Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

24 червня 2021 року представник органу опіки та піклування Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області в інтересах малолітньої дитини звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточненої заяви від 07 липня 2021 року (а.с. 23-24) просить: позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно дитини: [PERSON] , [INFO] , та стягнути з нього аліменти на утримання дитини у розмірі 1198 гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтував тим, що відповідач є батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Мати дітей [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті дитина проживає з цивільним чоловіком матері [PERSON] , який повністю їх забезпечує всім необхідним. Батько дітей зарекомендував себе з негативної сторони, вихованням дитини не займається, з дитиною не спілкується, його місце перебування невідоме, ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дитини. Позивач зазначає, що дитина залишилась без батьківського піклування, відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Саратською селищною радою Білгород-Дністровського району Одеської області як органом опіки та піклування 19 березня 2021 року наданий висновок № 59 "Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до його неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] ". Під час розгляду справи представник органу опіки та піклування та служби у справах дітей Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Яковець К.С., уточнений позов підтримала, просила позбавити відповідача батьківських прав, мотивуючи тим, що відповідач участі у вихованні дитини не приймає, матеріально не забезпечує, не піклується про нього. Дитина проживає в родині [PERSON] , який створив всі необхідні умови для його проживання та виховання. Неповнолітній [PERSON] пояснив, що після смерті матері він з братами проживають у родині [PERSON] , який був співмешканцем їх матері. [PERSON] піклується про них, займається їх вихованням та утриманням, добре до них ставиться, та в родині якого вони бажають проживати. Батька він не пам`ятає взагалі, батько не спілкується з ним, не вітає з днем народження. Третя особа староста с. Зоря Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області [PERSON] позов підтримала. Третя особа [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідачу [PERSON] судові повістки надсилались за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Однак судові виклики на 15 листопада 2021 року на 10:00 годину та на 08 грудня 2021 року на 15:00 годину повернулись з відмітками, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с. 52, 68). Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Окрім того, за правилами ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади (а.с. 67). Отже, відповідач був належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та не подав відзиву, а представник позивача погодився на заочний розгляд справи. За положеннями ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Частинами 1, 2 ст.281 ЦПК України встановлено, що про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Враховуючи вищевказані обставини, суд дійшов висновку про наявність умов для заочного розгляду даної справи та ухвалив заочне рішення. Вислухавши представника органу опіки та піклування та служби у справах дітей Саратської селищної ради Яковець К.С., неповнолітнього [PERSON] , третю особу [PERSON] , третю особу [PERSON] , дослідивши та оцінивши докази, суд приходить до висновку про задоволенню позову з таких підстав. Частиною 1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року),яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст. 9 Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. У абзаці 4 ст.1 Закону України "Про охорону дитинства" № 2402-III від 26 квітня 2001 року визначено, що забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. Відповідно до ст. 12 цього ж Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 8 ст.7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно положень ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні. У рішенні від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України" (заява № 2091/13), та в п. 100 рішення від 16 липня 2015 року "Мамчур проти України" (заява № 10383/09) ЄСПЛ наголосив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. Ст. 51 Конституції України та ст. ст.151, 180 СК України встановлюють для батьків обов`язок виховувати та утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З копій свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28 серпня 2007 року, вбачається, що батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). 09 вересня 2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Після реєстрації розірвання шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.62). [PERSON] померла [INFO] в смт. Сарата Одеської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.8). Наказом служби у справах дітей Саратської РДА від 27 листопада 2020 року за № 1004/97 малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , які залишились без батьківського піклування, було тимчасово влаштовано в сім`ю [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Згідно характеристики Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, відповідач [PERSON] згідно погосподарської книги № 1 о/р №0031/1 зареєстрований по [ADDRESS] , але не проживає з 2005 року. За період проживання на території с. Зоря зарекомендував себе з негативної сторони. Участі у вихованні дітей не приймає, аліменти не виплачує. Його місце знаходження невідоме (а.с. 14). Відповідно до інформації Саратського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 11.03.2021 року за № 423/81-19, було здійснено перевірку на предмет наявності актових записів цивільного стану відносно [PERSON] , [INFO] . Перевірку здійснено по актовим записам про смерть за період з 01.01.2005 року по теперішній час, в тому числі по поновленим актовим записам. Результатом перевірки є відсутність актових записів (а.с.12). Згідно з довідкою Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 07 травня 2021 року за № 528, малолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживають в сім`ї [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). З акту обстеження житлово-побутових умов за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що разом з [PERSON] проживають: співмешканка [PERSON] , [INFO] , діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Будинок загальною площею 60 кв. м. (4 кімнати) придатний до житла. Діти сплять в одній кімнаті, у дітей є особисті спальні ліжка, в кімнаті є стіл, стілець, шафа для дитячих речей. [PERSON] займається вихованням дітей належним чином, діти відвідують Зорянський ЗЗСО 1-ІІІ ст. ліцей, у дітей є у повному обсязі шкільні приладдя, діти охайні, доглянуті. [PERSON] офіційно працює у ТОВ "Екоферма Зоря". Є запас продуктів харчування (а.с. 13). Згідно письмовому висновку Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області як органу опіки та піклування, в інтересах неповнолітньої дитини відповідача [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав по відношенню до його неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 18). Судом встановлено, що відповідач не піклується про сина, не забезпечує його матеріально, не цікавиться його долею, ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, тому з метою дотримання найкращих інтересів дитини відповідача належить позбавити батьківських прав. Ч. 2 ст. 166 СК України встановлює, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно до ст.180, ч.3 ст.181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами 1, 2 ст.184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Частина 2 ст.182 СК України встановлює, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01 липня 2021 року складає 2510 гривень. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину [PERSON] , якому на час розгляду справи виповнилось 16 років відповідно, не може бути меншим ніж 1255 гривень на дитину. Ураховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, відсутність у відповідача інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина суд вважає за необхідне позов в частини стягнення аліментів задовольнити частково та стягнути аліменти з відповідача на користь та на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1255 гривень щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини, що відповідатиме положенням ч.5 ст. 183 СК України. Вимоги позивача про стягнення аліментів в іншій частини не знайшли підтвердження, а тому в їх задоволенні належить відмовити. Згідно ст. 141 ЦПК з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1816 гривень. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved