Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

28 березня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] та Публічного акціонерного товариства "МАРФІН БАНК" про визнання поруки припиненою, позивач просила суд визнати поруку що виникла на підставі договіру поруки від 01 серпня 2006 року № 00216-СК, укладеним між [PERSON] та ВАТ МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ БАНК» (правонаступник - ПАТ «МАРФІН БАНК»), такою що припинена з 1 лютого 2014 року. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «МАРФІН БАНК» на її користь судовий збір у розмірі 640 грв. В обґрунтування своїх вимог позивач вказала на те, що 01 серпня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством „МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ БАНК", правонаступником якого за всіма правами та обов'язками з 12.11.2010 року є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО „МАРФІН БАНК" та [PERSON], було укладено Кредитний договір № 00094/RK, з Додатковою угодою №1 від 14.07.2009 року на підставі якого Банк зобов'язався надати Позичальникові кредитні кошти у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у сумі 22 029,84 доларів США з 01 серпня 2006 року і терміном погашення до 01 серпня 2013 року включно на наступні цілі: на споживчі цілі, у сумі 16 874,00 доларів США, а також у сумі 5 155,84 доларів США на оплату страхових платежів у випадку та в порядку, передбачених п. п. 2.1.З., 2.2.7. кредитного договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 9,0 % річних за фактичний період користування Кредитом на суму залишку заборгованості за Кредитом та зі сплатою: комісії за обслуговування кредиту 0,21 % від суми наданого кредиту, що сплачується у щомісяця в період сплати у гривні за курсом НБУ на дату нарахування, незалежно від валюти кредиту; комісії за оформлення Кредитного договору 100,00 грн. , що сплачується у момент надання кредиту у гривні за курсом НБУ на дату нарахування, незалежно від валюти кредиту; комісії за дострокове погашення Кредиту згідно з п. 3.8. цього Договору, а Позичальник зобов'язується на умовах, в розмірі та в строки, встановлені в Кредитному договорі, повернути Банку Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом, а також сплатити комісії, пені та штрафи, які передбачені умовами Кредитного договору, також здійснювати погашення заборгованості за Кредитним договором . В забезпечення виконання Позичальником зобов'язань за Кредитним договором між Банком та [PERSON] 01 серпня 2006 року було укладено Договір поруки № 00216-СК, з Додатковою угодою №1 від 14.07.2009 року, яка є невід'ємною частиною договору поруки.В зв'язку з порушенням умов кредитного договору та не своєчасним погашенням заборгованості. 05.06.2015 року на адресу Позивача надійшла письмова вимога вих. № 427/04 про порушення забезпеченого порукою зобов'язання, в якому Банк вимагав дострокового (при тому, що строк дії кредитного договору закінчився 01.08.2013 року) повернення кредитних коштів в повному обсязі, процентів та пені, що станом на 05.06.2015 року становила 3 613,74 дол. США та 110 654,80 грн. Оскільки порука, що виникла у [PERSON] на підставі договору поруки від 01 серпня 2006 року є такою, що припинена з січня 2014 року, з підстав викладених нижче, з метою захисту своїх прав та за для запобігання стягнення з поручителя по припиненому зобов'язанню поруки, суми боргу за кредитним договором, [PERSON] звертається до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилася , надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності , на позові наполягала, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився , належним чином повідомлений, причини неявки суду не відомі. Представник відповідача ПАТ «МАРФІН БАНК» в судове засідання не з»явився, надали заяву про розгляд справи за відсутності представника . Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 01 серпня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством „МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ БАНК", правонаступником якого за всіма правами та обов'язками з 12.11.2010 року є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО „МАРФІН БАНК" та [PERSON], було укладено Кредитний договір № 00094/RK, з Додатковою угодою №1 від 14.07.2009 року на підставі якого Банк зобов'язався надати Позичальникові кредитні кошти у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у сумі 22 029,84 доларів США з 01 серпня 2006 року і терміном погашення до 01 серпня 2013 року включно на наступні цілі: на споживчі цілі, у сумі 16 874,00 доларів США , а також у сумі 5 155,84 доларів США на оплату страхових платежів у випадку та в порядку, передбачених п. п. 2.1.З., 2.2.7. кредитного договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 9,0 % річних за фактичний період користування Кредитом на суму залишку заборгованості за Кредитом та зі сплатою: комісії за обслуговування кредиту 0,21 % від суми наданого кредиту, що сплачується у щомісяця в період сплати у гривні за курсом НБУ на дату нарахування, незалежно від валюти кредиту; комісії за оформлення Кредитного договору 100,00 грн. , що сплачується у момент надання кредиту у гривні за курсом НБУ на дату нарахування, незалежно від валюти кредиту; комісії за дострокове погашення Кредиту згідно з п. 3.8. цього Договору, а Позичальник зобов'язується на умовах, в розмірі та в строки, встановлені в Кредитному договорі, повернути Банку Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом, а також сплатити комісії, пені та штрафи, які передбачені умовами Кредитного договору, також здійснювати погашення заборгованості за Кредитним договором (за винятком комісії що сплачується у момент надання Кредиту) в наступному порядку: щомісяця в період сплати Позичальник сплачує відсотки, розраховані відповідно до п. п. 3.1., 3.3. Кредитного договору, комісію, розраховану відповідно до п. 3.5. Кредитного Договору. (а.с. 6-11). В забезпечення виконання Позичальником зобов'язань за Кредитним договором між Банком та [PERSON] 01 серпня 2006 року було укладено Договір поруки № 00216-СК, з Додатковою угодою №1 від 14.07.2009 року, яка є невід'ємною частиною договору поруки.(а.с. 14-16). В зв'язку з порушенням умов кредитного договору та не своєчасним погашенням заборгованості. 05.06.2015 року на адресу Позивача надійшла письмова вимога вих № 427/04 про порушення забезпеченого порукою зобов'язання, в якому Банк вимагав дострокового повернення кредитних коштів в повному обсязі, процентів та пені, що станом на 05.06.2015 року становила 3 613,74 дол. США та 110 654,80 грн.(а.с. 17). Відповідно до ч. 1ст. 554 ЦК Україниу разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Пунктом 2.1 Договору поруки передбачено, що у випадку невиконання боржником будь-якого обов»язку, передбаченого п. 1 цього договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного обов»язку. Проте, як свідчать матеріали справи ПАТ «МАРФІН БАНК» направлено на адресу позивача [PERSON] повідомлення 05 червня 2015 року. Разом з тим, кредитним договором встановлений строк виконання основного зобов»язання 01 серпня 2013 року. Пунктом 4.6 договору поруки сторони не встановлювали строку його дії, оскільки визначення такого строку, як до повного виконання боргових зобов»язань за кредитним договором суперечить ч. 1 ст. 251, ч. 1 ст. 252 ЦК України. В такому випадку, підлягають застосуванню норми ч. 4ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимогу до поручителя (п.2 інформаційного лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 вересня 2012 року №10-1393/0/4-12). У постанові №6-78цс12 Верховний Суд України дійшов аналогічного висновку про те, що якщо в договорі поруки не встановленого строку, після якого порука припиняється, умова цього договору про його дію до повного виконання боржником своїх зобовязань перед банком за кредитним договором не вважається встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки це суперечить частині 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини ч. 4 ст. 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов"язання не пред"явить вимоги до поручителя. У своїй постанові № 1 від 23 лютого 2015 року «Аналіз застосування судами законодавства, що регулює поруку, як вид забезпечення виконання зобов"язання» Верховний Суд України дійшов висновку, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч. 4 ст. 559 ЦК України, а зазначена норма передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, установленого договором поруки (перше речення ч. 4 ст. 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов"язання, якщо кредитор не пред"явить вимоги до поручителя (друге речення ч. 4 ст. 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов"язання не встановлено або встановлено моментом пред"явлення вимоги), якщо кредитор не пред"явить позову до поручителя (третє речення ч. 4ст. 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб"єктивного права кредитора й суб"єктивного обов"зку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію виду забезпечення виконання зобов»язань застосоване в другому реченні ч. 4ст. 559 ЦК України, словосполучення «пред»явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов"язання як умови чинності поруки розуміється як пред»явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. При цьому, зазначене положення не виключає можливості пред»явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, і в такому разі кредитор може звернутися з вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання. Отже, виходячи з положень другого речення ч. 4ст. 559 ЦК України, вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов»язання за договором повинна бути пред»явлена у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов»язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2ст. 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобов"язання (у разі, якщо кредит має бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов"язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов"язання не встановлений, припиняє поруку за умови що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Цей правовий висновок зроблений Верховним судом України за результатами розгляду справи №6-53цс14, предметом якої був спір про стягнення заборгованості за кредитним договором (постанова від 17 вересня 2014 року). З наведеного вбачається, що порука, яка забезпечувала виконання зобов"язання за Кредитний договір № 00094/RK, з Додатковою угодою №1 від 14.07.2009 року є припиненою на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки строк пред»явлення вимоги настав 1 лютого 2014 року, а повідомлення було направлено банком на адресу поручителя 05 червня 2015 року, тобто зі спливом строку, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України. Відповідно до ч. 1ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved