Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі свого представника Пустового Б.В. звернувся до суду з позовом до ПрАТ «СК «Україна», залучивши в якості третьої особи [PERSON] про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП та просив стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 19 563 ( вісімнадцять тисяч п"ятсот шістдесят три) гривні 70 копійок , витрати пов"язані з оцінкою вартості матеріального збитку у розмірі 600 ( шістсот ) гривень та судовий збір у сумі 551 ( п"ятсот п"ятдесят одну) гривню 20 копійок, а разом 20 563 , 70 гривень. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Пустовий Б.В., який діє за договором № 054 про надання правової допомоги від 09.08. 2016 року ( а.с. 32-33) на підставі свідоцтва № 3037 про право на заняття адвокатською діяльністю ( а.с. 34), відповідно до ордеру серія КВ № 32968 від 09.08. 2016 року ( а.с.35), позовні вимоги уточнив в частині страхового відшкодування з відповідача за мінусом франшизи 1000 гривень, підлягає стягненню сума 18 563,70 копійок, в решті позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач ПрАТ «СК «Україна», в судове засідання не направила свого представника, про причини неявки в черговий раз суду не повідомила, будь-яких клопотань через загальну канцелярію до суду не надходило. Третя особа [PERSON], належним чином повідомлений у судове засідання не прибув, про причини неявки суду не повідомив. У зв»язку з неявкою відповідача та за згодою позивача, суд прийняв рішення про розгляд справи у відповідності до вимог ст. ст. 224-225 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача Пустового Б.В., дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як слідує із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні 24.04.2016 року близько 12 год. 02 хв. в м. Києві на вул. Тараса Шевченка, 196, [PERSON], керував автомобілем ЗАЗ, д.н.з. [NUMBER], не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував за її зміною, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та не надав дорогу автомобілю [NUMBER]. а також не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем ЗАЗ, д.н.з. [NUMBER], в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п. 2.3 (б); 13.3; 2.1 ПДР. тобто вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Згідно зі ст 14 Закону України „Про дорожній рух" від 30.06.1993р., учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам , установам, організаціям і громадянам. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов»язків може бути настання або ненастання події. Підставами виникнення цивільних прав та обов»язків зокрема, є завдання майнової ( матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 03.06.2016р., яка набрала законної сили Третю особу було визнало винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП та накладено стягнення. Частиною четвертою ст. 61 ЦК України передбачено, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно- правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином вина третьої особи у завданні шкоди доведена належним чином і у даній справі перегляду та доведенню не підлягає. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За змістом ст. 1187ЦК України, джерелом Підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, Інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 10 Постанови №4 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляну цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року „Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено що особи, винними діями яких завдано шкоди майну, яке використовується при здійсненні діяльності, що є джерелом підвищеної небезпеки, якщо таким особам не було завдано шкоди цим джерелом, відповідають за завдану шкоду на підставі статті 1166 ЦК. Відповідно до вимог ч.І ст, 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної ( немайнової) шкоди. За змістом полісу АІ №5687891,на час заподіяння шкоди цивільно - правова відповідальність Третьої особи була застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Україна" у відповідності до вимог Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004р. N1961-IV. Вказаний Закон регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно де положень ст. 6 Закону, страховим випадком є дорожньо- транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрата, яких особа зазнала у зв»язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитки може бути визначено експертним шляхом. Статтею 29 Закону передбачено, що у зв'язку і з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Законом України. від 12.07. 2001, № 2658-ІІІ «Про оцінку майна, майнових майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», визначено правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб'єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів. Відповідно до положень ст. 7 Закону, проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. За змістом звіту №51/05/16 від 23.05.2016року, виконаного оцінювачем дорожніх транспортних засобів [PERSON]. що має дві повних вищих освіти, економічну та технічну, кваліфікацію оцінювача об'єктів в матеріальній формі по спеціалізації « Оцінка дорожніх транспортних засобів», кваліфікаційне свідоцтво оцінювача [NUMBER], виданого ФДМУ 23.12.2006р.,зареєстрованого в Державному реєстрі оцінювачів (свідоцтво [NUMBER] від 18.01.2007р.),з визначення вартості матеріального збитку, нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу, встановлено що величина вартості матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля [NUMBER] складає 19 563, 70 гривень. Вартість наданих та сплачених Позивачем послуг ФОП „[PERSON].", з визначення вартості матеріального збитку та виготовлення звіту №51/05/16 від 23.05.16 склала 600,00грн. За змістом статті 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013р. « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", страхове відшкодування школи, завданої потерпілому, виплачується за кожним страховим випадком, що настав протягом періоду дії відповідного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності в межах ліміту відповідальності страховика (МТСБУ), з урахуванням умов, зазначених у статті 9 та пункті 19.1 статті 19 Закону № 1961-IV. Отже, позивач не може звернутися до Відповідача з повідомленням про ДТП та іншими документами, оскільки останній позбавлений права укладати договори страхування ОСЦПВВНТЗ з 01.07.2015р.та фактично господарської діяльності не веде. З огляду на викладене з Відповідача підлягає стягненню сума страхового відшкодування у межах ліміту відповідальності , за мінусом 1000 гривень франшизи, а саме (18 563,70 + 600) = 19 163,7грн, Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в сумі 551 гривні 71 копійка. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 6, 15, 16, 1166, 1187 ЦК України і

Outcome: approved