Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

Представник публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 25.05.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку" складає між ним та позивачем договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов'язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі. Прийняті на себе обов'язки відповідач не виконує, що є підставою для стягнення заборгованості, яка станом на 31.07.2016 року становить 35205,30 грн., в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав клопотання в якому просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення на позов, в яких позовні вимоги не визнавав в повному обсязі з підстав пропуску позивачем строків позовної давності, в задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі, справу розглянути без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між публічним акціонерним товариством КБ "Приватбанк" та [PERSON] 25.05.2011 року укладений у письмовій формі кредитний договір, відповідно до умов якого, банк на підставі заявки відповідача, надав останньому кредит у розмірі 5700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами банку", складає між ним та позивачем договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві від 25.05.2011 року. Позивач свої зобов'язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. На час звернення до суду відповідач свої зобов'язання за договором не виконав. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного стану. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України). Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, суд вважає, що належними та допустимими доказами було доведено те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання та не сплатив борг за кредитним договором, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості станом на 31.07.2016 року за кредитом в сумі 3696,72 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 26755,95, а також штрафів в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 1652,63 (процентна складова) є обґрунтованими. Суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо пропуску строку позовної давності щодо вказаних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до\~ст.256 ЦК України\~позовна давність\~це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1\~ст.261 ЦК України). Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно 3.1.1 Правил користування платіжною карткою визначено, що строк дії картки зазначений на лицьовій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Згідно п. 5.4 Правил користування платіжною карткою, строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH). Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 19.03.2014 року у справі № 6-14цс14, картка діє в межах визначеного нею строку відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору. \~\~\~\~ Строк дії картки відповідача закінчився 30.04.2015 року, що підтверджено довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки клієнта [PERSON], і з того часу у позивача виникла можливість реалізувати право щодо стягнення кредитної заборгованості з відповідача в примусовому порядку через суд. \~\~\~\~ Своїм правом на позов ПАТ КБ "ПриватБанк" скористався 30.08.2016 року, тобто в межах строку позовної давності. Крім того відповідачем заявлено про застосування позовної давності в частині вимог про стягнення пені. Згідно із частинами 1, 3\~ст. 549 ЦК\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Враховуючи, те що позивач звернувся до суду з позовом 30.08.2016 року, то право на стягнення пені в межах передбаченого ч. 2 ст. 258 ЦК України, у нього виникло у період з 30.08.2015 року по 30.08.2016 року. \~ \~ \~ \~ Згідно зі\~ст. 551 ЦК України\~розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. \~ \~ \~ \~ В зв'язку з порушенням позивачем строків позовної давності, суд\~\~вважає за можливе зменшити розмір нарахованої пені та приходить до висновку, що з відповідача на користь ПАТ КБ "Приватбанк"\~підлягає стягненню 1200 грн. пені. Крім того, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 1378,00 грн.

Outcome: partial