Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

14 серпня 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. В позові зазначила, що 20 серпня 2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю відповідачки [PERSON] , яка керувала транспортним засобом марки "ЗАЗ ТF 6983", державний номерний знак [NUMBER] та її автомобілем марки "HONDA CR-V", держаний номерний знак [NUMBER] , який стояв на узбіччі дороги. Постановою Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 12 вересня 2016 року, відповідачку було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Постанова суду набрала законної сили і відповідачкою не оскаржувалася, оскільки остання визнала вину. Внаслідок ДТП її транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Відповідно до акту виконаних робіт та наданих послуг від 28 лютого 2017 року, вартість ремонту транспортного засобу склала 23380,50 грн, а відповідно до акту виконаних робіт та наданих послуг від 27 січня 2017 року, вартість ремонту транспортного засобу склала 14279,00 грн. Частково витрати ремонту транспортного засобу сплатила страхова компанія "Оранта". Страховою компанією було виплачено страхове відшкодування в розмірі 22683,37 грн. Вважає, що відповідачка, як власник джерела підвищеної небезпеки повинна відшкодувати їй іншу частину витрат, які вона змушена була робити для відновлення стану свого автомобіля. Добровільно відповідачка не відшкодувала їй збитки, а тому просила стягнути з [PERSON] на її користь майнову шкоду, завдану внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 14279,00 грн., а також стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 8000 грн. та судовий збір в розмірі 768,4 грн. 06 вересня 2019 року ухвалою судді було відкрито в порядку загального позовного провадження справу за даним позовом, призначено її до підготовчого засідання, ухвалою суду від 17 грудня 2019 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, було залучено ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", ухвалою суду від 30 січня 2020 року дану справу призначено до судового розгляду, а ухвалою суду від 03 червня 2020 року, вказане акціонерне товариство було залучено до участі у справі в якості співвідповідача. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, пояснила, що саме з вини відповідачки [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої її автомобіль отримав механічні пошкодження, а тому саме вона повинна відшкодувати їй різницю між вартістю відновлювального ремонту автомобіля та страховим відшкодуванням, яке вона отримала від страхової компанії. Франшиза в розмірі 510 грн. відповідачкою відшкодована добровільно. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Яцук Н.М. в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог позивачки через їх необґрунтованість. У відзиві на позовну заяву зазначила, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", яка відшкодувала позивачці завдані дорожньо-транспортною пригодою збитки. Представник співвідповідача ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" Костенко С.О. в судове засідання не зявився, направив заяву про слухання справи у його відсутність та не заперечення проти позовних вимог позивачки стосовно стягнення з відповідачки завданої майнової шкоди. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши докази у справі, суд дійшов наступного. 20 серпня 2016 року о 16 годині на вул. Кірова в смт. Березнегувате сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ЗАЗ ТF 6983, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля HONDA CR-V, реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є позивачка [PERSON] , внаслідок чого автомобіль позивачки отримав механічні ушкодження. Вказана подія сталася з вини відповідачки [PERSON] , яку було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення зазначеної пригоди. Вказане підтверджується копією постанови судді Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 22 вересня 2016 року, копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позивачки та повідомленнями відповідачки про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.6-7, 11-12, 40-41). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" з лімітом відповідальності за завдану майнову шкоду, в розмірі 100000 грн. та розміром франшизи 510,00 грн. Про зазначене свідчить копія полісу № АЕ/7556421 від 31 березня 2016 року (а.с.37). Згідно актів виконаних робіт на надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобіля від 27 січня та 28 лютого 2017 року, загальна вартість відновного ремонту автомобіля позивачки, склала 37659,5 грн. (23380,5 грн.+ 14279,00 грн.) (а.с.14-15, 17). За отриманням страхового відшкодування відповідачка [PERSON] звернулася до ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта", яке 01 грудня 2016 року за платіжним дорученням № 58139, перерахувало ТОВ «Автодон-Н», що займалося ремонтом автомобіля позивачки 22683,37 грн., а франшизу, в розмірі 510,00 грн., відповідачка сплатила безпосередньо позивачці (а.с.18,38,103). Розмір вказаного страхового відшкодування ґрунтувався на автотоварознавчому дослідженні ТОВ «Гарант-АСІСТАНС» №ВЕ6140АН-3 від 23 вересня 2016 року, складеному на замовлення позивачки, в якому майнова шкода внаслідок ДТП вказана 21491,76 грн. з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля 59 % (а.п.42-54). Як в позовній заяві, так і в адресованій суду заяві від 25 березня 2020 року, позивачка вказувала на необхідність стягнення збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою, саме з відповідачки [PERSON] , оскільки вона є винною у її вчиненні (а.с.82). Однак, відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України\~шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Вказані висновки викладені також і у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження№ 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18). На підставі\~зазначеного,\~враховуючи,\~що цивільно-правова\~відповідальність [PERSON] \~була застрахована\~в ПАТ\~"Національна\~акціонерна страхова\~компанія "Оранта"\~з лімітом\~відповідальності за\~завдану майнову\~шкоду,\~в розмірі\~100000\~грн.,\~вказаною страховою\~компанією позивачу\~відшкодовано лише\~22683,37\~грн.,\~відповідачкою відшкодовано\~франшизи 510,00\~грн.,\~а різницю\~між лімітом\~відповідальності і\~страховим відшкодуванням\~позивачка просить\~стягнути не\~зі страхової\~компанії,\~а з\~ [PERSON] ,\~суд дійшов\~висновку про\~безпідставність вказаних\~вимог та\~відмову позивачці\~в задоволенні\~позову.

Outcome: dismissed