Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

в Острозький районний суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості звернулось ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК". У своїй позовній заяві ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" зазначає, що 12 лютого 2008 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] було укладено договір № б/н, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 12000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначив, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому і друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє до моменту належного виконання сторонами обов'язків. Зазначив, що відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Вказує, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів останній зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та в розмірі 5% від суми позову. Зазначає, що судовим наказом Рівненського міського суду від 30 березня 2010 року була задоволена вимога про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованості за вищевказаним кредитним договором в розмірі - 14167,89 грн. Вказуючи на те, що відповідач порушив умови договору по поверненню коштів та ст. 526, 527, 530, 599 ЦК України, позивач просить стягнути з нього заборгованість за кредитом станом на 31.03.2014 року у розмірі - 15267,16 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, в поданій до суду заяві позов підтримав та просить розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, заперечень проти позову не подавав. За клопотанням представника позивача проведено заочний розгляд справи. З письмових доказів, досліджених в судовому засіданні встановлено наступне. Відповідно до заяви [PERSON] на отримання кредиту, яку сторони визнали як угоду, вбачається, що 12 лютого 2008 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] було укладено договір, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит в сумі кредитного ліміту 12000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на місяць. З зазначеної заяви встановлено, що [PERSON] був ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг та тарифами банку та згідний, що його заява разом з зазначеними умовами, правилами та тарифами банку складає договір між ним та позивачем. (а.с.9-10) Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії. Згідно із п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми позову. Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання і якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Згідно із п. 5 Правил користування платіжною карткою, за користування кредитом банк нараховує відсотки у розмірі, встановленому тарифами банку з розрахунку 360 календарних днів у році (п.5.5) і за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань держатель сплачує відсотки за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розмір яких визначається тарифами (п.5.5.1). (а.с.11-14) З розрахунку заборгованості за договором № б/н між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] встановлено, що станом на 31 березня 2014 року загальна сума боргу за даним договором становила 15267 грн. 16 коп. (а.с.6-8) Згідно із судовим наказом Рівненського міського суду від 30 березня 2010 року була задоволена вимога про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованості за вищевказаним кредитним договором в розмірі - 14167,89 грн. (а.с.5) Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 12 лютого 2008 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] було укладено договір, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит в сумі 12000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. З заяви [PERSON] вбачається, що він був ознайомлений та згідний з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку та згідний, що його заява разом з зазначеними умовами, правилами та тарифами банку складає договір між ним та позивачем. Даний договір відповідає вимогам ст. 634 ЦК України. Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, встановленому договором. Оскільки договором про надання кредиту було передбачено повернення коштів щомісячними платежами в розмірі 2,5% на місяць на залишок заборгованості, [PERSON] дані умови порушив, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України з нього слід стягнути заборгованість по кредиту. Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Договором про надання кредиту визначено, що [PERSON] отримав кредит зі сплатою 2,5 відсотків в місяць на суму непростроченої заборгованості за кредитом і оскільки борг по процентах на даний час не сплачений, то в цій частині позовні вимоги слід задовольнити, як задовольнити і вимогу про стягнення заборгованості по комісії, яка передбачена тарифами і умовами обслуговування кредитних карток. При цьому судом береться до уваги і те, що розрахунок заборгованості відповідачем не оспорювався. Відповідно до п.5 Правил користування платіжною карткою, за користування кредитом банк нараховує відсотки у розмірі, встановленому тарифами банку з розрахунку 360 календарних днів у році (п.5.5) і за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань держатель сплачує відсотки за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розмір яких визначається тарифами (п.5.5.1). Оскільки відповідач несвоєчасно виконував боргові зобов'язання, то в позивача на підставі п.5.5.1 Правил користування платіжною карткою виникло право нарахування йому відсотків за підвищеною процентною ставкою або додаткової комісії у розмірах визначених тарифами. При укладені договору № б/н від 12.02.2008 року сторони домовились, що за порушення взятих зобов'язань по поверненню коштів по будь-якому з грошових зобов'язань більш ніж на 120 днів [PERSON] зобов'язався сплатити на користь банку штраф 500 грн. в фіксованій частині та в розмірі 5% від ціни позову. Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (пенею, штрафом) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Оскільки [PERSON] зобов'язання перед банком порушив, то відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України в ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" виникло право на стягнення з нього штрафу. Відповідно до п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання і якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Пунктом 6.4 Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що у випадку незгоди зі змінами правил та/або тарифами банку, позичальник зобов'язаний надити банку письмову заяву про розірвання цього договору і здійснити погашення заборгованості перед банком, в тому числі заборгованість, яка виникла протягом 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам. При незгоді зі списанням коштів по картрахунку письмово проінформувати банк про це протягом 35 днів з моменту списання. Зазначене свідчить про те, що сторони, укладаючи зазначений договір, досягли згоди, що по закінченню строку його дії відповідна картка продовжується банком на новий строк, якщо раніше, до початку місяця закінчення строку дії, не поступило письмової заяви держателя про закриття картрахунку, а відтак продовжується строк дії кредитного договору, тобто, момент досягнення домовленості вважається таким, що настав. Таким чином, на підставі умов кредитного договору, строк дії картки та строк дії кредитного договору поновлюється кожного разу зі спливом терміну дії картки зі збереженням тих умов, на яких його було укладено, в тому числі і щодо самої умови про порядок пролонгації договору, які також залишаються чинними. Отже, строк дії картки, у тому числі і строк дії кредитного договору, пролонговувався з кожним роком. При цьому, суд враховує, що відповідачем не надано доказів того, що ним було проінформовано банк про припинення дії договору. Згідно із ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Підстави зазначені у статтях 599, 600, 601, 604-609 ЦК України не передбачаються підставою припинення зобов'язання ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора. Саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, не припиняє зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених договором у зв'язку з неналежним виконанням умов договору. Відповідно до аналізу норм статей 11, 12, 15, 16, ст. 3 ЦПК України право, яке захищає суд, повинно існувати на день ухвалення судового рішення. Враховуючи, що вимоги ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" стосуються стягнення заборгованості, процентів та штрафних санкцій за період невиконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором після винесення судового наказу від 30 березня 2010 року, вони підлягають до задоволення. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 549, 1048-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved