Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

26 червня 2016 позивачка [PERSON] звернулася до Куп'янського міськрайонного суду Харківської області з позовом до відповідача [PERSON], 3-і особи: [PERSON], Куп'янська міська рада Харківської області, в якому просила суд поновити порушене право позивача на користування земельною ділянкою по [ADDRESS], зобов'язати відповідача знести європаркан, що побудований на межі земельних ділянок [ADDRESS] та [ADDRESS] та поновити дану межу між ділянками по раніше встановленій лінії розподілу земельних ділянок, а саме: встановити її паралельно стіні гаражу «Е» на відстані не менше 1,0 м по всій спільній межі земельних ділянок [ADDRESS] та [ADDRESS] та зобов'язати відповідача знести частину цокольного поверху нового житлового будинку [ADDRESS], що побудований з порушенням санітарних норм та розташований на відстані менше 1 м від спільної межі земельних ділянок [ADDRESS] та [ADDRESS]. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що є власницею 1/2 частини житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 02.11.2005 року та свідоцтва про право на спадщину від 27.09.2005 року. Власницею іншої 1/2 частини житлового будинку є третя особа: [PERSON] на підставі договору дарування, укладеного з попередньою власницею [PERSON] За вказаним будинком закріплена земельна ділянка площею 2017 кв.м згідно викопіювання зі схематичного плану кварталу №178. Власником суміжної земельної ділянки [ADDRESS] є відповідач [PERSON], зі сторони якого було виказане бажання про знесення межі між ділянками [ADDRESS] та [ADDRESS] у вигляді дерев'яного паркану, в подальшому без попередження та погодження з позивачкою на свій розсуд було розпочато будівництво нового європаркану вже по іншій межі між земельними ділянками, а також розпочато будівництво нового будинку, вже побудовано цокольний поверх біля спільної огорожі, що, на її думку, протирічить санітарним та будівельним нормам та фактично зменшує площу земельної ділянки [ADDRESS] та не дозволяє позивачці здійснювати обслуговування гаражу «Е». Оскільки межі не були відновлені, відповідачем вже вчинені дії по знесенню належних позивачу дерев'яних споруд, побудований цокольний поверх нового житлового будинку з порушенням площі земельної ділянки позивача. При складанні технічної документації на земельну ділянку [ADDRESS], узгодження межі з позивачкою як користувачем суміжної земельної ділянки не відбулося. Внаслідок переміщення межі та закладення фундаменту нового будинку біля спільної огорожі були порушені норми розміщення споруд і фактична відстань від стіни фундаменту до межі стала менше 1,0 м, що унеможливлює обслуговування позивачем гаражу, що був побудований давно і у відповідності до санітарних та будівельних норм. Внаслідок самовільного переміщення меж земельних ділянок фактична площа її земельної ділянки зменшилася. У судовому засіданні представники позивачки [PERSON] та адвокат [PERSON] вимоги позову підтримали у повному обсязі, який просили суд задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представники [PERSON] та адвокат [PERSON] проти позову заперечували у повному обсязі, у його задоволенні просили відмовити. 3-я особа [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їх участі, у вирішенні спору покладаються на розсуд суду. Представник 3-ї особи Куп'янської міської ради Харківської області у судове засідання також не з'явився, належним чином сповіщений по дату, час та місце судового засідання, про причини неявки суду не повідомив. На попередніх судових засіданнях висловлював позицію, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що комісійно обстежували за заявою [PERSON] стосовно межі. Комісія обстежила земельну ділянку, встановила відсутність порушень та рекомендувала звернутись до відповідної організації. Межу комісія встановила на підставі наданих матеріалів. У [PERSON] та [PERSON] правовстановлюючих документів на земельні ділянки немає. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що [PERSON] звернувся із заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), надав необхідні документи, сплатив вартість робіт і ми підготували технічну документацію. Свідок [PERSON], яка працює начальником Міськрайонного управління у Куп'янському районі та м. Куп'янську Головного управління Держгеокадастру у Харківській області у судовому засіданні зазначила, що по домоволодінню, розташованому по [ADDRESS] та [ADDRESS] їй нічого невідомо. Надала пояснення щодо порядку реєстрації земельної ділянки. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона працює в управлінні містобудування та архітектури Куп'янської міської ради та зазначила, що їй відомо, що видавався дозвіл на виконання будівельних робіт за адресою: [ADDRESS]. Який статус має земельна ділянка по [ADDRESS] не пам'ятає. На якій правовій підставі [PERSON] здійснює будівництво, їй також не відомо. [PERSON] зверталась з питань здійснення перевірки законності будівництва, однак згідно діючого законодавства управління не має повноважень проводити таку перевірку. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, з'ясувавши заявлені позивачкою предмет та підставу позову, оцінивши наявні у матеріалах справи докази кожен окремо та у їх сукупності, надаючи правову оцінку юридично значимим обставинам справи, суд прийшов до наступного. Справа розпочата слуханням за правилами ЦПК України у редакції до дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII (далі - Закон №2147-VIII та відповідно ЦПК (2004)). З огляду на пункт 1 Розділу 6 Прикінцеві положення Закону № 2147-VIII, цей Закон набирає чинності з дня початку роботи Верховного Суду, визначеного рішенням його Пленуму відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Постановою Пленуму Верховного Суду від 30.11.2017 №2 днем початку роботи Верховного Суду визначено 15 грудня 2017 року. Відповідно до пункту 9 частини першої Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII (далі - ЦПК (2017)), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Отже після набрання чинності Законом №2147-VIII справа розглядається за правилами Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону №2147-VIII. Згідно частини першої статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 12 ЦПК суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Згідно приписів статей 12, 81 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.15 ЦК України к ожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Позивачка [PERSON] є власницею 1/2 частини житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 02.11.2005 року та свідоцтвом про право на спадщину від 27.09.2005 року. (т.1 а.с.13-16) Власницею іншої 1/2 частини будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], є [PERSON], що підтверджується договором дарування від 21.11.2000 року. (а.с. 5) За вказаним будинком закріплена земельна ділянка площею 2017 кв.м згідно викопіювання зі схематичного плану кварталу №178. (т.1 а.с. 11) Відповідачу [PERSON] належить будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 17.10.2005 року. (т.1 а.с. 54, 74-75) Як убачається з Дозволу на виконання будівельних робіт №71 від 27 грудня 2007 року за підписом начальника інспекції ДАБК м. Куп'янська, виданого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю м. Куп'янська, відповідачу [PERSON] надано дозвіл на виконання будівельних робіт з будівництва (реконструкції) індивідуального житлового будинку садибного типу на земельній ділянці, за адресою: [ADDRESS]. (т.1 а.с. 52) Крім того, відповідачем [PERSON] 28.07.2015 року укладено договір №92 на виконання робіт із землеустрою. Предметом даного договору є виконання робіт з розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) за адресою: [ADDRESS]. (т.4 а.с. 2-7) Також у судовому засіданні встановлено, що постановою [PERSON] апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2012 року у справі №2023/2а-1438/12 постанову Куп'янського міськрайонного міськрайонного суду Харківської області від 06 червня 2012 року у справі №2023/1438/2012 скасовано, прийнято нове судове рішення, позовні вимоги [PERSON] задоволені, рішення виконавчого комітету Куп'янської міської ради Харківської області №225/2 від 20.04.1999 року, яким [PERSON], що мешкає у [ADDRESS], передана 1/2 частина земельної ділянки площею 1119,391 кв.м. в постійне користування для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруд, які розташовані у [ADDRESS], скасовано. Дана постанова ухвалою вищого адміністративного суду України від 22 травня 2013 року залишена без змін. (т.1 а.с. 151-154, 158-159) Рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 16 січня 2014 року позов [PERSON] задоволено частково. Визнано недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], який виданий 26 грудня 2000 року [PERSON] на ? частину земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарчих будівель і споруд по [ADDRESS] на підставі договору дарування частини жилого будинку і приватизованої земельної ділянки, за реєстровим №5230 та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №677. (т. 1 а.с. 157, 162, 165) Також, у судовому засіданні встановлено, що рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 22 травня 2017 року по справі №628/2197/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про виділ частки (долі) житлового будинку та надвірних споруд в натурі, визначення порядку користування земельною ділянкою (з урахуванням ухвали Куп'янського міськрайонного суду від 06 червня 2017 р. в цій же справі про виправлення описок), було вирішено розподілити жилий будинок по [ADDRESS] між співвласниками та виділити у власність співвласниці [PERSON] 57/100 частин домоволодіння [ADDRESS], до складу якої входять наступні приміщення, будівлі та споруди: літ. «А-1» приміщення 1-1, 1-2, літ «а5» кухня 1-І, 1/2 частина сараю літ. «Г», сарай літ. «Н», вбиральня літ. «З», гараж літ «Е», льох «Б», душ літ «М», 1/2 частина огорожі N1; співвласниці [PERSON] 43/100 частин домоволодіння [ADDRESS], до складу якої входять наступні приміщення, будівлі та споруди: літ. «А-1» житлова кімната 2-1, літ «а» кухня 2-І, літ «а4» тамбур 2-ІІ, 1/2 частина сараю літ. «Г», сарай літ. «Ж», сарай літ. Л», вбиральня літ. «Д», 1/2 частина огорожі N1, погріб літ. «К». Крім того, даним рішенням встановлено порядок користування земельною ділянкою, за яким: співвласниці [PERSON] виділено в користування земельну ділянку N1 площею 1008,5 м2, в тому числі: 44,2 кв.м - під будовами, 953,5 кв.м - під двором та городом, 10,8 кв.м (21,6/2) - ділянка спільного користування співвласників; співвласниці [PERSON] виділено в користування земельну ділянку N2 площею 1008,5 м2, в тому числі: 56,7 кв.м - під будовами, 941,0 кв.м - під двором та городом, 10,8кв.м (21,6/2) - ділянка спільного користування співвласників. Частину земельної ділянки площею 21,6 м2 виділено у спільне користування співвласників. Границя земельної ділянки N1 проходить у такий спосіб: 1) від червоної лінії [ADDRESS] на відстані 6,3м від межі з домоволодінням [ADDRESS] ділянка довжиною 7,0м, - поворот ліворуч, ділянка довжиною 7,2м, - по міжквартирній перегородці між приміщеннями "1-І" та "2-П", "1-1" та "2-1", "1-2" та "2-1", - поворот праворуч, ділянка довжиною 9,8м, уздовж стіни ж.будинку літ."А-1" та ділянки спільного користування, - поворот праворуч, ділянка довжиною 2,4м, - далі - по перегородці сараю літ.'Т", далі - ділянка довжиною 3,0м, - поворот ліворуч, ділянка довжиною 9,6м, - поворот праворуч, ділянка довжиною 3,9м, - поворот ліворуч, ділянка довжиною 63,5м, до межі домоволодіння, розділяючи її на ділянки 10,81м та 11,14м. Границя земельної ділянки N2 проходить у такий спосіб: 3) від червоної лінії [ADDRESS] на відстані 6,3м від межі з домоволодінням [ADDRESS] ділянка довжиною 7,0м, - поворот ліворуч, ділянка довжиною 7,2м, - по міжквартирній перегородці між приміщеннями "1-І" та "2-П", "1-1" та "2-1", "1-2" та "2-1", - далі - ділянка довжиною 2,4м до межі з домоволодінням [ADDRESS], на відстані 7,1м від червоної лінії по [ADDRESS]; 4) на відстані 16,9м від червоної лінії по [ADDRESS] від межі з домоволодінням [ADDRESS] ділянка довжиною 4,6м, - далі - по перегородці сараю літ. "Т", далі - ділянка довжиною 3,0м, - поворот ліворуч, ділянка довжиною 9,6м, - поворот праворуч, ділянка довжиною 3,9м, - поворот ліворуч, ділянка довжиною 63,5м, до межі домоволодіння, розділяючи її на ділянки 10,81м та 11,14м. Рішення суду набрало законної сили 02.06.2017 року. (т.5 а.с. 32-36) Отже, земельна ділянка по [ADDRESS] в судовому порядку була поділена у розумінні визначення меж користування нею, отримавши інші розміри користування нею між позивачкою та іншим співвласником домоволодіння до його поділу. З матеріалів справи убачається, що позивачка пред'явила позов у червні 2016 року й надалі його не змінювала та не уточнювала, про зміну юридично значимих фактичних обставин, у тому числі з огляду на вказане судове рішення, суд у передбаченій законом процесуальній формі не повідомляла. Суд в рівній мірі надавав сприяння сторонам у реалізації їх процесуальних прав та обов'язків. Відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК Україникожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Оскільки позивачка просить суд поновити порушене право на користування земельною ділянкою по [ADDRESS], зобов'язати відповідача знести європаркан, що побудований на межі земельних ділянок [ADDRESS] та [ADDRESS] та поновити дану межу між ділянками по раніше встановленій лінії розподілу земельних ділянок, а саме: встановити її паралельно стіні гаражу «Е» на відстані не менше 1,0 м по всій спільній межі земельних ділянок [ADDRESS] та [ADDRESS], зобов'язати відповідача знести частину цокольного поверху нового житлового будинку [ADDRESS], що побудований з порушенням санітарних норм та розташований на відстані менше 1 м від спільної межі земельних ділянок [ADDRESS] та [ADDRESS], предметом судового розгляду та встановлення є наявність: 1) існуючого права позивачки на земельну ділянку по [ADDRESS] та факту його порушення відповідачем; 2) наявність встановленого відповідачем європаркану, що був би наявним в принципі та був би незаконно побудований ним на межі земельних ділянок [ADDRESS] та [ADDRESS]; 3) раніше встановленої лінії розподілу земельних ділянок [ADDRESS] та [ADDRESS], що існувала б на момент пред'явлення позову; 4) порушення відповідачем такої лінії розмежування здійсненням забудови цокольного поверху житлового будинку [ADDRESS] (як вказує позивачка, що зменшило розмір її земельної ділянки) або його розташування в порушення санітарних норм (що виключає порушення меж земельних ділянок). Тобто, має бути встановлено наявність права позивачки на відповідну земельну ділянку у її законно існуючих документально чітко встановлених та достовірно підтверджених межах, а також факт порушення відповідачем таких меж, якщо такі межі є дійсно порушеними. З матеріалів справи убачається, що земельній ділянці [ADDRESS], якою користується позивачка, у первісному вигляді або за результатами ухвалення Куп'янським міськрайонним судом рішення від 22 травня 2017 року по справі №628/2197/15-ц кадастровий номер не присвоєно, документація із землеустрою щодо неї як затверджених в установленому порядку текстових та графічних матеріалів, а також матеріалів обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів тощо, як це передбачено Законом України «Про землеустрій», не розроблена та відсутня. Технічна документація щодо встановлення меж вказаної земельної ділянки в натурі (на місцевості) позивачкою не надана. Відповідно до Тимчасових методичних вказівок по веденню державного земельного кадастру, затвердженого наказом Держкомзему від 03.09.1999 року №83, державний земельний кадастр - це єдина державна система земельно-кадастрових робіт та процедура визнання факту виникнення або припинення існування земельних ділянок як об'єктів права власності та права користування, яка містить сукупність відомостей і документів про правовий режим цих ділянок, їх вартість, кількісну та якісну характеристику, розподіл серед власників землі та землекористувачів, у тому числі орендарів, за категоріями земель (п.1.1.). Відповідно до Тимчасових методичних вказівок щодо присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам для ведення державного земельного кадастру, затверджених наказом Держкомзему від 16.02.1998 р. №9 земельна ділянка - частина земної поверхні, яка має фіксовані геометричні та юридичні межі і є базовою одиницею кадастрового реєстру земель. Кадастровий номер - унікальний (не повторюється на всій території України) номер, який присвоюється при формуванні земельної ділянки і зберігається за нею на весь час її існування. Система забезпечує унікальність кадастрового номера кожної земельної ділянки протягом всього періоду її існування, підтримує механізм обігу земельних ділянок (таких, наприклад, як відокремлення частини, об'єднання тощо), зручна та гнучка з точки зору процедур комп'ютерної реалізації, а також несе в собі додаткову інформацію щодо географічного місця положення земельної ділянки в межах адміністративно-територіального устрою (п.2.2). Відповідно до Інструкції про порядок заповнення заяв та ведення Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Мін'юста України від 18.08.2004 №85/5 кадастровий номер земельної ділянки - це параметр просторового індексування у системі кадастрового устрою України, який залишається незмінним протягом усього часу фізичного та юридичного існування земельної ділянки як єдиного цілого. Дійсно, за даними висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №22669/7686 від 30.03.18 року, відомостей про присвоєння кадастрового номеру та технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], не виявлено (т.5 а.с. 67). Поквартальна зйомка на домоволодіння [ADDRESS] та [ADDRESS] з позначенням усіх лінійних розмірів, площі та координат відсутня. (т.5 а.с. 68) На дослідження наданий технічний звіт по інвентаризації, встановленню меж землекористування та їх підготовки до видачі державного акту на право приватної власності щодо земельної ділянки [ADDRESS] (т.2 а.с. 178) Для виконання топографічної зйомки і координування кутів меж послугували точки геодезичної основи №№ 1 і 2 з вказаними координатами та наведенням подальшого каталогу координат точок ситуації і по межі земельної ділянки в системі координат умовна… Фактичні межі та площа земельної ділянки будинку [ADDRESS] не відповідають даним, що містяться у наданому на дослідження технічному звіті. Встановити, чи відповідають фактичні координати меж земельної ділянки даним технічного звіту не уявляється можливим, оскільки технічна документація складалася в іншій системі координат (умовній) (т.5 а.с. 78). «Фактичні межі та площа земельної ділянки будинку [ADDRESS] не відповідають даним, що містяться у державних актах. Встановити, чи відповідають фактичні межі, координати та площа земельної ділянки будинку[ADDRESS] плану будівельного кварталу не уявляється можливим». Отже, складений судовим експертом висновок №22669/7686 від 30.03.2018 року посилається на виготовлення технічного звіту по інвентаризації, що є спрощеною формою виконання загальних підготовчих землевпорядних робіт, який ні Земельним кодексом України, ні законами України «Про землеустрій» та «Про державний земельний кадастр» до землевпорядної документації не відноситься. Саме тому виготовлення вказаного технічного звіту, складеного у зв'язку з встановленням меж землекористування та їх підготовки до видачі державного акту на право приватної власності щодо земельної ділянки [ADDRESS], допускає його виготовлення в умовній системі координат, яка є іншою в цілях отримання достовірних розрахунків та вимірів координат, площі та меж цієї земельної ділянки, що стало причиною неможливості встановити відповідність фактичних координат цієї земельної ділянки. Відповідно до ст.79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Формування земельних ділянок шляхом поділу та об'єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв'язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). З листа Управління Держгеокадастру у Куп'янському районі від 24.09.2018 №24/153-18 (т.5 а.с. 209) слідує, що технічна документація (а мова йде саме про технічний звіт по інвентаризації, встановленню меж землекористування та їх підготовки до видачі державного акту на право приватної власності, а не про технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі) на земельну ділянку [ADDRESS] виготовлена в умовній системі координат. Технічна документація із землеустрою повинна виготовлятись відповідно до норм чинного законодавства. З матеріалів справи слідує, що на момент складання технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки [ADDRESS] в натурі (на місцевості), тобто яка належить відповідачу, усі документи виготовлялися у системі координат 1963 року. Це система координат, яка нормативно передбачена для виготовлення землевпорядної документації. Відповідно до Порядку складення та затвердження індексних кадастрових карт (планів) і кадастрових планів земельних ділянок, вимоги до їх оформлення, затвердженого постановою КМУ від 8 грудня 2010 р. №1117, таблиці із зазначенням координат усіх поворотних точок меж земельної ділянки, переліку земельних угідь, їх площ, відомостей про цільове призначення земельної ділянки та розробника документації із землеустрою на земельну ділянку є невід'ємною частиною кадастрового плану земельної ділянки (п.18). Кадастровий план земельної ділянки є складовою частиною документації із землеустрою (п.19). Суд вважає, що землевпорядна технічна документація щодо належної відповідачу земельної ділянки [ADDRESS] виготовлена відповідно до нормативно встановленої методології державної геодезичної мережі з прив'язкою до точок на місцевості. У свою чергу наданий позивачкою до справи технічний звіт по інвентаризації, встановленню меж землекористування та їх підготовки до видачі державного акту на право приватної власності щодо земельної ділянки [ADDRESS] виготовлений без будь-якої прив'язки до геодезичної мережі та виконаний без будь-якої достовірної методології на підставі умовно обраної точки відповідно до наочного землекористування. За вказаних обставин вищенаведений звіт щодо земельної ділянки позивачки не лише формально не є землевпорядною документацією, а й не може вважатися достовірним доказом, з якого слідували б будь-які дійсні об'єктивні обставини, що мають значення для справи. Тобто земельна ділянка позивачки не має належно визначених меж взагалі, у тому числі з суміжними землекористувачами, зокрема, відповідачем, а також межових знаків. Натомість землевпорядна документація відносно належної відповідачу земельної ділянки виготовлена належним чином, а тому всі твердження позивачки, що ним порушено її права землекористувача та вимоги про поновлення меж землекористування є безпідставними та не мають дійсного фактичного обґрунтування. За таких умов посилання позивачки на порушення відповідачем меж її земельної ділянки, які в натурі не встановлені й не мають належного документального підтвердження, є надуманими та заявленими безпідставно. Враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, суд оцінивши достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Згідно ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Таким чином, відмовляючи у задоволенні позову, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову у даній цивільній справі, застосовані ухвалою Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 17 липня 2015 року та ухвалою Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 21 листопада 2016 року. У такому разі, заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили рішенням суду.

Outcome: dismissed