Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулися [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , з посиланням на те, що згідно погосподарських книг Станіславчицької сільської ради за 1986 - 1990, 1991 - 1995 роки та довідки Станіславчицької сільської ради, житловий будинок [ADDRESS] (колишній № [NUMBER] , [ADDRESS] , 1962 року побудови, належав до майна колгоспного двору, головою якого був [PERSON] , а членом його дружина, що набули права власності на житловий будинок, як майно колгоспного двору, в рівних частках. Рішенням виконкому Станіславчицької сільської ради №22 від 29.12.1994 року затверджено списки власників житлових будинків по Станіславчицькій сільській раді Ставищенського району Київської області для отримання свідоцтв про право власності, де власником житлового будинку [ADDRESS] визнаний [PERSON] .. Рішенням 15 сесії 5 скликання Станіславчицької сільської ради №131 від 3 липня 2008 року «Про упорядкування нумерації будинків по вулицях села Станіславчик» житловому будинку [ADDRESS] , рішенням №17 третьої сесії VII скликання Станіславчицької сільської ради від 11 грудня 2015 року вулицю «Чкалова» перейменовано на «Вишнева», 23.11.2020 року рішенням №20 внесено зміни до рішення №131 від 3 липня 2008 року «Про упорядкування нумерації будинків по вулицях села Станіславчик», яким присвоєно будинку власником якого був [PERSON] - [ADDRESS] . Реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок до 01.01.2013 р. не була проведена, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно інформація щодо державної реєстрації права власності на житловий будинок відсутня. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та онук спадкодавці [PERSON] , син померлої [INFO] дочки спадкодавця [PERSON] , подали заяви про відмову від прийняття спадщини. Чоловік спадкодавці [PERSON] постійно на день смерті проживав разом із спадкодавцею і в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що спадщину прийняв. [INFO] помер [PERSON] , спадкоємцями за законом першої черги, що прийняли спадщину, подавши заяви про прийняття спадщини до Ставищенської районної державної нотаріальної контори є діти спадкодавця [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та онук спадкодавця [PERSON] , син померлої [INFO] дочки спадкодавця [PERSON] .. 27 січня 2020 року за №48/02-31 державний нотаріус Ставищенської районної державної нотаріальної контори винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок через відсутність державної реєстрації права власності на ім`я померлого та відсутність правовстановлюючого документа на нього. Позивачі просять суд визнати за кожним з них право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] батька [PERSON] на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 65,1 м2, житловою площею 32,2 м2, вартістю 1/4 частини даного будинку -52659 гривень 25 копійок. В підготовче судове засідання позивачі не з`явилися, в позові просили розглядати справу без їх участі, [PERSON] до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача Ставищенської селищної радив підготовче судове засідання не прибув, до суду селищна рада подала лист про визнання позовних вимог та розгляду справи у відсутність її представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, письмову заяву відповідача про визнання позову та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Встановлено, що згідно копій погосподарських книг Станіславчицької сільської ради за 1986 - 1990, 1991 - 1995 роки (а.с. 24-27) та довідки Станіславчицької сільської ради №320 від 24.11.2020 року (а.с. 31) житловий будинок [ADDRESS] (колишній № [NUMBER] , [ADDRESS] належав до майна колгоспного двору, головою якого був [PERSON] , а членом його дружина [PERSON] , які згідно діючих на той час ст. ст. 120,123 ЦК УРСР (1963 р.) та Закону України "Про власність", з припиненням 15.04.1991 року колгоспного двору, набули права власності на житловий будинок, як майно колгоспного двору, в рівних частках. Рішенням виконкому Станіславчицької сільської ради №22 від 29.12.1994 року затверджено списки власників житлових будинків по Станіславчицькій сільській раді Ставищенського району Київської області для отримання свідоцтв про право власності, де власником житлового будинку [ADDRESS] визнаний [PERSON] , що підтверджується архівним витягом №05-04/223 від 31.08.2020 року архівного відділу Ставищенської районної державної адміністрації (а.с. 28). Рішенням 15 сесії 5 скликання Станіславчицької сільської ради №131 від 3 липня 2008 року «Про упорядкування нумерації будинків по вулицях села Станіславчик» житловому будинку [ADDRESS] , рішенням №17 третьої сесії VII скликання Станіславчицької сільської ради від 11 грудня 2015 року «Про декомунізацію вулиць, надання та зміни адреси об`єкта нерухомості в с. Станіславчик Ставищенського району Київської області» вулицю «Чкалова» перейменовано на «Вишнева», 23.11.2020 року рішенням №20 внесено зміни до рішення №131 від 3 липня 2008 року «Про упорядкування нумерації будинків по вулицях села Станіславчик», яким присвоєно будинку власником якого був [PERSON] [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №26 від 01.02.2021 року Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області (а.с. 29) та копією рішення №17 від 11.12.2015р. Станіславчицької сільської ради (а.с. 30). Як вбачається з довідки КП КОР «Південне БТІ» №2860 від 09.11.2020 року реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок до 01.01.2013 р. не була проведена (а.с. 37). В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно інформація щодо державної реєстрації права власності на житловий будинок [ADDRESS] відсутня, що підтверджується інформаційною довідкою з реєстру ДРРП (а.с. 76). [INFO] померла [PERSON] , діти спадкодавці [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та онук спадкодавці [PERSON] , син померлої [INFO] дочки спадкодавця [PERSON] , подали заяви про відмову від прийняття спадщини. Чоловік спадкодавці [PERSON] постійно на день смерті проживав разом із спадкодавцею і в силу ч. 3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що спадщину прийняв. Вказані обставини підтверджуються матеріалами копії спадкової справи (а.с. 83-92). [INFO] помер [PERSON] , спадкоємцями за законом першої черги, що прийняли спадщину подавши заяви про прийняття спадщини до Ставищенської районної державної нотаріальної контори є діти спадкодавця [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та онук спадкодавця [PERSON] , син померлої [INFO] дочки спадкодавця [PERSON] , які 09.07.2014 року отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на належне [PERSON] та [PERSON] спадкове майно на ім`я позивачів в рівних частках. Вказані обставини підтверджуються матеріалами копії спадкової справи (а.с. 57-82). Видати свідоцтво на спірний житловий будинок на ім`я померлого [PERSON] Станіславчицька сільська рада відмовилась (а. с. 32). 27 січня 2020 року за №48/02-31 державний нотаріус Ставищенської районної державної нотаріальної контори винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок через відсутність державної реєстрації права власності на ім`я померлого та відсутність правовстановлюючого документа на нього (а.с. 41). Із технічного паспорта на житловий будинок садибного типу, 1963 року побудови, з господарськими будівлями і спорудами, будинок [ADDRESS] , встановлено, що на земельній ділянці розташовані: житловий будинок літер «А-1» загальною площею 65,1 м2, житловою площею 32,2 м2, з прибудовою літер «а» і ґанком літер «а1», та господарські споруди: погріб з шийкою літер «Б/пг», сарай літер «Б-1», сарай літер «В-1», колодязь питний №1, ворота з хвірткою №2, огорожа №3 (а.с. 38-40). Земельна ділянка біля будинку не приватизована, що підтверджується довідкою №319 від 24.11.2020 року Станіславчицької сільської ради Ставищенського району Київської області (а.с. 33). Згідно ст. 120 ЦК УРСР (1963 року) колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ був введений в дію Закон України «Про власність». Відповідно до ч. 2 ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Відповідно до пунктів 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України визначено, що в першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно до ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Як вбачається із частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ст. 1296 ЦК України). В частині 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV вказано, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В ч. 1 ст. 3 вказаного Закону передбачено обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав. Частинами 2, 3 ст. 3Закону України «Про державну реєстрацію оречових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. З роз`яснень п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що при наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК України) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину, слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати по справі позивачі просять покласти на них.

Outcome: approved