включно згідно з Договором №2 про внесення змін та доповнень до кредитного договору №Д002/СЖ-205.06.1 від 10.02.2009 не може свідчити про одночасне зменшення обсягу від повільності поручителя, навіть через те, що вказаний Договір №2 укладено по спливу 4 місяців з часу збільшення процентної ставки. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «РОДОВІД БАНК» про стягнення з відповідачів у солідарному порядку суми заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню у частині стягнення заборгованості з [PERSON] та не підлягають задоволенню у частині стягнення заборгованості з [PERSON] як з поручителя. Разом з тим, зустрічні позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «РОДОВІД БАНК» на підставі ч.1 ст.559 ЦК України, якою передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого ним зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя, підлягають задоволенню та договір поруки № Д002/СЖ-205/2.06.1 необхідно вважати припиненим, оскільки, як встановлено судом, [PERSON] не підписував договір № 1 про внесення змін та доповнень до кредитного договору №Д002/ІЖ-205.06.01 від 08.10.2008 року, щодо зміни умов кредитного договору. Відтак, з відповідача [PERSON] на користь позивача за первісним позовом підлягає стягненню заборгованість за кредитом у розмірі 9423,40 грн. доларів США, прострочена заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 6364,47 доларів США та 3% річних від суми простроченої заборгованості в сумі 12409,61 грн. Щодо стягнення з відповідача [PERSON] пені за прострочку виконання грошових зобов`язань суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р до зазначених населених пунктів належить м. Донецьк. В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р. Згідно із пунктом 23 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить м. Донецьк. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачу [PERSON] , яка проживає в м. Донецьку, пеня нарахована після 14.04.2014 року і таким чином є підстави для застосування вимог ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Проведене позивачем нарахування пені після 14.04.2014 року у загальному порядку є неправомірним. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача за первісним позовом підлягає стягненню пеня, нарахована в період до 14.04.2014 року в розмірі 23421,20 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На пiдставi вищевикладеного,

Outcome: partial