Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулась у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, в якій, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просить стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) від суми несплачених аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , за період з 03 квітня 2012 року по 31 липня 2019 року в розмірі 31868 грн. 97 коп. В обґрунтування позовної вимоги посилається на те, що від шлюбу із відповідачем мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до виконавчого листа №1716/91/2012 від 03 квітня 2012 року виданого Рівненським районним судом Рівненської області на підставі рішення Апеляційного суду Рівненської області з [PERSON] з 07 лютого 2012 року до 01 вересня 2018 року підлягали стягненню на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] щомісячно в твердій грошовій сумі 350 грн., а з 01 вересня 2018 року до 22 жовтня 2018 року в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становило 972 грн. 00 коп. Згідно виконавчого листа №570/3163/18 від 17 вересня 2018 року виданого Рівненським районним судом Рівненської області на підставі рішення Рівненського районного суду Рівненської області з [PERSON] з 23 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття підлягають стягненню на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі 1500 грн. 00 коп., щомісячно. Відповідач, аліменти не сплачував, внаслідок чого станом на 31 липня 2019 року утворилась заборгованість в сумі 42316 грн. 47 коп. Сума неустойки (пені) від суми несплачених аліментів за період з 01 січня 2016 року по 31 липня 2019 року становить 121489 грн. 94 коп. Однак, враховуючи, що згідно п.1. ч.1 ст.196 СК України, розмір неустойки (пені) не може перевищувати 100 відсотків заборгованості та приймаючи до уваги, що державною виконавчою службою до відповідача були вжиті заходи у вигляді штрафу в розмірі 10447 грн. 50 коп., позивач просить стягнути неустойку (пеню) в сумі різниці між розміром заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", а саме, 31868 грн. 97 коп. Позивач та її представник, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилась, подали до суду заяви в яких просять розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, подав до суду заяви в яких просять розгляд справи проводити без його участі. Поряд з цим, через канцелярію суду, подав відзив згідно якого позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з його вини, просить в задоволенні позову відмовити. Окрім цього, вказуючи на те, що у нього на утриманні перебуває непрацююча мати та вітчим, який є інвалідом 2 групи, посилаючись на ч.2 ст.196 СК України, просить звільнити його від сплати пені за прострочення сплати аліментів. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з наступних підстав. Як встановлено судом, позивач та відповідач мають спільну неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до виконавчого листа №1716/91/2012 від 03 квітня 2012 року виданого Рівненським районним судом Рівненської області на підставі рішення Апеляційного суду Рівненської області з [PERSON] з 07 лютого 2012 року до 01 вересня 2018 року підлягали стягненню на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] щомісячно в твердій грошовій сумі 350 грн., а з 01 вересня 2018 року до 22 жовтня 2018 року в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становило 972 грн. 00 коп.. Згідно виконавчого листа №570/3163/18 від 17 вересня 2018 року виданого Рівненським районним судом Рівненської області на підставі рішення Рівненського районного суду Рівненської області з [PERSON] з 23 жовтня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття підлягають стягненню на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі 1500 грн. 00 коп., щомісячно. Вищевказані обставини визнані сторонами, про що зазначено ними у заявах по суті, а саме в позовній заяві та відзиві на неї, а відповідно в силу вимог ч.1 ст. 82 ЦПК України вони не підлягають доказуванню. Статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до розрахунку №29736 від 12 серпня 2019 року та розрахунку №39871 від 30 жовтня 2019 року проведеного державним виконавцем Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області заборгованість [PERSON] перед [PERSON] по сплаті аліментів на утримання дитини - дочки [PERSON] за період з 07 лютого 2012 року по 22 жовтня 2018 року станом на 31 липня 2019 року становила 29929 грн. 43 коп. і була повністю сплачена 08 серпня 2019 року. Згідно розрахунку №29734 від 12 серпня 2019 року проведеного державним виконавцем Рівненського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області заборгованість [PERSON] перед [PERSON] по сплаті аліментів на утримання дитини - дочки [PERSON] за період з 23 жовтня 2018 року по 31 липня 2019 року становила 12387 грн. 04 коп. і була повністю сплачена 31 липня 2019 року. Враховуючи наведене, суд вважає доведеною ту обставину, що відповідач зобов`язання по утриманню своєї дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , належним чином не виконував та допустив заборгованість по сплаті встановлених рішенням суду аліментів, розмір якої станом на 31 липня 2019 року становив 42316 грн.47 коп. Суд вважає недоведеним та не враховує при винесенні рішення посилання відповідача на те, що вищевказана заборгованість по сплаті аліментів виникла не з його вини, оскільки такі посилання не підтвердженні жодним доказом. Згідно вимог ч.1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Статтею 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів підлягає розрахунку за формулою: Р=(A1*1%*Q1)+(A2*1%*Q2)+……….(An*1%*Qn), де: Р - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Зазначене повністю узгоджується із висновок, який зробила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25 квітня 2018 року, винесеній у справі № 572/1762/15-ц. Згідно розрахунку наданого позивачем, сума неустойки (пені) від суми несплачених аліментів за період з 01 січня 2016 року по 31 липня 2019 року становить 121489 грн. 94 коп. Оскільки розрахунок неустойки (пені) проведений позивачем у відповідності до вимог ст.196 СК України, він приймається судом, як належний та допустимий доказ. Відповідно до положень ч.2 ст.196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Як, вбачається із відзиву відповідач, як на підставу зменшення розміру неустойки (пені), посилається на те, що у нього на утриманні перебуває непрацююча мати [PERSON] та вітчим [PERSON] , який є інвалідом 2 групи. Для підтвердження вказаних обставин, ним подано довідку про склад сім`ї, медичні документи про стан здоров`я вітчима і чеки про придбання ліків. Дослідивши вищевказані докази, суд приходить до переконання, що відповідач не довів перебування [PERSON] та [PERSON] на його утриманні. Так, сам факт проживання [PERSON] разом із [PERSON] , яка не працює і є людиною похилого віку, та [PERSON] , який окрім цього є інвалідом 2 групи, не підтверджує тієї обставини, що відповідач утримує їх або надає їм матеріальну допомогу. Наявність такого обов`язку не свідчить про його виконання. Окрім цього, як вбачається із наданих ним чеків про придбання ліків в жодному із них відповідач не зазначений як покупець. За таких обставин, суд приходить до переконання про відсутність підстав для зменшення розміру неустойки (пені). Поряд з цим, суд враховує те, що в силу вимог ч.1 ст.196 СК України, позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі, який не перевищує 100 відсотків заборгованості та бере до уваги, що 18 вересня 2018 року, в зв`язку із наявністю у [PERSON] заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищив суму відповідних платежів за три роки, державним виконавцем був застосований захід примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", а саме винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів, тобто 10447 грн. 50 коп. Зважаючи на викладене, з відповідача підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів в заявленій позивачем сумі 31868 грн. 97 коп., тобто різниці між розміром заборгованості, який на день її повного погашення становив 42316 грн.47 коп. та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", який становить 10447 грн. 50 коп., а відповідно позов підлягає задоволенню повністю. Оскільки, позовна заява підлягає задоволенню повністю, в силу вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, сплата судового збору покладається на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved