Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

У грудні 2020 року позивач звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до відповідача Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову позивач в своїй позовній заяві зазначила, що 07.10.2020 року позивачу стало відомо про відкрите виконавче провадження №62177568 з примусового виконання виконавчого напису №17740 від 05.05.2020 року виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний банк» заборгованості в розмірі 40 621,63 грн. Про відкрите виконавче провадження позивачу стало відомо у зв`язку з отриманням її роботодавцем постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. від 04.06.2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у межах виконавчого провадження № 62177568. Вказала, що на момент вчинення виконавчого напису №17740 (05.05.2020 року) до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів не входили кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. не мала законних підстав вчиняти виконавчий напис №17740 від 05.05.2020 року та повинна була відмовити у вчинені нотаріальних дій, однак цього не зробила. У зв`язку з чим, виконавчий напис №17740 від 05.05.2020 року є таким, що не підлягає виконанню. Так, згідно з наданими приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. копіями документів, на підставі яких був вчинений вказаний виконавчий напис, АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на підтвердження нібито боржником безспірності заборгованості перед банком надало виписку з рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором № 1001234909701 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Однак, у вказаному розрахунку зазначено лише розраховані банком суми простроченої заборгованості за сумою кредиту, комісією та відсотками. Банком не надано засвідчену виписку з рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою банку про непогашення заборгованості. Так, по суті розрахунок заборгованості, підготовлений працівниками банку, що ліг в основу виконавчого напису, є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог банку до боржника. За таких обставин, наданий банком розрахунок для вчинення виконавчого напису не є належним доказом безспірності заборгованості. У наданій банком нібито виписці з рахунку, з-поміж іншого, зазначено про те, що банк нібито направляв боржнику письмову вимогу (повідомлення), в якій нібито було надано строк для погашення заборгованості до 27.03.2020 року. Однак ні банк, ні нотаріус у відповідь на письмові заяви позивача не надали копії даної письмової вимоги (повідомлення) та доказів її направлення/вручення на її адресу. Жодної письмової вимоги (повідомлення) від банку до вчинення виконавчого напису позивач не отримувала. Крім того, у розрахунок заборгованості банком була включена заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості. Відповідно до заяви № [NUMBER] про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, комісія за обслуговування кредитної заборгованості (грн.) ** - сплата за послуги банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо Споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо Споживчого кредиту в тому числі, але не виключно за надання довідок щодо стану заборгованості по Споживчу кредиту, підтвердження проведених платежів. Зазначила, що оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як обслуговування кредитної заборгованості не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Обслуговування кредитної заборгованості є фактично наданням кредиту позичальнику, такі операції, як: сплата за послуги банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту відповідають економічним потребам лише самого банку та здійснюються при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. У зв`язку з чим, банк неправомірно здійснював нарахування комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Вважає, що банком безпідставно було також здійснено нарахування штрафних санкцій. Вказала, що наявні законні підставі для визнання виконавчого напису нотаріуса від 05.05.2020 року № 17740 таким, що не підлягає виконанню. Просила суд: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 05.05.2020 року №17740, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною про стягнення з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (код ЄДРПОУ 14282829) заборгованості в розмірі 40 621,63 грн. та стягнути судові витрати по справі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 грудня 2020 року, головуючим суддею у справі визначено судді Слюсар Л.П., ухвалою якої від 17 грудня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2021 року закрито підготовче судове засідання і призначено справу до розгляду. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з наведених в позові підстав та не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Представник відповідача АТ «Перший Український міжнародний банк» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить відмітка в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, причини неявки суду не повідомив, у зв`язку з чим, враховуючи, що представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Третя особа на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. в судове засідання не з`явилася. Про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 січня 2019 року між [PERSON] та відповідачем АТ «Перший Український міжнародний банк» було укладено кредитний договір № 1001234909701, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Перший Український міжнародний банк», згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 34 620 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, строком на 24 місяці. 05 травня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, за реєстровим № 17740 було вчинено виконавчий напис, яким стягнуто з [PERSON] суму боргу в розмірі 40371 грн. 63 коп., яка складається з наступного: 10045,44 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 7245,98 грн. - прострочена заборгованість за комісією; 1,24 грн. - прострочена заборгованість за процентами; 15786,92 грн. - строкова заборгованість за сумою кредиту; 749,49 грн. - строкова заборгованість за комісією; 0,09 грн. строкова заборгованість за процентами; 6542,47 грн. - неустойка за порушення зобов`язань по кредиту, які є її боргом за кредитним договором № 1001234909701 від 28.01.2019 року, укладеним між нею та АТ «Перший Український міжнародний банк». Стягнення здійснюється за період з 29 серпня 2019 року по 20 березня 2020 року. Витрати за вчинення виконавчого напису 250,00 грн. 26.05.2020 року Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. відкрито виконавче провадження ВП №62177568 з примусового виконання виконавчого напису №17740, виданого 05.05.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною про стягнення з боржника [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість в розмірі 40 621,63 грн. 26.05.2020 року в виконавчому провадженні № 62177568 постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. накладено арешт на грошові кошти [PERSON] . Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. від 04.06.2020 року за виконавчим провадженням №62177568 звернено стягнення на доходи боржника [PERSON] . Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 18 ЦК України, ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). Оскільки виконавчий напис нотаріусом виконано як стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, до спірних правовідносин застосовується п. 2 Переліку № 1172, яким передбачено, що для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Отже, слід встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі №6-158цс15 від 20.05.2015. Статтею 81 ЦПК України на сторони покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В судовому засіданні встановлено, що АТ «Перший Український міжнародний банк» було надано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Харі Наталії Станіславівни для вчинення виконавчого напису: копію статуту АТ «Перший Український Міжнародний Банк»; виписки з рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості; заяву № [NUMBER] на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб; попередження від Департаменту стягнення кредитів АТ « ПУМБ». Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року по справі № 320/8269/15-ц наголосила на тому, що: «сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17). Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 року по справі № 137/1666/16-ц міститься правовий висновок про те, що: «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. В обґрунтування позову [PERSON] не погоджувалася з розміром нарахованої заборгованості, розміру комісії, які зазначені у виконавчому написі нотаріуса як безспірна заборгованість, та тим, що дана заборгованість є безспірною. Згідно з наданими приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. копіями документів, на підставі яких був вчинений вказаний виконавчий напис, АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на підтвердження безспірності заборгованості перед банком надало виписку з рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором № 1001234909701. Однак, у вказаному розрахунку зазначено лише розраховані банком суми простроченої заборгованості за сумою кредиту, комісією та відсотками. Банком не надано засвідчену виписку з рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою банку про непогашення заборгованості. По суті розрахунок заборгованості, підготовлений працівниками банку, що ліг в основу виконавчого напису, є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог банку. Крім того у розрахунок заборгованості банком була включена заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості. Відповідно до заяви № [NUMBER] про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, комісія за обслуговування кредитної заборгованості (грн.) ** - сплата за послуги банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо Споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо Споживчого кредиту в тому числі, але не виключно за надання довідок щодо стану заборгованості по Споживчу кредиту, підтвердження проведених платежів. Згідно з правовим висновком у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18): «надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконання прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику». На підставі вищевикладеного банк неправомірно здійснював нарахування комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Щодо нарахування штрафних санкцій, то як вбачається із заяви № 1001234909701 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Також в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] не отримувала письмову вимогу (повідомлення) від АТ «Перший Український міжнародний банк» про погашення заборгованості по кредитному договору № 1001234909701 від 28.01.2019 року в загальному розмірі 40371,63 грн. в строк до 27.03.2020 року. Також суд приймає до уваги посилання позивача на те, що на момент вчинення виконавчого напису № 17740 (05.05.2020 року) до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів не входили кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Так постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 внесено зміни до переліку шляхом доповнення його другим пунктом - «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Згідно із п. 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 (у редакції від 12.06.2015 року), до переліку входили кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. У подальшому, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, а саме: п. 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості". За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст. 12, ч.ч. 1, 2 ст.13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та їх обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтями 77, 78 ЦПК України визначено поняття належності та допустимості доказів. Відповідно до правил статті 78 ЦПК про допустимість доказів обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтями 81, 82 ЦПК України встановлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу обов`язків по доказуванню між сторонами. За загальним правилом, встановленим ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Отже, враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги, що на час вчинення виконавчого напису № 17740 (05.05.2020 року) до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів не входили кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями та між [PERSON] та АТ «ПУМБ» на час вчинення виконавчого напису нотаріуса 05 травня 2020 року існував спір, крім того [PERSON] не отримувала письмову вимогу (повідомлення) від АТ «ПУМБ» про погашення заборгованості по кредитному договору № 1001234909701 від 28.01.2019 року, суд вважає, що виконавчий напис від 05 травня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 17740, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український міжнародний банк» заборгованості в сумі 40371,63 грн., слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача АТ «Перший Український міжнародний банк» підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1 261 грн. 20 коп.

Outcome: approved