Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Хмільницький міжрайонний прокурор в інтересах [PERSON] звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з цивільним позовом до Хмільницької міської ради (відповідач 1), [PERSON] (відповідач 2), [PERSON] (відповідач 3), [PERSON] (відповідач 4), [PERSON] (відповідач 5), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління Держземагенства у Хмільницькому районі Вінницької області про визнання незаконним рішення Хмільницької міської ради в частині затвердження гр. [PERSON] проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, визнання недійсними державних актів та скасування записів про їх державну реєстрацію. Позов мотивований наступним. Рішенням Хмільницької міської ради № 248 від 29.12.1994 року [PERSON] надано земельну ділянку площею 0,2333 га. по [ADDRESS], для ведення особистого селянського господарства. Зазначене підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ВН №0274 від 10.01.1995 року. Пунктом 2 рішення Хмільницької міської ради № 784 від 05.07.2012 року затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для розміщення присадибних земельних ділянок, наданих фізичним особам у приватну власність безоплатно, з цільовим призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, за рахунок земель запасу міста по вул. Південнобузька, громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] На підставі даного рішення вищевказаним громадянам видано державні акти на право власності на земельні ділянки розташовані по [ADDRESS]. За результатами розгляду подання Хмільницької міжрайонної прокуратури рішенням 46 сесії 6 скликання Хмільницької міської ради № 1387 від 31.10.2013 року частково скасовано п. 2 рішення Хмільницької міської ради № 784 від 05.07.2012 року, що стосується громадян [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], оскільки надані їм у власність земельні ділянки перетинаються з земельною ділянкою гр. [PERSON], разом з тим не скасовано в частині затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. [PERSON] З огляду на викладене, прокурор вважає незаконним та просить скасувати п. 2 рішення Хмільницької міської ради № 784 від 05.07.2012 в частині затвердження [PERSON] проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0882 га., розташованої по [ADDRESS] в м. Хмільник, визнання недійсним державного акту та скасування запису про його державну реєстрацію, оскільки надана йому земельна ділянка частково перетинається із земельною ділянкою [PERSON] Також визнати недійсними державні акти видані громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON], оскільки п. 2 рішення Хмільницької міської ради № 784 від 05.07.2012 року, яким затверджувалась технічна документація цим громадянам - скасований. У свою чергу, гр. [PERSON], [PERSON] державні акти не видавались. В судовому засіданні прокурор, позивач [PERSON] підтримали позов з наведених в ньому підстав. Представник відповідача 1 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, зазначивши, що міська рада не має повноважень скасовувати своє попереднє рішення. Також звернула увагу суду на відсутність підстав для визнання незаконним п. 2 рішення Хмільницької міської ради № 784 від 05.07.2012 року щодо затвердження технічної документації [PERSON], оскільки земельна ділянка останнього лише на декілька метрів перетинає земельну ділянку гр. [PERSON], а тому можливо внести зміни до технічної документації і без скасування рішення міської ради усунути вказану невідповідність. Це ж саме стосується земельної ділянки [PERSON] Також заперечила проти визнання недійсним державних актів та скасування записів про їх державну реєстрацію. Відповідач 3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вказав що витратив на розробку технічної документації значні кошти. Відповідач 5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вказавши, що існує можливість без скасування рішення міської ради та визнання недійсним державного акту змінити конфігурацію земельної ділянки яка йому надана, і лише на декілька квадратних метрів та лише одним краєм перетинається із земельною ділянкою [PERSON] Представник третьої особи у судовому засіданні зазначив, що відносно земельної ділянки [PERSON] можливо перенести конфігурацію земельної ділянки таким чином, що вона не перетинала земельну ділянку [PERSON], що не потребує скасування рішення міської ради. Щодо інших, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки надані відповідачам земельні ділянки перетинається із земельною ділянкою [PERSON] Представник Реєстраційної служби Хмільницького міськрайонного управління юстиції у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у відсутності третьої особи. Відповідач 2 у судове засідання не з'явилась, надала заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутності. Відповідач 4 у судове засідання не з'явився, надав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлено завчасно і належним чином. Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, враховуючи наступне. Як встановлено судом, рішенням виконавчого комітету Хмільницької міської ради № 248 від 29.12.1994 року [PERSON] передано безкоштовно в приватну власність земельну ділянку 2600 кв. м. для ведення особистого підсобного господарства між вул. Південнобузькою та р. П. Буг. (а.с. 25-27). На підставі вказаного рішення гр. [PERSON] отримав державний акт серії ВН від 10.01.1995 р., відповідно до якого йому передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,2333га. в м. Хмільник по вул. Південнобузькій, для ведення особистого підсобного господарства (а.с.23). Рішенням Хмільницької міської ради 35 сесії 4 скликання від 23.03.2006 року [PERSON] надано земельну ділянку площею 1380 кв. м. для ведення садівництва, суміжну до присадибної, терміном до 01.04.2016 року (а.с. 29). Рішенням 2 сесії 5 скликання Хмільницької міської ради від 25.05.2006 року [PERSON] передано земельну ділянку площею 1200 кв.м. для ведення садівництва, суміжну до присадибної (а.с.33). Рішенням Хмільницької міської ради 17 сесії 6 скликання № 442 від 22.12.2011 року надано дозвіл з урахуванням вимог державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою фізичним особам (згідно додатку № 2) на виготовлення проекту землеустрою, для розміщення присадибних земельних ділянок у приватну власність безоплатно з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, за рахунок земель запасу міста в масиві по вул. Південнобузька, зокрема, громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 38). Рішенням Хмільницької міської ради 21 сесії 6 скликання № 616 від 29.03.2012 року надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо оформлення права власності на земельні ділянки гр. [PERSON] (а.с. 39) Рішенням Хмільницької міської ради 25 сесії 6 скликання від 05.07.2012 року затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для розміщення присадибних земельних ділянок, наданих фізичним особам (згідно додатку № 2) у приватну власність безоплатно, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, за рахунок земель запасу міста в масиві по вул. Південнобузька та вирішено видати державні акти на право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд, зокрема, гр. [PERSON] по [ADDRESS], [PERSON] по [ADDRESS], [PERSON] по [ADDRESS], [PERSON], по [ADDRESS], [PERSON] по [ADDRESS], площею 0,0700 га. кожному, [PERSON] по [ADDRESS] площею - 0,0882 га. (а.с. 28). Право власності на земельні ділянки підтверджується державними актами, зокрема, гр. [PERSON] видано 17.12.2012 року державний акт серії ЯМ № 366351 (а.с. 19), гр. [PERSON] - серії ЯМ № 211599 від 06.11.2012 року (а.с. 20), [PERSON] - серії ЯМ № 366338, [PERSON] - серії ЯМ № 366396 від 27.12.2012 року (а.с. 22). Відповідно до листа Управління Держземагенства у Хмільницькому районі Вінницької області від 01.10.2014 року № 3424 повідомлено прокурора Хмільницької міжрайпрокуратури про те, що земельні ділянки надані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] перетинають земельну ділянку надану гр. [PERSON] (а.с. 16). Листом № 4024 від 04.11.2014 року повідомлено, що гр. [PERSON], [PERSON] державні акти не видавались, а земельні ділянки запроектовані, але не внесені до Державного земельного кадастру (а.с. 54). Рішенням Хмільницької міської ради 46 сесії 6 скликання № 1387 від 31.10.2013 року за результатами розгляду подання Хмільницького міжрайпрокурора про усунення порушень вимог земельного законодавства подання задоволено частково, а саме скасовано п. 2 рішення 25 сесії Хмільницької міської ради 6 скликання № 784 від 05.07.2012 року що стосується громадян та земельних ділянок: [PERSON] по [ADDRESS], [PERSON] по [ADDRESS], [PERSON] по [ADDRESS], [PERSON], по [ADDRESS], [PERSON] по [ADDRESS], площею 0,0700 га. наданих кожному, а також щодо інших громадян (а.с. 63-64). Схемою розташування земельних ділянок по вул. Південнобузька (а.с. 99), листом Управління Держземагенства у Хмільницькому районі № 5496 від 19.12.2014 року (а.с. 121), викопіюванням з кадастрової карти (а.с. 122), підтверджено, що земельну ділянку [PERSON] площею 0,2333 га. для ведення особистого селянського господарства по вул. Південнобузька перетинають земельні ділянки гр. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], при цьому визначено, що із земельною ділянкою останнього площа перетину становить 1,83 м. кв. Частина перша статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Відповідно до ст. 22 Земельного кодексу України (18.12.1990 року № 561-XIІ), чинного на час отримання позивачем земельної ділянки, право власності на землю виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Таке право, відповідно до ст. 23 цього кодексу посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Як встановлено судом, позивач [PERSON] отримав державний акт, який зареєстрований. Отже, право приватної власності гр.. [PERSON] на земельну ділянку площею 0,2333 га підтверджується державним актом серії ВН виданого 10.01.1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ВН № 0274 (а.с.23). Відповідно до п. 7 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України (№ 2768-ІІІ, який набув чинності з 01.01.2002 року) (надалі - ЗК України) громадяни , що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають право на ці ділянки. Згідно із ч.3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (стаття 155 ЗК України). За положеннями глави 16 ЦК України правочин може бути визнано недійсним з підстав визначених законом. У випадку визнання недійсним правочину може бути визнано недійсними і правовстановлюючий документ, який посвідчує право власності на майно. Державні акти на право власності на земельні ділянки (на час виникнення спірних відносин) визнавалися документами, що посвідчують право власності й видавалися на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень або цивільно-правових угод. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце уразі їх видання з порушенням вимог закону, усупереч рішень чи угод. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку. (Правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 26 вересня 2012 року (справа № 6- 103 цс 12). Частинами 1, 2 ст. 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Стаття 125 ЗК України, в редакції чинній на час набуття відповідачами права власності на земельні ділянки, визначала, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідачами 2,3,4,5 в порядку ст. 118 ЗК України вищевказані земельні ділянки приватизовані. Отже, судом встановлено, що відповідачі 2,3,4,5 у відповідності до вищевказаних норм, на підставі рішень Хмільницької міської ради набули у власність земельні ділянки та отримали державні акти, що підтверджують їх право на ці земельні ділянки. У свою чергу, перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку визначений ст. 140 ЗК України. Так, підставами припинення права власності на земельну ділянку є: добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; відчуження земельної ділянки за рішенням власника; звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; конфіскація за рішенням суду; невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Указаний перелік є вичерпним. Отже, перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку визначений ст. 140 Земельного кодексу України і є вичерпним. Такої підстави припинення права власності на земельну ділянку, як скасування рішення органу виконавчої влади, на підставі якого було видано державний акт на право власності на земельну ділянку, зазначеним Кодексом не передбачено. (постанова Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року № 6-71цс12). Подібну по суті позицію висловив Пленум Верховного Суду України в абз. 2 п. 8 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" (у редакції постанови Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2), згідно з яким при вирішенні в судовому порядку питання про недійсність документів, виданих на підставі переглянутого рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про скасування свого рішення, за яким земельна ділянка була неправомірно одержана у власність чи користування, слід враховувати Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), відповідно до п. 5 мотивувальної частини якого органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Звертаючись до суду з даним позовом, прокурор в інтересах гр. [PERSON] з посиланням на рішення Хмільницької міської ради № 1387 від 31.10.2013 року просить скасувати лише п. 2 рішення Хмільницької міської ради № 784 від 05.07.2012 в частині що стосується гр. [PERSON] та наданої йому земельної ділянки. Разом з тим, суд не приймає до уваги рішення Хмільницької міської ради № 1387 від 31.10.2013 року, яким частково скасовано рішення Хмільницької міської ради № 784 від 05.07.2012 року, враховуючи наступне. Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими для виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи Законом України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду. Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування, відповідно до Конституції України, визначає Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні". Статтею 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначена виключна компетенція міських рад, повноважень, щодо скасування прийнятих власних рішень не передбачено. Рішенням Конституційного суду у справі №7-рп від 16 квітня 2009 року за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини 2 ст.19, ст.144 Конституції України, ст.25, ч.14 ст.46, ч.1, 10, ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що закріплені у статті 144 Конституції України і статті 59 Закону норми про акти органів місцевого самоврядування, крім юридичної форми реалізації завдань і функцій, визначають порядок прийняття і перевірки рішень органів місцевого самоврядування. В Законі встановлено, що ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України та законами України до їх відання, і що рішення відповідної ради може бути внесене на повторний розгляд цієї ж ради (стаття 25, частина четверта статті 59). Конституційним Судом України було також зазначено, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3) . Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. З системного аналізу наведених норм чинного законодавства вбачається, що рішення №1387 від 31.10.2013 року, не ґрунтується на вимогах Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Конституції України, адже рішення №784 від 05.07.2012 року є актом одноразового застосування, який безпосередньо стосується визначених в ньому громадян, і пов'язане з реалізацією ними прав та охоронюваних законом інтересів, відповідно такий акт індивідуальної дії може бути скасований лише в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. З підстав прийняття Хмільницькою міською радою рішення № 1387 від 31.10.2013 року прокурор в інтересах [PERSON], просить визнати недійсними видані гр. [PERSON], [PERSON], [PERSON] державні акти та скасувати записи про їх державну реєстрацію. Однак, враховуючи встановлені судом обставини ці позовні вимоги задоволенню не підлягають. У свою чергу, інших підстав для визнання недійсними цих державних актів та скасування їх державної реєстрації прокурор, позивач не наводять. Що стосується позовної вимоги про визнання незаконним та скасування п. 2 рішення Хмільницької міської ради № 784 від 05.07.2012 року відносно гр. [PERSON], вказана вимога задоволенню не підлягає. Так, з пояснень представника Хмільницької міської ради, представника Управління Держземагенства у Хмільницькому районі Вінницької області, листа Управління Держземагенства у Хмільницькому районі № 5496 від 19.12.2014 року, викопіювання з кадастрової карти, а також технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON], встановлено, що перетин земельних ділянок гр. [PERSON] та [PERSON] складає 1,83 м. кв. При цьому, враховуючи розміщення цих земельних ділянок можливо внести зміни до технічної документації та змінивши координати земельної ділянки гр. [PERSON] усунути вказаний перетин, що не потребує скасування вищевказаного пункту рішення Хмільницької міської ради. Отже, в цій частині права позивача можливо захистити без скасування п. 2 рішення Хмільницької міської ради № 784 від 05.07.2012 року, що стосується гр. [PERSON] У свою чергу, позовна вимоги про визнання недійсним державного акта серії ЯМ № 211599 та скасування запису про його державну реєстрацію є похідної від позовної вимоги викладеної в п. 1 позовної заяви, а тому також не підлягає задоволенню. Отже, спосіб захисту порушених прав обраний позивачем не узгоджений із правовими позиціями та викладеними нормами закону. Також суд не приймає до уваги визнання позову відповідачами 2 та 4, оскільки це визнання суперечить вимогам закону. З огляду на викладене, відсутні підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed