Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

в Острозький районний суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості звернулось ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК". ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" зазначає, що 04.07.2008 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] було укладено договір № ROOWGK00000007, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 10500,00 доларів США на термін до 04.07.2023 року. Вказує, що відповідач зобовязалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Зазначаючи про те, що відповідач порушила умови договору по поверненню коштів та ст. 526, 527, 530, 599 ЦК України, позивач просить стягнути з неї заборгованість за кредитом станом на 25.05.2015 року на суму 33298,17 доларів США, яка складається: 14185,95 доларів США заборгованість за кредитом; 6664,57 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 1785,91 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 9064,68 доларів США пеня; 12,00 доларів США штраф (фіксована частина) та 1585,06 доларів США штраф (процентна складова) та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, в поданій до суду заяві позов підтримав та просить розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце судового засідання була повідомлена у встановленому законом порядку. Заперечення проти позову не подавала. За клопотанням представника позивача проведено заочний розгляду справи. З письмових доказів, досліджених в судовому засіданні встановлено наступне. З кредитного договору № ROOWGK00000007 від 04.07.2008 року, вбачається, що 04.07.2008 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит в розмірі 10500,00 доларів США. Відповідно до п.4.1.1 кредитного договору позивач зобовязаний надати кредит, в поряд визначеному цим договором. Згідно із п.2.2.2 кредитного договору позичальник зобов'язаний оплатити відсотки за користування кредитом, оплатити банку винагороду згідно п.п.8.1, 7.2. даного договору (п.2.2.3 договору), погашення кредиту зробити в порядку, сумах і строки, передбачені п.8.1, 2.3.3 (п.2.2.4 договору). Відповідно до п.5.3 договору при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф. У відповідності до п.8.1 вказаного кредитного договору банк зобовязується надати позичальнику кредитні кошти на строк з 04.07.2008 року по 04.07.2023 року включно, у розмірі 10949,92 долари США на придбання нерухомості, з них 10500,00 доларів США на придбання нерухомості, зі сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08 % річних від суми зарезервованих ресурсів. (а.с.9-12) З розрахунку заборгованості за договором № ROOWGK00000007 між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] встановлено, що станом на 25.05.2015 року загальна сума боргу за даним договором становила 33298,17 доларів США, яка складається: 14185,95 доларів США заборгованість за кредитом; 6664,57 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 1785,91 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 9064,68 доларів США пеня; 12,00 доларів США штраф (фіксована частина) та 1585,06 доларів США штраф (процентна складова). Також з даного розрахунку встановлено, що [PERSON] погашала заборгованість перед банком, однак дані погашення носили несистематичний характер та вносились не у повному обсязі. (а.с.4-7) Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 04.07.2008 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] було укладено договір № ROOWGK00000007, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 10500,00 доларів США на термін до 04.07.2023 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки, згідно із п.2.3.3 кредитного договору, банк має право розірвати договір у судовому порядку, та оскільки, згідно із ч.2 ст.1054, ч.2 ст.1050 ЦК України у разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, тому вимога банку про дострокове погашення заборгованості є законною. Даний договір відповідає вимогам ст. 1054 ЦК України. Кредитний договір між банком та [PERSON] відповідає і вимогам Закону України "Про фінансові послуги і державне регулювання ринку фінансових послуг", оскільки між сторонами при укладенні договору досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору, волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі та не встановлено порушень вимог ст. 203 ЦК України. Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, встановленому договором. Оскільки п.8.1 кредитного договору було передбачено повернення коштів щомісячними платежами в розмірі 187,03 доларів США до 15 числа кожного місяця і оскільки [PERSON] зазначені умови порушила, то з неї на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" слід стягнути заборгованість по кредиту, яка становить 14185,95 доларів США, як і стягнути заборгованість по комісії за користування кредитом, яка була визначена п. 8.1 кредитного договору і заборгованість по якій становить 1785,91 доларів США. Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Кредитним договором від 04.07.2008 року визначено, що [PERSON] отримала в кредит 10500,00 доларів США зі сплатою 15% річних за користування кредитними коштами і оскільки борг по нарахованих відсотках становить 6664,57 доларів США, то зазначені суми слід стягнути з відповідача. Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (пенею, штрафом) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Оскільки [PERSON] зобов'язання перед банком порушила, то відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України в ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" виникло право на стягнення з неї штрафу та пені. Відповідно ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Як вбачається з кредитного договору № ROOWGK00000007 від 04.07.2008 року укладеного між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON], останній кредитні кошти надавались в іноземній валюті і як встановлено із розрахунку заборгованості, погашення заборгованості за кредитом, відповідач також зобовязана була здійснювати, і здійснювала в іноземній валюті. За розрахунком заборгованості за договором № ROOWGK00000007 від 04.07.2008 року станом на 25.05.2015 року подано розрахунок заборгованості в доларах та на день розгляду справи розрахунок заборгованості в гривнях позивачам змінений не був. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України Про банки і банківську діяльність) банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання). Національним банком України на виконання положень статті 11 цього Декрету, статті 44 Закону України Про Національний банк України в межах своїх повноважень прийнято Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затверджене постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року № 483 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 9 листопада 2004 року № 1429/10028). Згідно з пунктом 1.5 цього Положення використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, або генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій). У звязку з наведеним, суд виходить з того, що надання та одержання кредиту в іноземній валюті, сплата процентів за таким кредитом не потребують наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу у жодної зі сторін кредитного договору. Оскільки, кредит правомірно наданий в іноземній валюті та позивач просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, тому на підставі ч.3 ст.533 ЦК України з [PERSON] слід стягнути кошти, саме так як у своїй позовній заяві просить позивач. Враховуючи викладене, на підставі ст. 549, 634, 1048-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved