Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

[PERSON] мотивував позов тим, що шлюб з [PERSON] був зареєстрований 01.08.2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, а/з №1522. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.03.2014 року №127/3800/14-ц, яке набрало законної сили 29.03.2014 року, шлюб розірваний. Під час шлюбу на ім'я [PERSON] були відкриті рахунки і внесені кошти, які є спільним майном подружжя, тому відповідно до ст.ст. 60, 61, 70 СК України кошти підлягають поділу по ? частці. Уточнюючи позовні вимоги 04.06.2015 року позивач [PERSON] просив стягнути з відповідачки на його користь кошти в загальній сумі 67 411,10 грн. (а.с. 101-103 т. 2): - відповідно до договору №10007005760710 від 16.01.2014 року банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая», укладеного між [PERSON] та ПАТ «ДельтаБанк», на підставі якого [PERSON] внесла 13500 грн. на термін до 23.01.2015 року, з виплатою 22% річних. Як вбачається з умов даного договору, вклад разом із відсотками [PERSON] виплатили по закінченню терміну договору, шляхом зарахування на поточний рахунок, тому ? частка становить 8 235 грн. (13 500 грн. + 2970 (22% річних) = 16470 : 2 = 8235 грн.); - відповідно до договору №10001003240809 від 25.07.2013 року банківського вкладу (депозиту) «Найкращий», укладеного між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк», на підставі якого [PERSON] внесла 1000 грн. терміном до 30.04.2014 року під 20,5 % річних. Сума вкладу та відсотків була зарахована на рахунок вкладника з використанням платіжної картки, тому 1/2 частка становить - 602,50 грн. (1000 грн. +205 (20,5% річних) = 1205:2=602,5 грн.); - відповідно до основної карти договору [NUMBER], референс договору №SAMDN01000732884871, укладений між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк», що діяв з 07.02.2013 року по 08.10.2014 року, відповідачці виплатити проценти та 11.02.2014 року повернули 16000 грн. на карту [NUMBER], тому ? частка становить 8000 грн. (16 000 грн. : 2 = 8000); - відповідно до основної карти договору [NUMBER], референс договору №SAMDNFF000735764481, укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк», що діяв у період з 07.06.2013 року по 07.10.2014 року, відповідачці нараховані кошти в сумі 11 344,20 грн. станом на 08.03.2014 року, тому ? частка становить 5672,10 грн. (11344,20 грн. : 2 = 5 672,10 грн.); - відповідно до основного рахунку [NUMBER], відкритого на ім'я [PERSON] в ПАТ «Дельта Банк» (витяг по рахунку №586631-2014/1115 за період з 13.05.2013 р. по 05.11.2014 року) станом на 28.02.2014 року відповідачкою знято в терміналі готівкою 600 доларів США (№ карти VisaElectronMRCARDHOLDER[NUMBER]), що становить еквівалент 5994 грн., тому ? частка складає 2997 грн.; - відповідно до основного рахунку [NUMBER], відкритого на ім'я [PERSON] в ПАТ «Дельта Банк» (витяг по рахунку №540532-2014/1115 за період з 13.05.2013 року по 05.11.2014 року) станом на 28.02.2014 року відповідач зняла готівкою в банкоматі 49 941 грн. (№ карти VisaElectronMRCARDHOLDER[NUMBER], тому ? частка складає 24970,50 грн. (49941 грн. : 2 = 24970 грн.); - відповідно до угод №10007005760710 та №10001003240809, укладених між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк», 28.02.2014 року відповідачці повернули депозит та виплатили відсотки в сумі 13 378,10 та 20 490, а всього - 33 860 грн., тому ? частка складає 16 934,05 грн. Зустрічний позов [PERSON] мотивувала тим, що в період шлюбу з [PERSON] відповідач 16.02.2012 року набув у власність шляхом приватизації 1/3 частку квартири, що в [ADDRESS], тому відповідно до ч. 5 ст. 61 в редакції від 11.01.2011 року, що діяла до 12.06.2012 року, просила поділити спільне майно подружжя і визнати за нею право власності на 1/6 частку (1/2 від 1/3 частки) даної квартири, а також поділити спільно придбане майно - мікрохвильову піч, кондиціонер і зобов`язати [PERSON] повернути обручку (а.с. 91-94 т. 1). В судовому засіданні позивач [PERSON] і представник [PERSON] позов підтримали, пояснили, що ведення господарства було припинене в кінці січня 2014 року і вже з початку лютого 2014 року подружжя спільно не проживало, оскільки [PERSON] забрала речі і залишила житло. Кошти, що були на рахунках [PERSON], є спільними, оскільки джерелом доході сім`ї була стипендія та заробітна плата. Просили поділити майно, що є спільною власністю подружжя - грошові кошти, які були на рахунках [PERSON] і якими вона розпорядилась за власним бажанням і не на користь сім`ї і стягнути на користь [PERSON] ? коштів - 67411,10 грн. Зустрічний позов щодо поділу квартири не визнали, оскільки дана частка є особистою власністю [PERSON], набутою внаслідок приватизації, а не за спільні кошти, тому не може вважатись спільною сумісною власністю (т.1 а.с. 138-139). В судовому засіданні відповідач [PERSON] і представник [PERSON] первісний позов не визнали, надали письмові заперечення, які приєднані до матеріалів справи (а.с. 51-53 т. 1). Відповідач пояснила, що гроші, які вони із [PERSON] заробляли, були їх спільними і витрачали в інтересах сім'ї, а ті кошти, що внесені на її рахунки в банках, є її особистою власністю, оскільки були отримані від Фонду ім. В. Пінчука як премія за особисті заслуги в науковій діяльності. Крім того, заощаджені нею особисто кошти - 10600 доларів США 07.11.2013 року вона зняла в терміналі ПАТ «ДельтаБанк» і передала його батькам для придбання трикімнатної квартири по просп. Юності. Вони із [PERSON] залишились проживати у квартирі по [ADDRESS], власником 1/3 частки якої він є. 26.01.2014 року між нею та [PERSON] виникла сварка, після якої він її вигнав і вона повернулась проживати до своїх батьків. З початку лютого 2014 року ведення спільного господарства припинене, проте режим окремого проживання не визначався, тому кошти, що були нею отримані з банку 28.02.2014 року, витрачені в період шлюбу на користь сім`ї. Зустрічний позов в частині визнання за нею права власності на 1/6 частку квартири [ADDRESS] підтримала і просила його задоволити на підставі ч. 5 ст. 61 СК України в редакції, що діяла з 08.02.2011 року. Зустрічний позов в частині розподілу мікрохвильової печі, кондиціонера, повернення каблучки не підтримала. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а позов [PERSON] - задоволенню. Між сторонами виникли правовідносини щодо права спільної сумісної власності подружжя, тому при вирішення позову суд застосовує відповідні норми глави 8 Сімейного кодексу України, а також норму ч. 5 ст. 61 СК України в редакції від 11.01.2011 року. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 01.08.2010 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, а/з №1522 (а.с. 4 т.1). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.03.2014 року №127/3800/14-ц, яке набрало законної сили 29.03.2014 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 5 т.1). Разом з тим, в судовому засіданні було встановлено, що спільне проживання і ведення спільного господарства було припинене з кінця січня 2014 року. Сторони визнали, що після сварки 26.01.2014 року [PERSON] забрала речі і залишила житло. Тому дана обставина не підлягає доказуванню в силу ст. 61 СК України. Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Також Пленум Верховного Суду України роз'яснив, у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Якщо за час окремого проживання подружжя після фактичного припинення шлюбних відносин спільне майно його членами не придбавалося, суд відповідно до ч. 6 ст. 57 Сімейного кодексу України може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте кожним з них за цей період та за вказаних обставин, і провести поділ тільки того майна, що було їхньою спільною власністю до настання таких обставин. В судовому засіданні було встановлено, що на момент припинення ведення спільного господарства на рахунках [PERSON] в ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Дельта Банк» знаходились кошти, які є об`єктом права спільної сумісної власності. Так, ПАТ «Дельта Банк» на запит суду повідомило, що на ім`я [PERSON] були відкриті рахунки і вона є стороною за договорами: № 008-01506-040713 на відкриття поточного рахунку з використанням та обслуговуванням платіжної картки, укладеним 04.07.2013 року, згідно п. 1.2 якого [PERSON] було відкрито поточний рахунок [NUMBER] в гривні і до даного рахунку оформлено картку міжнародної платіжної системи Visa терміном до 31.05.2015 року; договором № 010-01506-040713 на відкриття поточного рахунку з використанням та обслуговуванням платіжної картки, укладеним 04.07.2013 року, згідно п. 1.2 якого [PERSON] було відкрито поточний рахунок [NUMBER] в доларах США і до даного рахунку оформлено картку міжнародної системи Visa терміном до 31.05.2015 року (а.с. 15 т. 2). 25.07.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладений договір №10001003240809 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий on-line» на суму 1000 грн. зі сплатою 20,5%річних. Відповідно до умов договору вклад і проценти за договором виплачуються з використанням платіжної картки [NUMBER] (а.с. 3 т. 2). Крім того, 16.01.2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладений договір № 10007005760710 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая on-line» на суму 13 500 грн. зі сплатою 22%річних. Відповідно до умов договору вклад і проценти за договором виплачуються з використанням платіжної картки [NUMBER] (а.с. 2 т. 2). Відповідно до виписки по рахунку [PERSON] [NUMBER] (а.с. 72 т. 2) в період шлюбу до моменту припинення ведення спільного господарства - з 06.07.2013 року до 01.02.2014 року на рахунок надійшли кошти на його поповнення: 06.07.2013 року в сумі 1000 грн., 27.07.2013 року в сумі 19 488 грн., 16.01.2014 року в сумі 10 200 грн., 16.01.2014 року 3 407,24 грн., 01.02.2015 року в сумі 3 000 грн., а всього на поповнення - 37 095,24 грн. Крім того, на даний рахунок були залучені кошти на депозит по угоді №10001003240809 - 25.07.2013 року в сумі 1000 грн., 27.07.2013 року в сумі 19 488 грн., а всього 20 488 грн. та нараховані відсотки 239,35 грн., всього сума по даному договору - 20 727,35 грн. Крім того, на даний рахунок були залучені кошти на депозит по угоді № 10007005760710 - 16.01.2014 р. в сумі 13 500 грн. Загальна сума, що була внесена [PERSON] на рахунок [NUMBER] до припинення ведення спільного господарства становить 71 322,59 грн. Кошти, що були на цьому рахунку 28.02.2014 року були повернуті [PERSON] Оскільки суд встановив, що спільні кошти були використані особисто нею, без згоди [PERSON] і не в інтересах сім`ї, ? частка - 35 661,30 грн. підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] Також в судовому засіданні було встановлено, що в період шлюбу між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір SAMDNFF000735764481, рахунок - [NUMBER], дата відкриття - 07.06.2013 року на суму 9750 грн. (а.с. 37 т. 1, а.с. 47 т. 1), а також договір SAMDN01000732884871, рахунок [NUMBER], дата відкриття - 07.02.2013 на суму 16 000 грн. (а.с. 37 т.1). Згідно виписки по особовому рахунку [NUMBER], станом на 07.02.2015 року на рахунку перебувала сума 11 198,33 грн. (а.с. 47 т. 2) Згідно виписки по особовому рахунку [NUMBER], станом на 09.02.2014 року на рахунку перебувала сума 16 000,86 грн. (а.с. 46 т. 2). Загальна сума, що перебувала на рахунках в ПАТ КБ «ПриватБанк» становить 27 199,19 грн. Оскільки в судовому засіданні також було встановлено, що ці кошти були повернуті [PERSON] в лютому 2014 року та в червні 2014 року і були використані нею особисто, без згоди [PERSON], і не в інтересах сім`ї, ? частка - 13 599,60 грн. підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] Таким чином, загальна сума коштів на рахунках [PERSON], що є спільною сумісною власністю і підлягає поділу, становить 98 521,76 грн., а ? частка [PERSON] складає 49 260,89 грн. Також Пленум Верховного Суду України роз'яснив, якщо за час окремого проживання подружжя після фактичного припинення шлюбних відносин спільне майно його членами не придбавалося, суд відповідно до ч. 6 ст. 57 Сімейного кодексу України може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте кожним з них за цей період та за вказаних обставин, і провести поділ тільки того майна, що було їхньою спільною власністю до настання таких обставин. Позивач [PERSON] також пред`явив вимоги щодо поділу коштів, які перебували на рахунку [PERSON] в ПАТ «Дельта Банк» № [NUMBER] - 600 доларів США, проте суд вважає, що дані кошти не є спільною сумісною власністю, оскільки відповідно до виписки по рахунку (а.с. 70 т. 2) 500 доларів США + 100 доларів США були внесені [PERSON] 20.02.2014 року, тобто після припинення ведення спільного господарства, тому поділу дана сума не підлягає. Суд вважає безпідставним твердження [PERSON] про те, що кошти на рахунках є її особистою власністю і були отримані як премія (винагорода), оскільки в судовому засіданні було встановлено, що джерелом доходу і [PERSON] і [PERSON] була заробітна плата за викладацьку роботу у Вінницькому національному технічному університеті, а також стипендія від ВБО «Фонд Віктора Пінчука», що підтверджується довідками, які містяться в матеріалах справи, тому достатніх підстав вважати, що дані кошти є лише премією одного з них, немає. В силу ч. 2 ст. 61 СК України суд вважає дані кошти спільною сумісною власністю подружжя, оскільки [PERSON] не надала доказів, які спростували б презумпцію спільності майна. Таким чином, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Правовою підставою зустрічного позову [PERSON] є ч. 5 ст. 61 СК України в редакції Закону від 11 січня 2011 р. N 2913-VI "Про внесення зміни до статті 61 Сімейного кодексу України щодо об'єктів права спільної сумісної власності подружжя", який набрав чинності 8 лютого 2011 р., відповідно до якої об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Вінницької міської ради 16.02.2012 року (т. 1 а.с. 95), квартира [ADDRESS] належить на праві власності по 1/3 частці [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до висновку експерта від 20.03.2015 року №1925/14-21 ринкова вартість квартири [ADDRESS], в цінах на момент проведення експертизи, з урахуванням фізичного зносу, становить 809 244 грн. (а.с. 78-86 т.2). Під час набуття у власність 1/3 частки квартири внаслідок приватизації [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON], тому в силу ч. 5 ст. 61 СК України в редакції Закону від 11.01.2011 року, яка діяла з 08.02.2011 року до 12.06.2012 року, частка квартири є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу відповідно до ст.ст. 69, 70, ч. 1 ст. 71 СК України, виходячи із рівності часток дружини і чоловіка. Враховуючи позовні вимоги [PERSON] і роз`яснення, що містяться в п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" суд вважає необхідним визначити ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишити майно у їх спільній частковій власності. Заперечення [PERSON] щодо поділу квартири є безпідставними, оскільки згідно зі ч. ч. 1 та 2 ст. 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Законом від 17 травня 2012 р. N 4766-VI "Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка" режим майна подружжя, набутого внаслідок приватизації, знову змінено. Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 1 ст. 57 СК житло та земельна ділянка, набуті за час шлюбу внаслідок приватизації, є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. Частину 5 ст. 61 СК виключено. Проте, внесені зміни не можуть бути застосовані до правовідносин, що виникли станом на 16.02.2012 року. При вирішенні питання щодо розподілу судовий витрат суд враховує вимоги, визначені ст. 88 ЦПК України. [PERSON] сплатив судовий збір в сумі 390 грн. (а.с. 1 т. 1) та 1025,26 грн. в зв`язку з заявою про уточнення позовних вимог, а всього 1415,26 грн. 04.06.2015 року він подав заяву про зменшення позовних вимог і визначив ціну позову - 67 411,10 грн. Враховуючи те, що судовий збір був переплачений, 741,15 грн. підлягає поверненню з державного бюджету. Таким чином, загальна сума судового збору, враховуючи ціну позову [PERSON], має становити 674,11 грн. Оскільки його позов задоволений частково з [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] 436,61 грн. судового збору. Судові витрати [PERSON] складаються зі сплати судового збору - 1200 грн. (а.с. 101 т. 1) та витрат на проведення експертизи - 1968 грн. (а.с. 69 т. 2), а всього 3 168 грн. Ціна позову [PERSON] становить 134 874 грн. (1/6 частка вартості квартири), тому судовий збір мав би становити 1348,74 грн. За таких обставин з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судові витрати в сумі 3 168 грн., а на користь держави судовий збір - 148,74 грн.

Outcome: approved