Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

В квітні 2019 року АТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суд з позовом до [PERSON] , мотивуючи його тим, що 03.04.2014р. між ПАТ КБ"ПриватБанк" , правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк", та [PERSON] було укладено кредитний договір №б\\н , згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000.00 горн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, всупереч умовам вказаного договору [PERSON] своїх договірних зобов`язань належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 25.03.2019р. у нього виникла заборгованість перед АТ КБ "ПриватБанк" в розмірі 16583 грн.36 коп., з яких : 2664.88 грн. -заборгованість за простроченим тілом кредиту, 10662.99 грн. - пеня за прострочене зобов`язання, 1989.62 грн. -нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500 грн. - штраф ( фіксована частина ), 765.87 грн. - штраф (процентна складова). З врахуванням вказаного, АТ КБ"Приватбанк" просить суд стягнути з [PERSON] на його користь вказану заборгованість в сумі 16583.36 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, відносно заочного розгляду справи не заперечує (а.с.34). Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Відповідно до ухвали суду від 30.05.2019р. проводився заочний розгляд справи . Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. 03.04.2014р. між ПАТ КБ "ПриватБанк" (правонаступник АТ КБ "ПриватБанк") та [PERSON] укладено договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000.00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. 2 Позичальник [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими банком умовами та правилами, правилами користування платіжною карткою, тарифами складають між ним та банком кредитний договір, що засвідчив власноручним підписом у заяві (а.с.10). Даний договір є дійсним та жодною зі сторін не оспорений. Взяті на себе зобов`язання за цим Договором Банк виконав вчасно і повністю, надавши кредитні кошти [PERSON] у розмірі, встановленому кредитним договором, що не оспорюється відповідачем. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.629 ЦПК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтями 526, 527, 530 ЦПК України передбачено, що\~\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.\~\~ В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України). В порушення умов Договору відповідач [PERSON] своєчасно не повертає АТ "КБ "ПриватБанк" кредитні кошти, своєчасно не сплачує відсотки за його користування та ухиляється від виконання зобов`язань по Договору. В зв`язку з порушенням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № б/н від 03.04.2014р.14.02.2014р. станом на 25.03.2019р. у нього виникла заборгованість перед АТ КБ "ПриватБанк" в розмірі 16583 грн.36 коп., з яких : 2664.88 грн. -заборгованість за простроченим тілом кредиту, 10662.99 грн. - пеня за прострочене зобов`язання, 1989.62 грн. -нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500 грн. - штраф ( фіксована частина ), 765.87 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості за вищевказаним договором, наданим позивачем (а.с.12, 13-14). Правильність розрахунку відповідачем не спростовано, власних розрахунків з даного приводу суду не надано. Підстав для розгляду питання про застосування позовної давності немає, оскільки позивач заяву про застосування позовної давності до суду не подав. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦПК України). Згідно положень ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме п.п. 1.1.5.21 та 2.1.1.12.6.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення . В той самий час, згідно з пунктами п.п. 2.1.1.12.7.4 та п. 2.1.1.12.8.1 Умови і правил надання банківських послуг, які є частиною кредитного договору, передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов`язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. 3 Оскільки відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.671 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06 вересня 2018 року у справі № 206/931/16-ц провадження № 61-3056ск18. Тому з метою уникнення подвійної відповідальності суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог банку в частині стягнення з [PERSON] нарахованої пені у сумі 10662.99 грн. та 1989.62 грн., всього на суму 12652.61 грн. При цьому суд також враховує те, що Конституційний суд України у пункті 3 Рішення N 7-рп/2013 у справі N 1-12/2013, аналізуючи правовідносини зі сплати пені, що виникають між фізичними особами - споживачами та банками і іншими фінансовими установами у правовідносинах споживчого кредитування, дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами. В той же час, як вбачається з розрахунку заборгованості наданого позивачем, розмір нарахованої неустойки (пені) в декілька раз, а саме: майже в 5 разів, перевищує розмір заборгованості по тілу кредиту, що беззаперечно порушує принципи справедливості, добросовісності і розумності. На підставі вказаного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: стягненню з відповідача на користь позивача заборгованості по кредитному договору №б\\н 03.04.2014р., яка складається з : 2664.88 грн. -заборгованість за простроченим тілом кредиту, 500.00 грн. - штраф ( фіксована частина ), 765.87 грн. - штраф (процентна складова), всього 3930 грн. 75 коп. . Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: partial