Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

В квітні 2014 року [PERSON] пред'явив позов до публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" м. Дніпропетровськ про розірвання договору іпотеки, треті особи на стороні відповідача без самостійних вимог - [PERSON], [PERSON] Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22 червня 2007 року між ним та відповідачем було нотаріально укладено договір іпотеки. За умовами якого він виступив іпокетодавцем (майновим поручителем) кредитних зобов'язань [PERSON], шляхом передачі іпотекодержателю (відповідачу) належне йому нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] оскаржуваного договору передбачено, що у випадку, коли суми, вирученої від продажу предмету іпотеки, не достатньо для повного задоволення вимог іпотекодержателя, останній має право одержати суму, якої не вистачає для повного задоволення своїх вимог, з іншого майна іпотекодавця, у першу чергу перед іншими кредиторами. Проте "інше майно" не було предметом договору і ця норма суперечить його волі, як сторони правочину, а також нормам Закону України "Про іпотеку" стосовно майнової відповідальності виключно в межах вартості предмета іпотеки. В судовому засіданні позивач підтримав обставини, викладені в позовній заяві на підтвердження позовних вимог, які також просив задовольнити. Крім того зазначив, що не вважає пропущеним строк позовної давності, так як лише в 2013 році дізнався про оскаржуваний пункт іпотечного договору. Представник відповідача заперечила проти задоволення позовних вимог, мотивуючи тим, що сторони, укладаючи даний договір та будучи вільними у визначені його умов, погодили саме такі умови, які вважали за потрібне, зокрема, і оспорюваний пункт договору. Банк не вчиняв жодних дій, спрямованих на звернення стягнення на будь - яке майна позивача, крім того, яке є предметом іпотеки, та не має наміру вчиняти таких дій в подальшому, оскільки не вбачає для цього правових підстав. Жодних прав позивача банк не порушив, отже його права не підлягають захисту, а відповідні позовні вимоги є передчасними. Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсность інших його частин і правочину вцілому. Разом з тим, враховуючи те, що предметом позову є визнання недійсним договору іпотеки від 21 червня 2007 року, а зміст цього правочину став відомий позивачу у момент його укладення, то перебіг строку позовної давності почався 21 червня 2007 року і сплив 21 червня 2010 року. Позивач звернувся до суду у 2014 році, тобто із пропущенням строку позовної давності. Третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву, якою просила розглянути справу у її відсутність та заперечила проти задоволення позову. Третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог [PERSON] в судове засідання також не з'явився, хоч повідомлявся про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що 21 червня 2007 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" м. Дніпропетровськ, правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" м. Дніпропетровськ, та третьою особою на стороні відповідача без самостійних вимог [PERSON] було укладено кредитний договір № HMSWGA00007518, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 55625 доларів США, з яких: 50000 доларів США - на споживчі цілі та 5625 доларів США - на сплату страхових платежів, на строк до 20 червня 2017 року включно під 0,92 % на місяць (або 11,04 % на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] взяв на себе зобов"язання повернути кредитні кошти шляхом внесення щомісячних платежів в сумі 794,23 доларів США згідно встановленого графіка погашення кредиту (п.п.1.1, 2.1.1, 3.1, 7.1 кредитного договору). Також сторони домовились, що [PERSON] сплачує банку винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2 % річних від суми виданого кредиту щомісяця (п.п.3.7, 7.1 кредитного договору), а у випадку порушення виконання зобов"язання по погашенню кредиту - сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,43 % на місяць (або 29,16% на рік) на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом, та пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочки (п.п. 7.4, 4.1 кредитного договору). Крім того, при порушенні [PERSON] строків платежів по будь-якому з грошових зобов"язань, передбачених кредитним договором, більш ніж на 30 днів, останній зобов"язався сплатити позивачу штраф у розмірі 250 грн. + 5 % від суми позову (п.5.4 кредитного договору). Крім того, сторони дійшли згоди, що при порушенні позичальником зобов"язань за кредитним договором, він зобов"язується достроково погасити заборгованість перед банком у повному обсязі, а в свою чергу банк має право стягнути кредит до настання дати, передбаченої у п.7.1 кредитного договору, в тому числі шляхом звернення стягнення на заставлене майно (п. 2.3.3, 2.2.10, 2.3.7 кредитного договору). В забезпечення виконання зобов"язання [PERSON] за кредитним договором 22 червня 2007 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" м. Дніпропетровськ, правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" м. Дніпропетровськ та [PERSON] укладено договір іпотеки, відповідно до якого іпотекодавець [PERSON] передав іпотекодержателю закритому акціонерному товариству комерційний банк "ПриватБанк" м. Дніпропетровськ нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами загальною площею 227,5 кв.м., житловою площею 50,6 кв.м, що розташований по [ADDRESS] та належить [PERSON] на праві власності. Відповідно до умов договору іпотеки ним забезпечується виконання зобов"язань [PERSON] за кредитним договором від 21 червня 2007 року. Строк, розмір кредиту, цілі, відсотки, розмір кредиту на сплату страхових платежів, винагороду за надання фінансового інструменту, розмір щомісячного платежу, періоди сплати, порядок погашення заборгованості, зазначені у п. 35 договору іпотеки. За цим договором іпотекою забезпечується виконання [PERSON] зобов"язань за кредитним договором № HMSWGA00007518 від 21 червня 2007 року по поверненню кредиту в розмірі 55625 доларів США з 21 червня 2007 року по 20 червня 2017 року включно зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,92% кожного місяця, щомісячної сплати грошових коштів в погашення кредиту в сумі 794,23 доларів США, сплати відсотків за користування кредитом при порушенні [PERSON] 10 зобов"язань по погашенню кредитного договору в розмірі 2,43% за місяць від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом, сплати винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2% від суми виданого кредиту щомісяця, сплати пені в розмірі 0,15% від суми непогашеної заборгованості, але не менше 1 грн. за кожен день прострочки, сплати штрафів відповідно до договору кредиту (п. 35.2 договору іпотеки). Іпотекодержатель має право в разі невиконання [PERSON] зобов"язань по кредитному договору звернути стягнення на предмет іпотеки (п.п. 18.1, 18.8.1 договору іпотеки). Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється відповідно до розділу V Закону України "Про іпотеку", зокрема на підставі рішення суду (п. 24 договору іпотеки). В пункті 26 договору іпотеки сторони передбачили, що у випадку, коли суми, вирученої від продажу предмету іпотеки, недостатньо для повного задоволення вимог іпотекодержателя, останній має право одержати суму, якої не вистачає для повного задоволення своїх вимог, з іншого майна іпотекодавця, у першу чергу перед іншими кредиторами. Реалізація цього майна здійснюється у порядку, передбаченому чинним законодавством. Банк не вчиняв дій на звернення стягнення на будь - яке інше майно позивача, крім житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS], згідно п. 24 договору іпотеки. Дані обставини визнаються сторонами та ними не оспорюються. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Нормами статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становить умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). Згідно ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсность інших його частин і правочину вцілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. З аналізу вищевказаних правових норм слідує, що сторони вправі були передбачити положення, які хоч і не визначені спеціальним законом, проте можливі з огляду на загальні правові норми. При цьому договір іпотеки вважався би вчиненим і без включення до нього оспорюваного пункту, який, як встановлено в судовому засіданні, не впроваджений в дію. У відповідності до положень ст. ст. 257, 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Положеннями ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає задоволенню. Відповідно до матеріалів справи № 2-1487/2009 року за позовом закритого акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" м. Дніпропетровськ до [PERSON], з участю третьої особи - [PERSON] про звернення стягнення в рахунок погашення кредитної заборгованості на предмет іпотеки на домоволодіння по [ADDRESS], [PERSON] брав участь у справі разом з адвокатом [PERSON] Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 30 березня 2011 року провадження по справі залишено без розгляду на підставі відповідної заяви банку. Згідно матеріалів справи № 2-3901/2010 року за позовом [PERSON] до закритого акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" м. Дніпропетровськ, [PERSON] про визнання неправомірними дій по підвищенню відсотковою ставки, про зобов'язання залишити попередню відсоткову ставку, відповідно до якої зобов'язати здійснити перерахунок заборгованості та скасувати існуючу прострочену заборгованість по відсотках, пені та штрафах по підвищеній відсотковій ставці, останній брав участь у судовому розгляді. Рішенням Старокостянтинівського районного суду від 04 листопада 2010 року відмовлено в задоволенні позову. У відповідності до матеріалів справи № 2-929/2011 року за позовом [PERSON] [PERSON] до закритого акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" м. Дніпропетровськ про розірвання кредитного договору за № HMSWGA00007518 від 21 червня 2007 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" м. Дніпропетровськ, правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" м. Дніпропетровськ та [PERSON]; договору іпотеки від 22 червня 2007 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" м. Дніпропетровськ та [PERSON], провадження по справі було залишено без розгляду на підставі відповідних заяв позивачів (ухвала Старокостянтинівського районного суду від 21 червня 2011 року). Відповідно до матеріалів справи № 2/2215/823/2012 року за позовом [PERSON] до публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" м. Дніпропетровськ, приватного нотаріуса [PERSON] про розірвання вищевказаного договору іпотеки та визнання правовідношення припиненим, [PERSON] брав участь в судовому розгляді разом з представником - юристом Григоруком С.В. Рішенням Старокостянтинівського районного суду від 27 липня 2012 року позов задоволено частково. Розірвано договір іпотеки від 22 червня 2007 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" м. Дніпропетровськ та [PERSON], в решті позовних вимог - відмовлено. Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 17 вересня 2012 року вищевказане рішення Старокостянтинівського районного суду скасовано. В позові відмовлено. Рішенням Старокостянтинівського районного суду від 30 січня 2014 року частково задоволено позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" м. Дніпропетровськ до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], який діє в своїх інтересах та в інтересах відповідачів без самостійних вимог - [PERSON], Старокостянтинівського РС УМВС України в Хмельницькій області, органу опіки та піклування виконкому Старокостянтинівської міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та знання з реєстрації. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №HMSWGA00007518, укладеним 21 червня 2007 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" та [PERSON], в сумі 78258,78 доларів США, що за курсом НБУ на дату ухвалення рішення еквівалентно 625522 грн. 42 коп., та 143219 грн. 43 коп., з яких: 47378,87 доларів США - заборгованість по тілу кредиту; 26779,91 доларів США - заборгованість по процентах, 4100 доларів США - заборгованість по комісії, 111693 грн. 30 коп. - пеня, 250 грн. - штраф (фіксована частина), 31276 грн. 13 коп. - штраф (процентна складова), звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 227,5 кв.м, житловою площею 50,6 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Старокостянтинівської міської ради 17 вересня 1993 року та зареєстрованого в Старокостянтинівському БТІ в реєстрову книгу №21, номер запису 4107, реєстраційний номер 19167476. Предмет іпотеки підлягає реалізації із застосуванням процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України "Про іпотеку" від 05 червня 2003 року №898-ІV, шляхом його продажу публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу з будь-якою особою покупцем, з отриманням банком витягу з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, а також наданням публічному акціонерному товариству комерційний банк "ПриватБанк" усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Визначено початкову ціну предмета іпотеки для реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб"єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. З вартості предмета іпотеки публічному акціонерному товариству комерційний банк "ПриватБанк" має бути сплачена заборгованість [PERSON] за кредитним договором №HMSWGA00007518 від 21 червня 2007 року в сумі 78258,78 доларів США, що за курсом НБУ на дату ухвалення рішення еквівалентно 625522 грн. 42 коп., та 143219 грн. 43 коп., з яких: 47378,87 доларів США - заборгованість по тілу кредиту; 26779,91 доларів США - заборгованість по процентах, 4100 доларів США - заборгованість по комісії, 111693 грн. 30 коп. - пеня, 250 грн. - штраф (фіксована частина), 31276 грн. 13 коп. - штраф (процентна складова). Виселено [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та їх неповнолітнього сина [PERSON] з житлового будинку [ADDRESS]. В решті позову відмовити. Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 27 травня 2014 року рішення Старокостянтинівського районного суду змінено в частині визначення початкової ціни предмета іпотеки, в решті рішення суду залишено без змін. Справа перебуває в провадженні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ. Проаналізувавши всі наявні в справі докази окремо та в їх сукупності, суд прийшов до переконання про те, що зміст договору іпотеки був відомий позивачу у момент його укладання 22 червня 2007 року, правомірність цього правочину неодноразово оспорювалась в судовому порядку, в тому числі і ним, звернення стягнення на предмет іпотеки неодноразово було предметом судового розгляду, позивач брав участь в судових розглядах з участю юристів, тому знав та й мав би знати про оспорюваний пункт договору іпотеки відповідно ще з 2007 року, з 2009 року. З врахуванням вищевказаних обставин в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed