Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

У зв'язку з тим, що [PERSON] перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Рівненському районі та отримувала пенсію у зв'язку з втратою годувальника на [PERSON] до закінчення нею навчання в Рівненському державному гуманітарному університеті, останню було відраховано з числа студентів, про дану обставину вони не повідомили управління Пенсійного фонду України в Рівненському районі, в результаті чого [PERSON] було отримано надміру виплачені кошти в сумі 1116,40 грн., позивач звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідачки надміру виплачену пенсію. Представники позивача, управління Пенсійного фонду України в Рівненському районі, [PERSON] та [PERSON] в судових засіданнях позов підтримували, пояснювали, що матір відповідачки отримувала допомогу у зв'язку з втратою годувальника в інтересах неповнолітньої дочки. Вказана пенсія виплачується дітям, тому на даний час можливо стягнути переплату саме з відповідачки. Строки позовної давності для звернення до суду позивач не пропустив, оскільки дізнався про відрахування відповідачки з числа студентів лише 18 квітня 2013 року після того, як отримали довідку з університету про її відрахування. Такі довідки не витребовувалися щороку, а сам пенсіонер зобов'язувався повідомляти про зміну обставин, які є підставою для нарахування пенсії. Про те, чи була повідомлена відповідачка про необхідність повідомляти Пенсійний фонд про відрахування з університету, їм не відомо. Зважаючи на те, що пенсія отримувалася в інтересах відповідачки, з її вини сталася переплата, тому просять позов задоволити і стягнути надміру виплачені кошти. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що пенсія була оформлена на маму. В 2009 році вона вийшла заміж. Тоді вона вже не вчилася, оскільки була відрахована з університету за несплату. 13 серпня 2012 року мама померла, а вона повідомила про це Пенсійний фонд. Після її смерті вона також зверталася до позивача для отримання допомоги на поховання. Вважає пред'явлений до неї позов безпідставним, наголосила на пропуску позивачем строків позовної давності і подала заяву про їх застосування, а тому просить відмовити в задоволенні позову. Представник відповідачки, адвокат [PERSON], в судовому засіданні позов не визнала і підтримала пояснення самої відповідачки. Зазначила, що перебіг строку пред'явлення вимоги до [PERSON] про повернення залишку переплачених з вини отримувача сум пенсії для позивача починається з 01 вересня 2009 року, оскільки саме з цього часу припинилася виплата пенсії. За таких обставин до [PERSON], а отже і до відповідачки слід було б звертатися з позовом в межах строків позовної давності в період з 01 вересня 2009 року по 01 вересня 2012 року. Попри це, позивач звернувся з адміністративним позовом лише 17 жовтня 2013 року, а з даним позовом ще пізніше - у 2014 році і вимоги про поновлення чи продовження строків позовної давності позивач до суду не заявляв. Вважає позов не доведеним належними доказами і просить застосувати строки позовної давності та відмовити в його задоволенні. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Рівненському районі та отримувала пенсію у зв'язку із втратою годувальника на [PERSON] (після одруження [PERSON]) [PERSON]. Згідно довідки № 960 від 10 вересня 2008 року про період навчання в Рівненському державному гуманітарному університеті з 01 вересня 2006 року по 30 червня 2010 року, розпорядженням № 141252 від 15 вересня 2008 року продовжено виплату пенсії у зв'язку із втратою годувальника на [PERSON] з 01 вересня 2008 року по 31 серпня 2009 року. Наказом ректора університету № 480-с від 16 червня 2009 року [PERSON] відраховано зі складу студентів університету, що стало підставою для припинення виплати їй пенсії у зв'язку з втратою годувальника. Як вбачається із оглянутої в судовому засіданні пенсійної справи [PERSON], саме вона давала розписку про зобов'язання повідомити Пенсійний фонд про зміну обставин, які є підставою для нарахування пенсії. 22 березня 2013 року УПФУ в Рівненському районі звернулося з листом до Рівненського державного гуманітарного університету про те, чи навчається [PERSON] в навчальному закладі, на який 18 квітня 2013 року отримало відповідь, що вона відрахована з числа студентів. Розпорядженням начальника УПФУ від 17 травня 2013 року було вирішено утримати переплату пенсії за період з 01 липня 2009 року по 31 серпня 2009 року у зв'язку з відрахуванням з навчального закладу. Згідно ст.36 Закону України\~ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" дітям, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах, пенсія у зв'язку із втратою годувальника виплачується до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років. Відповідно до ст.102 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсіонери повинні повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. Згідно ст.50 Закону України\~\~"Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як вбачається з абзацу 2 ч.5 ст.261 ЦК України, за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Частинами 3-5 ст.267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. За таких обставин суд прийшов до висновку про порушення позивачем строків позовної давності для пред'явлення вимоги до відповідачки про повернення переплаченої пенсії, оскільки така пенсія отримувалася матір'ю позивачки до 01 вересня 2009 року, з вересня 2009 року і до березня 2013 року УПФУ не зверталося з листом до вищого навчального закладу з приводу того, чи навчалася [PERSON] в університеті, хоча часу для звернення з таким листом було більш ніж достатньо, а тому суд вважає, що строк позовної давності позивачу для подачі позову до суду починається з вересня 2009 року. Тобто, позов було подано з пропуском цього строку, що може бути підставою для відмови у задоволенні позову з врахуванням заяви позивачки в судовому засіданні про застосування строків позовної давності. Однак, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити за його безпідставністю і недоведеністю. Як встановлено судом, на обліку в Пенсійному фонді перебувала мати позивачки [PERSON], яка зобов'язувалася повідомляти про зміну обставин, які були підставою для призначення пенсії, саме вона отримувала пенсію. Судом встановлено, що переплата пенсії виникла за період з 01.07.2009 року по 31.08.2009 року, а [PERSON] померла 14 серпня 2012 року. Отже надмір коштів в сумі 1116 гривень 40 копійок отримала за життя саме [PERSON] Відповідачка [PERSON] на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Рівненському районі ніколи не перебувала, жодних документів позивачу ніколи не надавала та не має обов'язку перед Пенсійним Фондом щодо надання та уточнення обставин, які були підставою для нарахування пенсії по втраті годувальника. Будь-яких коштів на ім'я [PERSON] від Пенсійного Фонду не було перераховано. Ці обставини підтверджуються поясненнями відповідачки і поясненнями представників позивача. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 2 цієї статті визначає способи захисту прав та інтересів. На підставі ст.22, 1166, 1167 ЦК України, майнова шкода підлягає відшкодуванню у повному обсязі винною особою. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала шляхом подання самостійної цивільно-правової вимоги про відшкодування шкоди. Виходячи з цього, суд не вбачає вини відповідачки в тому, що її матері надміру була виплачена пенсія на утримання дочки по втраті годувальника. Представники позивача не надали суду належних доказів на спростування доводів відповідачки і не надали суду належних доказів на підтвердження своїх вимог. А відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов є безпідставним, не доведеним належними доказами, а тому до задоволення не підлягає. В зв'язку з відмовою у задоволенні позову відповідно до ст.88 ЦПК України з позивача повинен бути стягнутий судовий збір, який він не сплатив при подачі позову до суду.

Outcome: approved