Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Позивач ПО "Загальноосвітній навчальний заклад "Міжнародна школа Глобус" звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання послуг з навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.08.2017 року між ПО «Загальноосвітній навчальний заклад «Російсько-Українська гуманітарна гімназія» (правонаступником якого є ПО (установа, заклад) "Загальноосвітній навчальний заклад "Міжнародна школа Глобус") та [PERSON] був укладений Договір про надання послуг з навчання [PERSON], відповідно до умов якого, Гімназія зобов'язується за рахунок грошових коштів відповідача здійснити навчання [PERSON] у 2017-2018 навчальному році. Загальна вартість освітньої послуги складає 115 000,00 грн., яка підлягає оплаті шляхом безготівкового розрахунку. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач вчасно кошти не сплачує, у зв'язку з чим Міжнародна школа звернулася до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь ПО "Загальноосвітній навчальний заклад "Міжнародна школа Глобус" заборгованість у розмірі 115 000,00 грн., заборгованість за послуги з організації харчування в розмірі 11840,00 грн., інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 6780,05 грн., 3% річних у розмірі 3003,70 грн., пеня в розмірі 36545,00 грн. та судові витрати по справі в розмірі 2598 грн. В судове засідання представник позивача не з»явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи в відсутність представника, проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач не з»явився, повідомлявся шляхом оголошення на сайті Судової влади України. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Міжнародної школи підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.08.2017 року між ПО «Загальноосвітній навчальний заклад «Російсько-Українська гуманітарна гімназія» (правонаступником якого є ПО (установа, заклад) "Загальноосвітній навчальний заклад "Міжнародна школа Глобус") та [PERSON] був укладений Договір про надання послуг з навчання [PERSON], відповідно до умов якого, Гімназія зобов'язується за рахунок грошових коштів відповідача здійснити навчання [PERSON] у 2017-2018 навчальному році. Загальна вартість освітньої послуги складає 115 000,00 грн., яка підлягає оплаті шляхом безготівкового розрахунку. Відповідно до п. 3.1 Договору замовник зобов'язаний своєчасно вносити вступний внесок, плату за освітню послугу, а також своєчасно оплачувати додаткові платні послуги в розмірах та у строки, встановлені цим Договором. Відповідно до п. 4.2 Договору загальна вартість освітньої послуги складає 115 000,00 грн. за 12 місяців, яка підлягає оплаті шляхом безготівкового розрахунку на розрахунковий рахунок Школи в порядку та у строки, передбачені п.4.6 Договору (п.4.5 Договору). Згідно з п. 4.6 Договору замовник має право вносити плату за навчання частинами, згідно наступного графіку: перший платіж до 30.08.2017 р. (30000,00 грн.); другий платіж до 15.11.2017 року (30000,00 грн.); третій платіж до 15.01.2018 року (28000,00 грн.); четвертий платіж до 15.04.2018 року (27000,00 грн.). Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного Кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утримання від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 2. ст. 509 Цивільного Кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб,- що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Частиною 1 ст. 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, а відповідач виконува свої обов'язки за укладеним Договором не в повному обсязі, станом на 02.08.2017 року утворилась заборгованість по поверненню коштів за навчання у розмірі 115 000,00 грн., що підтверджується відомостю по рахунку 361 за 01.06.2017-01.09.2018 р.р. Згідно зі ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним Договором. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв'язку з невиконанням відповідачкою своїх зобов'язань за Договором у неї виникла заборгованість перед Міжнародною школою у розмірі 173168,75 грн., з яких: - 115 000,00 грн. - заборгованість за надання освітньої послуги; - 11840,00 грн. - за послуги з організації харчування; - 6780,05 грн. - інфляційне збільшення суми боргу; - 3003,70 - 3 % річних від простроченої суми; - 36545,00 грн. - пеня. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язань і заборгованість за Договором не погашає. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. За положеннями вищевказаних норм суди мають належним чином обґрунтовувати свої рішення. Аналогічна позиція підтримується і практикою Європейського Суду з прав людини, зокрема у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 року, де зазначено про те, що Європейський Суд встановив порушення ст. 6 Конвенції, у тому числі через те, що національні суди не дали відповідь на аргументи заявниці стосовно правдивості показів свідків та дійсності документів, хоча ці докази були визначальними для рішення по справі. Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач умови укладеного Договору не виконує, заборгованість не сплачує, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги Міжнародної школи підлягають задоволенню в повному обсязі й з відповідача на користь Міжнародної школи підлягає стягненню заборгованість за Договором про надання послуг з навчання від 02.08.2017 року у розмірі 115000, 00 грн., за послуги з організації харчування в розмірі 11840,00 грн., 3 % річних у розмірі 3003,70 грн., інфляційне збільшення у розмірі 6780, 05 грн., пеню у розмірі 36545,00 грн. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2598 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved