Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та уточнивши позовні вимоги просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором № 226578-CRED від 12.05.2008 року у розмірі 155 788,86 (сто п'ятдесят п'ять тисяч сімсот вісімдесят вісім гривень) 86 копійок та суму судового збору у розмірі 1 552,77 гривень. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач, посилається на те, що між ним та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №226578-CRED від 12.05.2008 року, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 8 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 24% річних з кінцевим терміном повернення до 12.05.2010 року. Відповідно до положень зазначеного кредитного договору та графіку погашення кредиту, [PERSON] зобов'язалася повертати отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки та комісію у встановлені строки. До цього часу відповідач зобов'язання не виконав, кредит не погасив. В забезпечення належного виконання зобов'язань відповідача [PERSON] за кредитним договором від 12.05.2008 року, між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № №226578-CRED/Р/1 від 12.05.2008 року, а також між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № №226578-CRED/Р/ від 12.05.2008 року, згідно з якими відповідачі несуть солідарну відповідальність перед банком за виконання [PERSON] умов кредитного договору №226578-CRED від 12.05.2008 року. Проте в порушення прийнятих на себе зобов'язань за цим договором, відповідач [PERSON] допустив порушення строків погашення заборгованості, тому відповідачі солідарно повинні відшкодувати банку загальну заборгованість за кредитом, прострочену заборгованість по відсоткам, пеню та штрафи за пропуск платежів по кредитному договору №226578-CRED від 12.05.2008 року. Станом на 21.04.2013 року сума заборгованості відповідачів складала 19 433,89 доларів США, що за курсом НБУ станом на 21.04.2013 року становило еквівалент у розмірі 155 276,80 гривень. Заочним рішенням Малиновського районного суду від 30.07.2013 року з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку було стягнуто суму заборгованості за кредитним договором №226578-CRED від 12.05.2008року у розмірі 155276,80 гривень, а також судові витрати у розмірі 1 552,77 гривень. Ухвалою суду від 24.07.2014 року, Заочне рішення Малиновського районного суду від 30.07.2013 року було скасовано та призначено справу до розгляду у загальному порядку. При новому розгляді справи, уточнивши позовні вимоги, представник позивача зазначив, що згідно Заочного рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 15.02.2011 року з відповідачів в солідарному порядку на користь ПАТ КБ «Приват Банк» було стягнуто суму боргу у розмірі 7 892,52 доларів США, що за курсом НБУ на день ухвалення рішення склало 62 666,61 гривень. Враховуючи розмір стягнутих за вказаним рішенням грошових коштів у сумі 7 892,52 доларів США та невиконання відповідачами своїх зобов*язань за вказаним кредитним договором, представник позивача просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку суму заборгованості за кредитним договором №226578-CRED від 12.05.2008року у розмірі 11 548,47 доларів США, яка станом на 05.11.2014 року становить еквівалент за курсом НБУ у розмірі 155 788,86 (сто п'ятдесят п'ять тисяч сімсот вісімдесят вісім гривень) 86 копійок. Відповідач, [PERSON] уточнені позовні вимоги не визнала, звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «Приват Банк» та просить визнати недійсним з моменту укладання кредитний договір №226578-CRED від 12.05.2008року, укладений між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що даний спір вже було вирішено по суті, шляхом ухвалення Заочного рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 15.02.2011 року, також при підписанні вказаного кредитного договору було порушено законні права та інтереси [PERSON], тому як даний договір передбачає отримання позичальником суми кредиту в іноземній валюті, що не відповідає вимогам чинного законодавства та порушує права відповідача, як споживача банківських послуг. Представник позивача у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач, [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення уточненого первісного позову заперечувала, свої зустрічні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. В останні судові засідання відповідач, [PERSON], сповіщена належним чином, не з*явилась, докази про сповіщення містяться у матеріалах справи. Інші відповідачі, сповіщені належним чином, у судові засідання не з*явились, заперечень стосовно предмету позову, або заяви про розгляд справи за їх відсутності, до суду не надходило. Враховуючи, що в матеріалах справи є достатньо доказів для встановлення фактичних відносин сторін, суд, зі згоди представника позивача, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, вважає, що уточнені первісні позовні вимоги підлягають задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що 07.12.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №226578-CRED від 12.05.2008 року, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 8 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 24% річних з кінцевим терміном повернення до 12.05.2010 року, встановлених п. 1.3, 3.1 кредитного договору. Згідно з ч.2 кредитного договору, погашення відповідної частини Кредиту здійснюється Позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку повернення Кредиту та сплати процентів. Проценти сплачуються Позичальником одночасно з погашенням відповідної частини Кредиту в строк, передбачений в Графіку повернення кредиту та сплати процентів. Встановлені кредитним договором терміни повернення наданих кредитів та терміни сплати відсотків за кредитами, відповідачем не дотримуються, що є порушенням Закону України «Про банки та банківську діяльність» та умови договору. Так, у відповідача виникла заборгованість за кредитом та прострочена заборгованість за відсотками. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № №226578-CRED/Р/1 від 12.05.2008 року, а також між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № №226578-CRED/Р/ від 12.05.2008 року, згідно з якими відповідачі несуть солідарну відповідальність перед банком за виконання [PERSON] умов кредитного договору №226578-CRED від 12.05.2008 року. Відповідно до п.6 Договору поруки, поручитель прийняв на себе зобов'язання, у випадку невиконання позичальником його боргових зобов'язань перед банком за Кредитним договором, здійснити виконання боргових зобов'язань в обсязі, заявленому Банком, протягом п*яти календарних днів з дати отримання відповідної письмової вимоги Банку. Відповідно до умов Договору поруки, а саме п.5, позивачем було направлено на адресу відповідачів письмові вимоги за вих. №30.1.0.0/2-479 від 03.04.2013 року, із зазначенням невиконаних зобов'язань за кредитним договором №226578-CRED від 12.05.2008року. Вимоги, що були пред'явлені до боржника та до поручителів, щодо виконання забезпеченого зобов'язання, залишені без задоволення. Відповідно до ст. 553 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого зобов'язання, а також відповідає перед кредитором за порушення зобов'язань боржником. Згідно п. 4 Договору поруки Поручитель та Позичальник відповідають перед Банком за Кредитним договором як солідарні боржники. Відповідно до вимог ст.ст. 610, 554 ЦК України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. Таким чином, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання зобов'язань за кредитним договором №226578-CRED від 12.05.2008року в частині погашення основного боргу і сплати нарахованих відсотків, пені у встановлені договором строки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватися належним чином згідно умов договору і вимог Цивільного кодексу України. Прийняті на себе зобов'язання по договору не були виконані відповідачем. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У порушення умов вищевказаного кредитного договору, а також ст.ст. 509, 1054 ЦК України, відповідач прийнятих на себе кредитних зобов'язань, у частині своєчасного погашення заборгованості за кредитом і нарахованими по ньому відсотками не виконав. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, боржник, що не повернув вчасно кредитні кошти, зобов'язаний сплатити кредитору неустойку. У зв'язку з тим, що відповідач, [PERSON] не виконала взяті на себе зобов'язання за кредитним договором №226578-CRED від 12.05.2008року, станом на 21.04.2013 року має заборгованість у загальному розмірі 19433,89 доларів США, що за курсом 7, 99грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.04.2013року складає суму у розмірі 155276,80 (сто п'ятдесят п'ять тисяч двісті сімдесят шість) гривень 80 копійок, яка складається з наступного: 6351,78 доларів США - заборгованість за кредитом; 12126,89 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до Договору: 31,29 доларів США - штраф (фіксована частина), 923,93 доларів США - штраф (процентна складова). Заочним рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 15.02.2011 року (справа № 1519/2-536/11) з відповідачів в солідарному порядку на користь ПАТ КБ «Приват Банк» було стягнуто суму боргу у розмірі 7 892,52 доларів США, що за курсом НБУ на день ухвалення рішення склало 62 666,61 гривень. Враховуючи те, що 15.02.2011року Малиновським районним судом м.Одеси постановлено вказане рішення, солідарна заборгованість відповідачів перед Банком складає: 10998,88 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 549,59 доларів США - штраф (процентна складова). Таким чином загальна заборгованість за кредитним договором №226578-CRED від 12.05.2008року становить суму у загальному розмірі 11 548,47 доларів США, що за курсом НБУ станом на 05.11.2014 року складає еквівалент 155 788,86 (сто п'ятдесят п'ять тисяч сімсот вісімдесят вісім гривень) 86 копійок. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу за весь час прострочення суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст.ст. 1054, 1050 ЦК України у разі невиконання прийнятих на себе зобов'язань позичальником банк отримує право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту. Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] суд зазначає, що згідно п.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності вказаного кредитного договору є недодержання в момент вчинення правочину стороною (стронами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п'ятою статті 203 ЦК України, а саме: - зміст правочину не може суперечити вказаному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; - особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; - правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; - правочин що вчиняється батьками (усиновлювачами) не може суперечити правам та інтересам їх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Так, при укладанні договору 07.12.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON], було дотримано всі передбачені законом істотні умови договору, котрі були обумовлені згодою сторін, як узгоджені сторонами, так і прийняті ними. На момент укладення вказаного договору, обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами та печатками сторін; правочин був спрямований на отримання кредиту та у його погашенні згідно умов даного договору. Договори про надання кредиту укладаються на власний розсуд Кредитора і Позичальника та з урахуванням вимог цивільного та банківського законодавства та Правил. Одним із загальних принципів цивільного законодавства є принцип свободи договору, який знайшов своє відображення у ст. ст. 3 та 627 ЦК України. Свобода договору включає в себе й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов'язки учасників. За ст. 632 ЦК України ціна договору встановлюється за домовленістю сторін, тобто вільною. Позивач звернувся до Банку з проханням про видачу кредиту в іноземній валюті, з свого боку банком потреби Позивача було задоволено та надано кредитні кошти у іноземній валюті. Згідно Листа Національного Банку України (НБУ) №13-210/7871-22612 від 07.12.2009 р. "Про правомірність укладення кредитних договорів в іноземній валюті" передбачено наступне. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а Позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст. 2 ЗУ "Про банки та банківську діяльність" - кошти, гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Згідно з ст. 345 Господарського кодексу України кредитні операції банків полягають у розміщенні від свого імені, на власних умовах та на власний ризик залучених коштів юридичних осіб (Позичальників) та громадян.Кредитними визнаються банківські операції , визначені як такі Законом України "Про банки та банківську діяльність". Статті 47 та 49 ЗУ "Про банки та банківську діяльність" визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюється на підставі банківської ліцензії. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п.2 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю. Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам, що не потребують індивідуальної ліцензії на весь період дії режиму валютного регулювання. Нормативно-правовими актами НБУ встановлені вимоги щодо оцінки ризиків за операціями в іноземній валюті, зокрема, Інструкцією про порядок регулювання діяльності банків в Україні , затвердженою постановою Правління НБУ від 28.08.01 р., №368, передбачена вимога покриття капіталом валютного кредитного ризику; Положенням про порядок формування та використання резерву для відшкодування можливих втрат за кредитними операціями банків, затверджених постановою Правління НБУ від 06.07.2000 року №279, встановлено підвищені коефіцієнти резервування за кредитними операціями в іноземній валюті. При цьому з урахуванням особливостей діяльності банківських установ в умовах фінансової кризи, НБУ постановою Правління НБУ від 01.12.2008 року №406 "Про затвердження Змін до Положення про порядок формування та використання резерву для відшкодування можливих втрат за кредитними операціями банків" посилив вимоги щодо формування банками спеціальних резервів за кредитами, наданими Позичальником в іноземній валюті. З вище викладеного вбачається, що уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті. На підставі Банківської ліцензії №22, виданої ПАТ КБ «Приват Банк», зареєстрованої НБУ України від 19.03.1992 року за №92 та Дозвілу №22-2 від 19.03.1992 року за №92, ПАТ КБ «Приват Банк» має право на здійснення операцій, визначених ч.1, п.п. 1-4, 5-11 ч.2 ст.47 ЗУ «Про Банки і банківську діяльність». Щодо вимог підпункту "в" в пункту 4 ст. 5 Декрету, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі та підпункту "г" частини 4 ст. 5 Декрету, який передбачає використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як засобу застави, то на сьогоднішній день законодавець не визначив межі термінів і сум надання /одержання кредитів в іноземній валюті. Під валютними операціями згідно ст. 1 Декрету розуміються, зокрема, операції пов'язані з використанням валютних цінностей в міжнародному обігу як засобу платежу, з переданням заборгованостей та інших зобов'язань, предметом яких є валютні цінності. Отже, Декрет закріплює операції, пов'язані з використанням валютних цінностей як засобу платежу та операції з передаванням заборгованостей та інших зобов'язань, предметом яких є валютні цінності. Тобто здійснювати банком операції з надання кредитів в іноземній валюті у будь-яких сумах та на будь-який строк відповідно до підпунктів "в" частини 4 ст. 5 Декрету не вимагають отримання індивідуальної ліцензії НБУ. Отримуючи кредит в повному об'ємі, позивач не пред'являв до відповідача вимог щодо зміни визначення валюти кредитування, порядку та строків сплати кредиту. Зазначені умови кредитного договору є суттєвими і оговорені в самому договорі, а його форма та зміст відповідають положенням ст. 203 ЦКУ. Згідно ст. 526, 527, 530 ЦКУ зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦКУ договір є обов'язковим для виконання сторонами. Цивільне законодавство базується на принципі обов'язкового виконання сторонами зобов'язань за договором. ПАТ КБ «Приват Банк» свої зобов'язання виконав у повному обсязі. За загальним правилом, закріпленим у ч.1 ст. 651 ЦКУ, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не передбачено договором або законом. Проте на зміну спірного договору банком не надано згоди та й взагалі внесення змін до договору є право сторони, а не обов'язок. Статею 625 ЦКУ передбачено можливість зміни договору за згодою сторін у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні договору. Погашення клієнтом банку кредитного зобов'язання в іноземній валюті не вимагає отримання тим чи іншим учасником операцій індивідуальної ліцензії НБУ з огляду на те, що така операція не є тією операцією, що передбачає використання іноземної валюти на території України як засобу платежу. Дозвіл на право здійснення операцій, визначених п.п. 1-4 ч. 2 та ч. 4 ст. 47 Закону України "Про банки та банківську діяльність", що діє на даний момент, видано ПАТ КБ "ПриватБанк" за номером 22-3 від 21.09.09 р. (до перейменування діяла банківська ліцензія "22 від 04.01.01 р. та дозвіл за номером 22-2 від 29.07.03 р.), де у додатку 1,2 до дозволу включено право здійснювати операції з валютними цінностями, зокрема, залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України. Вказана у дозволі валютна операція в повній мірі відповідає характеру укладеної з клієнтом кредитної угоди, в якій валютою кредитування є саме іноземна валюта. Крім того, враховуючи, що відповідач, [PERSON] звернулася до суду 16.12.2014 року з вимогою про визнання недійсним з моменту укладання кредитного договору №226578-CRED від 12.05.2008року, укладеного між нею та ПАТ КБ «Приват Банк», вказуючи підставу звернення неправомірність з боку Банку щодо видачі кредиту в іноземній валюті та зміну відсоткової ставки, проте з 2008 по грудень 2014 року вона не зверталась до суду про захист своїх прав, що відповідно до ст..ст. 257, 267 ЦК України є також підставою для відмови у задоволенні вказаних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другою сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До судових витрат згідно зі ст. 79 ЦПК України відносяться судовий збір та витрати, пов'язані з розглядом справи. У судовому засіданні доведено, що внаслідок невиконання відповідачем умов кредитного договору, позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1552,77 (одна тисяча п*ятсот п*ятдесят дві) гривні 77 копійок. Суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню, так як не одержання прибутку банку від виконання банківських операцій може призвести до порушення фінансового стану установи, а відтак до зменшення надходжень до бюджету в якості платежів та податків, що негативно вплине на можливість кредитування вітчизняного виробника, розвитку ощадної справи, всебічного банківського обслуговування юридичних та фізичних осіб.

Outcome: approved