Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Позивач Обласне\~комунальне підприємство\~«Донецьктеплокомуненерго» в\~особі Виробничої\~одиниці «Костянтинівкатепломережа»\~ звернувся до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання, вказуючи в обґрунтування позовних вимог, що відповідач є споживачем послуг з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , які надаються позивачем. На ім`я відповідача відкрито особовий рахунок № [NUMBER] за вказаною адресою. Відповідач не виконує свої зобов`язання з оплати наданих послуг, внаслідок чого за період з жовтня 2017 року по вересень 2021 року включно утворилась заборгованість, розмір якої відповідно до розрахунку складає 32558 грн. 66 коп. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період часу з жовтня 2017 року по вересень 2021 року в сумі 32558 грн. 66 коп., а також витрати по сплаті судового збору. Представник позивача\~в судове засідання не з`явився, звернувся із заявою про розгляд справи у його відсутність, а також надав відповідь на відзив (а.с. 43-44), у якій зазначив, що оскільки квартира відповідача [PERSON] знаходиться в багатоквартирному будинку, який приєднаний до системи централізованого теплопостачання, то він є споживачем житлово-комунальних послуг та на ці відносини поширюється дія Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Між виробником та споживачем встановилися фактичні відносини з надання теплової енергії на підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER] , оскільки виробник надає теплову енергіє, а споживач використав послугу для задоволення власних потреб. Факт надання послуг з теплопостачання до будинку, в якому розташована квартира відповідача, підтверджується відповідними актами про підключення житлового будинку до мережі централізованого опалення. Доказами та обґрунтуванням суми заборгованості є розрахунок, який був доданий з зазначенням тарифів, опалювальної площі та норми споживання. В силу діючого законодавства відповідач повинен щомісяця вносити плату за комунальні послуги. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце його проведення (а.с. 22, 42), надав до суду письмовий відзив на позовну заяву з додатками (а.с. 25-27), з якого вбачається, що відповідач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , у якій мешкає. Вважає, що додані до позову акти не підтверджують підключення до мережі централізованого його квартири. 15 вересня 2020 року було складено протокол засідання комісії по вирішенню питання відключення окремого жилого будинку (будинків) від центрального опалення та встановлення індивідуального (автономного) опалення, було прийнято рішення провести видачу відповідачу листів узгодження на отримання технічних умов служб для виготовлення проекту на встановлення індивідуального (автономного) опалення в приміщеннях багатоповерхових будинках. Відключення квартири було узгоджено без зауважень. 09 вересня 2021 року у присутності відповідача представниками позивача було складено акт про демонтаж приладів централізованого опалення, який засвідчено підписами сторін, в якому зазначено про відсутність приладів центрального опалення, джерело опалення газовий котел. Представниками КП «СЕЗ», теплопостачальної організації та власником квартири було складено акт про підтвердження відключення квартири, відсутність системи центрального опалення за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що з вересня 2020 року він не був споживачем послуг центрального опалення. Проведене відключення не є самовільним, оскільки здійснене відповідно до дозволів, отриманих згідно рішень постійно діючої комісії з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та установки автономного обладнання в квартирах багатоповерхових будинків. Згідно інформації вказаної на офіційному сайті теплопостачальника будинок відповідача входить до переліку багатоповерхових будинків, у яких не менш ніж половина квартир та нежитлових приміщень відокремлена (відключена) від централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. На підставі викладеного вважає безпідставним нарахування за не надані фактично послуги центрального опалення. Також, зазначив, що позивач звернувся до суду з перевищенням трирічного строку позовної давності, оскільки позов подано 29 вересня 2021 року, а заборгованість розраховується з жовтня 2017 року. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити. З`ясувавши позицію представника позивача, відповідача, дослідивши докази, суд прийшов до таких висновків. Судом встановлено, що відповідно до копії договору купівлі-продажу від 28 серпня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Костянтинівського МНО Землянським В.І., зареєстрованого у реєстрі за № 678 (а.с. 11-12), [PERSON] є покупцем квартири [ADDRESS] , що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 95608049 від 28 серпня 2017 року (а.с. 13). ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Костянтинівкатепломережа» є постачальником послуг з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] . На ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] у ВО «Костянтинівкатепломережа» (а.с. 4-5). На підтвердження надання відповідачу послуг з централізованого опалення у період часу з жовтня 2017 року по вересень 2021 року позивачем надано до суду копії актів про підключення житлового будинку [ADDRESS] до системи централізованого опалення від 17 жовтня 2017 року, 25 жовтня 2018 року, 28 жовтня 2019 року, 02 листопада 2020 року (а.с. 9-10). Згідно із ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно із п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлений інший строк. Згідно розрахунку заборгованості (а.с. 4), відповідач не здійснював оплату послуг з теплопостачання за вказаною вище адресою, в зв`язку з чим позивачем нараховано заборгованість за період з жовтня 2017 року по квітень 2021 року включно у розмірі 32 558 грн 66 коп. У підтвердження заперечень проти позовних вимог відповідач посилається на ту обставину, що належну йому квартиру було відключено від мережі теплопостачання та з вересня 2020 року він не користувався вказаними послугами, надаючи суду копії витягу з протоколу засідання комісії з вирішення питань відключення окремого житлового будинку (будинків) від централізованого опалення і влаштування індивідуального (автономного) опалення від 15 вересня 2020 року (а.с. 31); акту про відокремлення (відключення) квартири від мереж централізованого опалення за підписом власника квартири, представника виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, представника суб`єкта господарювання, без підпису представника виконавця комунальної послуги з постачання теплової енергії (а.с. 32); листа узгодження на отримання технічних умов служб, для виготовлення проектів на влаштування індивідуального (автономного) опалення у приміщеннях багатоповерхових будинків за підписом представників пожежної, ремонтно-будівельного сервісу, КП "Служба єдиного замовника", без підпису представників УГГ, РЕМ, ВО "Костянтинівкатепломережа" (а.с. 34); копію акту про демонтаж приладів централізованого опалення від 09 вересня 2021 року за підписами оператора ЦОК, квартиронаймача, ст. майстра котельні (а.с. 33). Відповідно до пунктів 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживач має право відмовитися від надання послуг центрального опалення, постачання гарячої води і водовідведення. Відключення споживача від мереж ЦО і ГВП здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до\~Закону України "Про теплопостачання"\~схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення (пункт 26 Правил). \~ \~ \~ \~Згідно з пунктами 2.1, 2.2 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого\~наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг центрального опалення та гарячого теплопостачання орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу комісію для розгляду таких питань. Комісія після вивчення конкретних умов приймає рішення, яке оформлюється протоколом, витяг з якого надається заявникові. При позитивному рішенні комісії, заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального теплопостачання і відокремлення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання. \~ \~ \~ \~Згідно з пунктами 2.5, 2.6, 2.7 вищезгаданого Порядку, відключення приміщень від внутрішньо будинкових мереж виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця таких послуг та власника квартири або уповноваженої ним особи. По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження відповідного акта сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого опалення. Відповідно довитягу з протоколу засідання комісії з вирішення питань відключення окремого житлового будинку (будинків) від централізованого опалення і влаштування індивідуального (автономного) опалення від 15 вересня 2020 року (а.с. 31) рішенням комісії [PERSON] , адреса: [ADDRESS] , надано дозвіл на відключення від централізованого опалення та встановлення індивідуального опалення та провести видачу листів узгодження на отримання технічних умов служб для виготовлення проекту на влаштування індивідуального (автономного) опалення в приміщеннях багатоповерхових будинків. Акт про відокремлення (відключення) квартири від мереж централізованого опалення, затверджений головою комісії, протокол від 15 вересня 2020 року № 3 (а.с. 32), лист узгодження на отримання технічних умов служб, для виготовлення проектів на влаштування індивідуального (автономного) опалення у приміщеннях багатоповерхових будинків, затверджений головою комісії, додаток № 2 до протоколу № 3 від 15 вересня 2020 року (а.с. 34), підпису представника ВО "Костянтинівкатепломережа" не містять. 09 вересня 2021 року представником ВО "Костянтинівкатепломережа" - оператором ЦОК, у присутності квартиронаймача [PERSON] , ст. майстра котельні складено акт про демонтаж приладів централізованого опалення, у якому зазначено, що за адресою: [ADDRESS] , прилади ц/о відсутні, стояки заізольовані, джерело опалення газовий котел « Ferolli», дозвіл № 3 від 15 вересня 2020 року (а.с. 33). Таким чином, судом встановлено, що станом на 09 вересня 2021 року є підтвердженим відключення помешкання відповідача від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення, тому є неспроможними доводи відзиву відповідача [PERSON] про те, що він фактично з вересня 2020 року не користується послугами з теплопостачання, які надає позивач. Відповідно до\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Правовідносини, в яких замовник зобов`язаний оплатити надану послугу у грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовими зобов`язаннями. Тобто, згідно із зазначеними правовими нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, який залишився не спростованим належними та допустимими доказами стороною відповідача, вбачається, що відповідач не здійснював оплату послуг з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з чим позивачем нараховано заборгованість за період з жовтня 2017 року по квітень 2021 року включно включно в сумі 32558 грн 66 коп (а.с. 4-5). Відповідач у письмовому відзиві зазначає про перевищення позивачем при зверненні до суду із цим позовом строків позовної давності, фактично порушуючи питання про застосування позовної давності судом. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Аналізуючи вказані норми права Верховний Суд України в постанові від 22 березня 2017р. у справі № 6-43цс17 виклав наступний правовий висновок. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може, з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Враховуючи те, що позивач звернувся до суду із вказаним позовом 29 вересня 2021 2021 року, а з розрахунку заборгованості вбачається, що у період з жовтня 2017 року по квітень 2021 року відповідач не здійснював платежі на погашення заборгованості, хоча в цей період плата за послуги з теплопостачання нараховувалася, суд дійшов висновку про те, що перебіг позовної давності не переривався, судом не встановлені обставини вчинення відповідачем дій, що свідчать про визнання ним свого боргу. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості, що виникла з 01 жовтня 2017 року по 31 серпня 2018 року пред`явлені позивачем поза межами строку позовної давності, а тому задоволенню не підлягають. Згідно з розрахунку, наданого позивачем, який є не спростованим стороною відповідача, у межах строку позовної давності за період з вересня 2018 року (початок нарахування в опалювальному сезоні жовтень 2018 року) по квітень 2021 року включно за вказаною адресою виникла заборгованість в розмірі 24535 грн 63 коп, яку необхідно стягнути на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Костянтинівкатепломережа» з відповідача у справі. За таких обставин позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України в зв`язку із частковим задоволенням позову з [PERSON] на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Костянтинівкатепломережа» необхідно стягнути витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 1710 грн 44 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial