Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

15 жовтня 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про витребування документів. В позовній заяві зазначила, що 13.09.2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" , правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", та [PERSON] було укладено кредитний договір №NKVSGІ00000103, за умовами якого відповідач зобов`язався надати позивачу [PERSON] грошові кошти в сумі 40728,60 грн., а [PERSON] зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, а також інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. З метою забезпечення належного виконання зобов`язань, що випливають з вищевказаного кредитного договору, позивачка згідно з договором іпотеки від 13 вересня 2007 року передала у іпотеку цілий кам'яний житловий будинок в [ADDRESS], що належить їй на праві власності. Для підготовки іпотечного договору нею були передані відповідачу оригінали документів: технічний паспорт на будинок, договір дарування, про що було складено акти прийому-передачі правовстановлюючих документів. В зв`язку з тим, що [PERSON] повністю був погашений кредит по договору №NKVSGІ00000103 від 13.09.2007 року, позивач звернулась до відповідача з проханням повернути документи, передані відповідачу у зв`язку з укладенням і виконанням іпотечного договору від 13 вересня 2007 року, однак їй було відмовлено. Такі дії відповідача вважає протиправними, а тому просить суд зобов`язати відповідача Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" повернути їй вказані документи. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] повністю підтри- мали позовні вимоги позивача та просили суд задольнити повністю позовні вимоги. Відповідач ПАТ КБ "ПриватБанк" свого представника до суду не направив, про дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином, однак до суду 24.01.2014 року надійшла заява відповідача, в якій представник відповідача просить розглядати справу у його відсутність та заперечує проти задоволення позовних вимог. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета позову на стороні позивача [PERSON] пояснив, що він повністю погасив заборгованість по кредитному договору №NKVSGІ00000103 від 13.09.2007 р., а тому вважає, що відповідач безпідставно утримує у себе документи позивача. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON], її представника [PERSON], третьої особи [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 13.09.2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", та [PERSON] було укладено кредитний договір №NKVSGІ00000103, за умовами якого відповідач зобов`язався надати позивачу [PERSON] грошові кошти в сумі 40728,60 грн., а [PERSON] зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, а також інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором (а.с. 4-6). З метою забезпечення належного виконання зобов`язань, що випливають з кредитного договору №NKVSGІ00000103 від 13.09.2007 року, позивачка згідно з договором іпотеки від 13 вересня 2007 року передала у іпотеку цілий кам'яний житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами загальною площею 46,5 кв.м., в тому числі житловою площею 31,9 кв.м., літня кухня кам'яна, сарай кам'яний, споруди 4-5, що знаходиться в [ADDRESS] та належить позивачці на підставі Договору дарування, посвідченого Веселинівською державною нотаріальною конторою 30 грудня 1981 року за №924 та зареєстрованого у Вознесенському міжміському бюро технічної інвентаризації 08 лютого 1982 року за №941 (а.с. 7-9). Для підготовки вищезазначеного іпотечного договору позивачкою [PERSON] були передані відповідачу оригінали документів: технічний паспорт на будинок, договір купівлі-продажу житлового будинку від 30.12.1981 року, про що було складено акт прийому-передачі правовстановлюючих документів від 13.09.2007 року. В зв`язку з тим, що [PERSON] повністю був погашений кредит по договору №NKVSGІ00000103 від 13.09.2007 року, позивачка звернулась до відповідача повернути документи, передані відповідачу у зв`язку з укладенням і виконанням іпотечного договору від 13 вересня 2007 року. Листом від 24.07.2013 року за №20.1.0.0.0/7-130722/2217 відповідач надав відповідь, відповідно до якої можливість надання правовстановлюючих документів на нерухомість, яка виступає заставою за кредитним договором №NKVSGІ00000103 від 13.09.2007 року, буде розглянута по факту погашення простроченої заборгованості за кредитним договором №NKVSAN00050299 від 28.02.2008 року, кредитній карті і дебіторській заборгованості. (а.с. 11) Ухвалою суду від 19 лютого 2014 року було зобов'язано ПАТ КБ «Приватбанк» повідомити суд, чи являється [PERSON] майновим поручителем по кредитному договору №NKVSAN00050299 від 28.02.2008 року, кредитній карті і дебіторській заборгованості, а також чи є у [PERSON] заборгованість по кредитному договору №NKVSGІ00000103 від 13.09.2007р. На ухвалу суду ПАТ КБ «Приватбанк» повідомив, що [PERSON] не являється майновим поручителем по кредитному договору №NKVSAN00050299 від 28.02.2008 року, кредитній карті і дебіторській заборгованості, а також, що у [PERSON] відсутня заборгованість по кредитному договору №NKVSGІ00000103 від 13.09.2007р. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст.627 та ч.1 ст.628 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, а також зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до п. 35.2 Договору іпотеки від 13.09.2007 року, іпотекою забезпечується виконання зобов'язання Позичальника за кредитним договором від 13.09.2007 року №NKVSGІ00000103. На строк дії договору Предмет іпотеки залишається у володінні та користуванні Іпотекодавця (п. 11 Договору). Згідно з п. 20.11 Іпотечного договору, до отримання Позичальником кредиту або на протязі 3-х днів з моменту реєстрації права власності на Предмет іпотеки згідно з п. 18.10 договору передати правовстановлюючі документи на Предмет іпотеки на зберігання іпотекодержателю до дати остаточного погашення заборгованості за Кредитним договором. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON], за якого поручилась позивачка [PERSON], повністю погасив заборгованість по кредитному договору №NKVSGІ00000103 від 13.09.2007р., а отже відповідачем порушено умови п. 20.11 Договору іпотеки від 13.09.2007 року щодо неповернення правовстановлюючих документів. Відповідно до статей 41, 47 Конституції України та статей 9, 150 ЖК України, кожен має право на власність та житло. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження ними. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Місце проживання власника та місце знаходження майна не впливають на зміст права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках встановленим законом. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном від кого і у який би спосіб ці перешкоди не виходили. З системно-логічного буквального тлумачення зазначених норм випливає висновок про те, що право власника на користування належним йому майном може обмежуватися лише законом або чинним договором, в якому власник за власної волі передбачив таку можливість. Всі інші обмеження є незаконними і підлягають скасуванню на вимогу власника. Право власності може бути порушено невизнанням такого права; вилученням майна, а також вчиненням перешкод, які позбавляють власника його правомочностей. В останньому випадку, власник має право вимагати захисту свого права від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном, пред'явивши негаторний позов. Позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю. Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Негаторний позов має на меті усунення тривалих порушень повноважень власника, що обумовлює непоширення на вимоги за негаторним позовом позовної давності. Умов подання негаторного позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Суд вважає,що порушенням права власності слід вважати не тільки протиправні дії щодо самого об'єкта названого права, але й такі ж дії і щодо правовстановлюючих та обслуговуючих об'єкт документів. Документ є основною одиницею офіційно-ділового стилю, що використовується в різних галузях діяльності суспільства, галузях знань, сферах життя, як засіб фіксації певним чином конкретної інформації про факти, події, явища об'єктивної дійсності та розумової діяльності людини на спеціальному матеріалі за визначеним стандартом чи формою. Документи використовуються для реєстрації, передачі та збереження інформації про будь-який предмет. Соціальною функцією документу є його використання у суспільних відносинах людей для взаємозв'язків у галузі політичних, економічних, соціальних і культурних відносин, в тому числі, і на підтвердження права власності особи на певну річ, правила та обсяг користування цією річчю. За змістом зафіксованої в ньому інформації щодо певного предмета чи до напряму діяльності, походженням, призначенням, формою, терміном дії та стадіями створення документи бувають: офіційні та особисті; правовстановлюючі та обслуговуючі; довідково-інформаційні, обліково-фінансові, розпорядчі, організаційні; господарсько-договірні; стандартні й індивідуальні; звичайні, безстрокові, термінові; оригінали та копії. Правовстановлюючі та обслуговуючі документи, як носії певної інформації належать власникові і повинні зберігатися у нього, якщо інше не передбачено договором на збереження, чи іншим цивільно-правовим договором, укладеним власником з іншими особами (договір іпотеки). Отже відповідач мав право зберігати у себе правовстановлюючі документи на нерухоме майно до дати остаточного погашення заборгованості за кредитним договором №NKVSGІ00000103 від 13.09.2007р., після чого зобов'язаний повернути ці документи позивачеві (Іпотекодавцю). З огляду на встановлені судом обставини суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на це, з відповідача на користь позивача нелобхідно стягнути 229 грн.40 коп. судового збору.

Outcome: approved