Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

11 грудня 2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія Бенєфіт» про виплату страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 31 січня 2019 року [PERSON] уклав з Відповідачем - ТДВ "СК "Глобал Гарант" міжнародний договір страхування № 6362682. Строк дії з 31.01.2019 р до 30.01.2020 року, територія дії Європа, строк дії 90 днів. Програма страхування А. Ліміт відповідальності медичних витрат 30000 євро. Як їй стало відомо з листа 24.06.2019 року товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Глобал гарант" змінила назву на Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія Бенєфіт" У відповідності до умов страхування до договору № 6362682 програма А (р.2) визначеного страховими ризиками і страховими випадками, на випадок яких проводиться страхування є наступні події: зокрема - смерть Застрахованої особи у зв"язку з раптовим гострим захворюванням або нещасним випадком (п.2.1.1). 31 січня 2019 року її син [PERSON] перетнув державний кордон України, про що свідчить відмітка у його закордонному паспорті і в`їхав на територію Європи, на яку поширюється дія міжнародного договору страхування. Під час перебування у Швеції син раптово захворів і був поміщений у лікарню, де [INFO] помер. Із отриманих документів, зокрема із свідоцтва про смерть вбачається, що причиною смерті є відмова багатьох органів - гостра фаза, що було наслідком цього серцева недостатність - гостра фаза, що було наслідком цього атеросклероз. Для репатріації тіла вона уклала договір з приватним підприємцем [PERSON] . Як вбачається з рахунку від 15 квітня 2019 року вартість наданих послуг становить 96700 гривень. Після поховання дочка звернулась до відповідача із заявою про настання страхової події і виплати страхового відшкодування. 10 липня 2019 року інша ТзДВ "Страхова компанія "Бенєфіт" надала відповідь про відмову у виплаті страхового відшкодування, так як вважає, що смерть сина настала внаслідок онкологічного захворювання. Вважає, що відмова у виплаті страхового відшкодування страховою компанією, з підстав, які суперечать висновку лікарської установи є ухиляння Відповідача від виконання своїх обов`язків, які виникають із міжнародного договору страхування. Враховуючи вказані обставини, просить стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Бенєфіт", як правонаступника ТДВ СК "Глобал Гарант" в її користь 97600 грн. видатків на оплату послуг з організації та репатріації тіла (а.с.1-4). 24 березня 2020 року представник відповідача надіслав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що між ТДВ «Страхова компанія «Бенєфіт» та [PERSON] було укладено міжнародний договір страхування №6362682, який наявний в матеріалах справи, оскільки додавався Позивачем до позовної заяви. Стаття 3 вищезазначеного договору (Програма страхування) регулює перелік ризиків від яких був застрахований [PERSON] . Пункт 3.5. зазначеної статті регулює порядок виплати страхового відшкодування медичних перевезень, в самому нижньому абзаці зазначено: «репатріація тіла, якщо смерть настала внаслідок раптового гострого захворювання або нещасного випадку». Зазначене формулювання є вкрай важливим для правильного визначення страхового випадку. Тобто, Відповідач має обов`язок сплатити страхове відшкодування витрат з репатріації тіла виключно у випадку раптового гострого захворювання або нещасного випадку. У свідоцтві про смерть [PERSON] , в розділі «Заява лікаря про причину смерті» знаходиться таблиця, де у верхньому рядку зазначено: (пункт А) «Кінцевою причиною смерті було: Відмова багатьох органів, приблизний термін тривання - дні, гостра фаза»; на рядок нижче (пункт В) «що було наслідком цього серцева недостатність, приблизний термін тривання - тижні, гостра фаза; на рядок нижче (пункт С) що було наслідком цього атеросклероз, приблизний термін тривання - роки, хронічна Фаза. Через один аркуш свідоцтва про смерть викладено правила заповнення вищезазначеної таблиці, де буквально зазначено наступне: «Вкажіть перебіг хвороби або травми, який мав найбільше значення для смерті. Якщо процедуру можна описати за допомогою одного діагнозу, це слід вказати у верхньому рядку. Тоді наступні рядки не заповнюються. Якщо процедуру потрібно описати з кількома діагнозами, то вона повинна бути зведена до мінімуму і вказати причину смерті, написану у верхньому рядку. Умова(и), що призводять до кінцевої причини смерті, записана на рядках нижче, утворюючи ланцюжок причин і ускладнень від початкового стану нижньої лінії до кінцевої причини смерті. Такий ланцюжок повинен утворювати логічний патологічний шлях від більш раннього і малозначного діагнозу до більш пізнього і кінцевого, наприклад через пошкодження тканин або інвалідність» - це написано в свідоцтві про смерть, а не наше власне тлумачення. Тобто, [PERSON] помер від відмови багатьох органів, яка була наслідком серцевої недостатності, яка у свою чергу була наслідком атеросклерозу, який тривав роками і знаходився в хронічній фазі - так написав лікар в свідоцтві про смерть. Кажучи простіше [PERSON] помер від хронічного атеросклерозу і така причина смерті не може бути страховим випадком в розумінні пункту 3.5. статті з укладеного між сторонами договору міжнародного страхування №6362682 («репатріація тіла, якщо смерть настала внаслідок раптового гострого захворювання або нещасного випадку»), адже хронічний атеросклероз не можна назвати ані раптовим гострим захворюванням, ані нещасним випадком. Тому, просять в задоволенні позову [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія Бенєфіт» про виплату страхового відшкодування відмовити (а.с.37-39). У судове засідання позивач та її представник не з`явилася, представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги просить задовольнити, не заперечує щодо ухвалення судом заочного рішення (а.с.60). Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористався представник позивача. Відповідач у судове засідання неодноразово не з`являвся, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив (а.с.56). Із врахуванням наведеного, на підставі ч.4 ст.223 та ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи проведено без участі сторін, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів. Згідно з ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, які знаходяться у матеріалах справи, чого не заперечив представник позивача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилами ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Крім того, відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Суд встановив, що [PERSON] помер [INFO] , місце смерті комуна Сольна (Швеція), причина смерті було: відмова багатьох органів, що було наслідком серцева недостатність, що було наслідком атеросклероз, відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.9-11). Між померлим [PERSON] , [INFO] та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Глобал Гарант» укладено міжнародний договір страхування №6362682, строком дії з 31.01.2019 по 30.01.2020 року, який поширюється на територію Європи, страхова сума на одну особу 30000 (EUR), відповідно до умов міжнародного договру страхування (а.с.23). Згідно умов, які передбачені Договором страхування, розділом програма страхування А, «при раптовому гострому захворюванні або нещасному випадку відшкодовуються витрати на отримані невідкладні медичні послуги, зокрема «репатріації тіла, якщо смерть настала внаслідок раптового гострого захворювання або нещасного випадку. У розділі 2 Договору, визначено, що страховими випадками, на випадок яких проводиться страхування є наступні події: зокрема - смерть Застрахованої особи, у зв`язку з раптовим гострим захворюванням або нещасним випадком п.2.1.1. (а.с.22). Після смерті сина [PERSON] , позивач [PERSON] уклала договір з п/п [PERSON] про репатріацію померлого сина [PERSON] , сума послуги 97600 гривень (а.с.15). [PERSON] отримала рахунок від 15.04.2019 року за послугу репатріації померлого [PERSON] , який помер [INFO] в м. Стокгольм (Швеція), який був оплачений відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №4 (а.с.13-14). Товариство з Додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Бенєфіт» (до 21 червня ТДВ «№Страхова компанія «Глобал Гарант») повідомило про відмову у виплаті страхового відшкодування, зокрема відповідно до п.4.1. «Не підлягають відшкодуванню витрати на лікування онкологічних захворювань» (а.с.12). Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Рішення про відмову у здійсненні страхової виплати приймається страховиком у строк, не більший за передбачений договором і правилами страхування, та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Така відмова може бути оскаржена в судовому порядку. Вирішуючи спори щодо відмови страховика у здійсненні страхової виплати за договорами страхування, суди керуються як ст. 991 ЦК, так і ст. 26 Закону «Про страхування» в яких перелічені підстави для відмови майже ідентичні. При цьому відповідно до ст. 991 ЦК страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: - навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; - вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; - подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; - одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; - несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; - наявності інших підстав, встановлених законом. Згідно ч. 1 ст. 16 ЗУ «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. В п. 2.1.1 Договору страхування серед страхових випадків зазначено, зокрема, смерть застрахованої особи у зв`язку з раптовим гострим захворюванням або нещасним випадком. В цьому ж пункті міститься визначення захворювання (раптової хвороби) гостре погіршення стану здоров`я у зв`язку з несподіваною хворобою, що становить загрозу життю та здоров`ю застрахованої особи, та вимагає надання невідкладної медичної допомоги. Згідно Розділу 3, Програми А, п.3.5. Договору №6362682 «При раптовому гострому захворюванні або нещасному випадку відшкодовуються витрати на отримані невідкладні медичні послуги, зокрема «репатріація тіла, якщо смерть настала внаслідок раптового гострого захворювання або нещасного випадку» (а.с.22). За таких обставин смерть [PERSON] є страховим випадком. З боку Страхувальника було виконано умови договору комплексного страхування, внесена оплата страхового платежу у повному обсязі, а позивачкою надані належні та допустимі докази, які доводять понесені нею витрати на репатріацію тіла померлого. В той же час, відповідачем Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія Бенєфіт», як Страховиком, не виконано належним чином зобов`язання за договором, не проведено виплату страхового відшкодування при настанні страхового випадку, який мав місце в м. Стокгольм (Швеція), із застрахованою особою [PERSON] . Із відмови Страховика Товариства з Додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Бенєфіт» (до 21 червня ТДВ «Страхова компанія «Глобал Гарант») вбачається, що у виплаті страхового відшкодування відмовлено, зокрема, відповідно до п.4.1. «не підлягають відшкодуванню витрати на лікування онкологічних захворювань», вказана відмова свідчить про зловживання Страховиком своїми обов`язками. Страховик відмовляючи у виплаті страхового відшкодування не дослідив наданих документів, а відмовив з підстави страхового випадку, який не мав місце в даній ситуації. Заперечення відповідачем того, що [PERSON] помер від хронічного атеросклерозу, і така причина смерті не може бути страховим випадком в розумінні пункту 3.5. укладеного між сторонами Договору міжнародного страхування №6362682 («репатріація тіла, якщо смерть настала внаслідок раптового гострого захворювання або нещасного випадку»), суперечить доданим матеріалам справи, умовам договору, нормам закону, які регулюють відносини у сфері страхування. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідач цього обов`язку не виконав, тому з нього підлягає стягненню 97600 грн. видатків на оплату послуг з організації та репатріації тіла застрахованого [PERSON] на користь позивача. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія Бенєфіт» на користь держави належить стягнути 976 гривень судового збору.

Outcome: approved