Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником автомобіля «Toyota Highlander», д.н.з. [NUMBER] . Вказує про те, що 7 лютого 2017 року о 20 год. 3О хв. [PERSON] , керуючи автомобілем «Hyndai 130», д.н.з. [NUMBER] , в м. Буча Київської області на вулиці Шевченка 2, не вибрав безпечну швидкість, не дотримався дистанції, що призвело до зіткнення з належним позивачу на праві власності автомобілем «Toyota Highlander» д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди вищевказані автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 9 березня 2017 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Цивільно - правова відповідальність відповідача у справі була застрахована у ПАТ «Страховій компанії «Провідна» згідно полісу № АК/2031905, який діяв на момент ДТП, про що свідчать дані з відкритої бази МТСБУ. Зазначає, що 3 березня 2017 року судовим експертом Міністерства юстиції України Новоселецьким Валерієм Анатолійовичем було складено Висновок експертного авто-товарознавчого дослідження по оцінці транспортного засобу «Toyota Highlander», д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, відповідно до якого матеріальний збиток, завданий позивачу, встановлений у сумі 160334, 29 грн. Звертає увагу, що за проведення експертного авто-товарознавчого дослідження позивачем було сплачено 5000,00 грн. На день подання позову загальний матеріальний збиток позивача складає 160334, 29 грн. + 5000, 00 грн. = 165 334, 29 грн. Стверджує, що ПАТ "Страховою компанією «Провідна» позивачу у справі було виплачено 15 290, 89 грн. та 51 316, 13 грн., а всього 66 607, 02 грн. страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільної відповідальності. Оскільки страховим полісом передбачений ліміт на відшкодування шкоди, завданої майну у розмірі 100 000, 00 грн., а фактично сплачено лише 66 607, 02 грн., вважає, що розмір недооплаченого страхового відшкодування, що підлягає стягненню з відповідача у справі - ПАТ "Страхової компанії «Провідна», становить 33 392,98 грн. (100000, 00 грн. - 66607, 02 грн.) Звертає увагу, що всупереч вимогам вищевказаного Закону виплату належної суми страхового відшкодування у визначений строк відповідач у справі «СК «Провідна» на користь позивача не здійснив, що змушує позивача звернутися до суду з даним позовом. Вказує, що крім майнової шкоди, протиправними діями відповідача позивачу завдана також моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку із пошкодженням належного йому автомобіля. З вини відповідача ПАТ "СК «Провідна» порушене право позивача на одержання належного страхового відшкодування при настанні страхового випадку, передбачене ЦК України та самим Договором. Позивач вимушений постійно відволікатись від своїх прав, змінювати свій звичайний спосіб життя та витрачати багато часу та кошти на поїздки до страхової компанії, в експертні установи, вести переговори з метою отримання коштів та звертатися з позовом до суду. Даний факт викликав у позивача нервові переживания і негативні емоції. Вказані вище обставини свідчать про те, що внаслідок дій відповідача ПАТ «СК «Провідна» позивачу заподіяно моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню з останнього. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює в 7 000,00 грн. У зв`язку з вищевикладеним, просить суд стягнути з ПАТ «Страхової компанії «Провідна» на користь [PERSON] матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 33 392,98 грн. Стягнути з ПАТ «Страхової компанії «Провідна» на користь [PERSON] заподіяну моральну шкоду в сумі 7000, 00 грн. А також стягнути з ПАТ «Страхової компанії «Провідна» понесені позивачем судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи належним чином повідомлені. До суду від позивача та представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач ПАТ "Страхова компанія «Провідна» в судове засідання свого представника не направила, про час, місце та дату судового розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштової кореспонденції, а тому відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. До суду направляли відзив на позовну заяву, за змістом якого просили визнати висновок експерта щодо оцінки матеріальної шкоди, нанесеної власнику транспортного засобу, який належить [PERSON] недопустимим, а також просили відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі з наступних підстав. Так, судом встановлено що 7 лютого 2017 року о 20 год. 30 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем «Hyndai 130», д.н.з. [NUMBER] , в м. Буча Київської області на вулиці Шевченка 2, не вибрав безпечну швидкість, не дотримався дистанції, що призвело до зіткнення з автомобілем «Toyota Highlander», д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, серія [NUMBER] від 05.08.2014 року. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди вищевказані автомобілі отримали механічні пошкодження. Викладені обставини підтверджуються протоколом адміністративного правопорушення, складеним УПП в м. Києві від 17.02.2017 р., серія БР № 125041, схемою ДТП та письмовими пояснениями сторін. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 12.1. п. 13.1 ПДР України. Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 9 березня 2017 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Цивільно - правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ "Страховій компанії «Провідна» згідно полісу № АК/2031905, який діяв на момент ДТП. Згідно експертного авто-товарознавчого дослідження по оцінці транспортного засобу «Toyota Highlander» д.н.з. [NUMBER] № 05/02, підготовленого судовим експертом Міністерства юстиції України [PERSON] , матеріальний збиток, завданий [PERSON] , встановлений у сумі 160334, 29 грн. Згідно матеріалів справи вбачається, що за проведення судової експертизи позивач сплатив експерту грошову суму у розмірі 5000 грн., що підтверджується копією квитанції № 002102 від 17.02.2017. Отже, загальний матеріальний збиток позивача складав 160334, 29 грн. + 5000, 00 грн. = 165 334, 29 грн. ПАТ "Страховою компанією «Провідна» позивачу у справі було виплачено 15 290, 89 грн. та 51 316, 13 грн., а всього 66 607, 02 грн. страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільної відповідальності, що підтверджується розрахунком суми матеріального збитку по справі № 2300153393 та розпечаткою грошових безготівкових переказів від 10.05.2017 року Страховим полісом передбачений ліміт на відшкодування шкоди, завданої майну, у розмірі 100 000, 00 грн., що підтверджується копією поліса, проте, фактично позивачу сплачено лише 66 607, 02 грн., розмір недоплаченого страхового відшкодування, що підлягає стягненню з відповідача у справі - ПАТ "Страхової компанії «Провідна», становить 33 392,98 грн. (100000, 00 грн. - 66607, 02 грн.) У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Крім того, вищезазначені зазначені обставини визнаються сторонами у справі, а відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. За умовами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пленум Верховного Суду України у постанові від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у пункті 2 роз`яснив, що при розгляді таких справ, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі або майну громадянина відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відтак, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, необхідним є наявність у діях відповідача повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності), шкідливих наслідків у вигляді заподіяння позивачу збитків, причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими позивачу збитками, а також вини правопорушника. Таким чином, цивільно-правова відповідальність за вчинення ДТП виникає після визнання винним у вчиненні ДТП одного з учасників ДТП, а до того часу вона є недоведеною. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Таким чином, подавши свої докази, позивач реалізував своє право на доказування і одночасно виконав обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України ). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані їх сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі . За нормами ст. 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням). Статтями 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку виплата здійснюється у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі та відшкодовується у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи; - у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач надав суду достатньо доказів на підтвердження своїх вимог про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої ДТП і на думку суду дані докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми. А також, враховуючи, що всупереч вимогам діючого законодавства виплату належної суми страхового відшкодування у визначений строк відповідач у справі ПАТ «СК «Провідна» на користь позивача не здійснив, позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає повному задоволенню. Що стосується позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Згідно із ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Крім того, відповідно до положень п. 5 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995р., відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» з послідуючими змінами: «... у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується». Згідно п. 9 даної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з врахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Враховуючи вищезазначене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди знайшли своє підтвердження в судовому розгляді, позивачу завдано душевних страждань, судо приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а отже судовий збір підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved