Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

22 лютого 2019 року представник [PERSON] - адвокат Гурба Михайло Васильович звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до ТОВ "Щедра Нива", Державного реєстратора Вербовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Пушкар Олени Миколаївни про визнання недійсними додаткових угод про внесення змін до договору оренди землі, визнання незаконними та скасування рішень державного реєстратора про реєстрацію додаткових угод про внесення змін до договору оренди землі. Позовні вимоги мотивовані тим, що між позивачем та ТОВ "Щедра Нива" було укладено договори оренди земельних ділянок площею 3,8301 га., кадастровий номер [NUMBER] , та площею 3,7959 га., кадастровий номер [NUMBER] , строком на 10 років. В подальшому, а саме з інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивачу стало відомо, що на підставі рішень державного реєстратора Вербовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області Пушкар О.М. було здійснено державну реєстрацію Додаткових угод про внесення змін до договорів оренди вищезазначених земельних ділянок. Представник позивача зазначає, що Додаткових угод про внесення змін до договорів оренди земельних ділянок вона не підписувала, а тому просить визнати недійсними та скасувати Додаткові угоди про внесення змін до договорів оренди земельних ділянок, визнати незаконними та скасувати рішення державного реєстратора Вербовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області Пушкар О.М. про державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Додаткових угод про внесення змін до договорів оренди земельних ділянок, а також стягнути з ТОВ "Щедра Нива" судові витрати, а саме судовий збір в сумі 3073,60 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн. Ухвалою суду від 26.02.2019 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Явку позивача визнано обов`язковою. Відповідачам визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. 08.04.2019 року до суду надійшли заперечення на позовну заяву, у відповідності до яких державний реєстратор Вербовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області Пушкар О.М. просить відмовити в задоволенні позову в частині визнання незаконими та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, оскільки при проведенні державної реєстрації речових прав на нерухоме майно нею було дотримано вимоги чинного законодавства. Представник відповідача ТОВ "Щедра Нива" у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подав. Позивач та її представник, у встановлений судом строк, відповіді на відзив не подали. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов та просив його задоволити з підстав наведених у позовній заяві, оскільки додаткові угоди про внесення змін до договорів оренди землі були підписані представником позивача за довіреністю - [PERSON] , який не був уповноважений на підписання таких угод. Відмовився відклопотання про призначення експертизи. Представник відповідача ТОВ "Щедра Нива" у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову та зазначив, що додаткові угоди про внесення змін до договорів оренди землі були підписані уповноваженим представником позивача [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення учасників справи, свідка, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] (копія на а.с. 13-14), свідоцтвом про право на спадщину за законом від 08.05.2013 року (копія на а.с. 15), а також Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 33934232 від 08.05.2013 року (копія на а.с. 16) підтверджено, що позивач є власником земельної ділянки, площею 3,8301 га., кадастровий номер [NUMBER] , а також земельної ділянки, площею 3,7959 га., кадастровий номер [NUMBER] . 02 лютого 2008 року між ТОВ "Щедра Нива" та позивачем було укладено договір оренди земельної ділянки, у відповідності до якого [PERSON] передала в оренду ТОВ "Щедра Нива" належну їй на праві власності земельну ділянку, площею 3,7959 га., кадастровий номер [NUMBER] , що розташована на території Кропивнянської сільської ради Хмільницького району Вінницької області. Даний договір зареєстрований у Хмільницькому районному відділі Вінницької регіональної філії "Центру ДЗК" про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 22.10.2009 року за № 040905400172 (а.с. 58-59). 04 грудня 2014 року між ТОВ "Щедра Нива" та позивачем було укладено договір оренди земельної ділянки, у відповідності до якого [PERSON] передала в оренду ТОВ "Щедра Нива" належну їй на праві власності земельну ділянку площею 3,8301 га., кадастровий номер [NUMBER] , що розташована на території Кропивнянської сільської ради Хмільницького району Вінницької області (а.с. 56-57). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 151991335 від 07.01.2019 року, № 151991277 від 07.01.2019 року (копії на а.с. 18-21) встановлено, що державним реєстратором було проведено реєстрацію додаткових угод про внесення змін до вищезазначених договорів оренди земельних ділянок. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивач [PERSON] уповноважила його на отримання орендної плати. Угоди про внесення змін до договорів оренди землі підписані ним. Копії даних угод [PERSON] не надавав, зміст правочинів, зокрема про збільшення строку ді договорів оренди землі, до її відома не доводив. З довіреностей від 22.08.2016 року, 13.09.2017 року, 04.06.2018 року (копії на а.с. 64, 66) встановлено, що позивач уповноважила [PERSON] отримати орендну плату за земельну частку (пай) в ТОВ "Щедра Нива", для чого надала йому право розписуватися за неї і виконувати інші дії, пов`язані з цими довіреностями. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний сторонами. Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.ч. 1, 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України). Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 ЦК України). Статтями 626, 628, 629 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що спірні додаткові угоди про внесення змін до договорів оренди землі були укладені без волевиявлення [PERSON] , а тому є недійсними на підставі ч. 3 ст. 203. ч. 1 ст. 215 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ч. 1 ст. 21 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав (крім випадків, коли такі дії здійснюються у порядку, передбаченому статтею 37 цього Закону) (ч. 5 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Згідно із п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що внесення змін до договорів оренди земельних ділянок від 02.02.2008 року та 04.12.2014 року було проведено на підставі додаткових угод, які визнані судом недійсними, суд приходить до висновку про задоволення позову та скасування рішень державного реєстратора. Щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з оплатою витрат на правничу допомогу, суд враховує наступне. Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За положеннями Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначає, що видами правової допомоги - є надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. За змістом положень статті 29 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, доказ про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. З огляду на викладене та приймаючи до уваги те, що на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, позивачем надано лише попередній розрахунок розміру судових витрат (а.с. 6), а також ордер серії ВН [NUMBER] 089432 від 19.02.2019 року (а.с. 8), суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу документально не підтверджені та не доведені, а тому в задоволенні вимог про відшкодування таких витрат слід відмовити. Судові витрати по оплаті судового збору підлягають розподілу відповідно до\~ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved