Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

На розгляді Хмільницького міськрайонного суду перебуває вказана позовна заява, яка мотивована тим, що [INFO] року помер батько позивачів. Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої в тому числі і входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. За життя спадкодавець залишив заповіт відпвідно до якого він все своє майно заповідав позивачам. Останні до нотаріальної контори звернулись у встановлений чинним законодавством термін, внаслідок чого була заведена спадкова справа. Однак, позивачі позбавлені можливості отримати у нотаріуса свідоцтво на спадщину за заповітом на житловий будинок. оскільки відсутні документи, що підтверджують належність нерухомого майна на праві власності спадкодавцю. В зв"язку з зазначеним, позивачі змушені звернутись до суду за захистом свого права. В судове засідання представник позивачів не з"явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність, при вирішенні спору поклався на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи встановив наступне: [INFO] року помер спадкодавець [PERSON] (а.с 6), який за життя залишив заповіт відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого не складалось заповів позивачам (а.с.12). Крім позивачів, спадкоємцем за законом також була дружина спадкодавця, яка [INFO] року померла (а.с.21); після смерті спадкодавця відкрилась спадщина до складу якої входить також житловий будинок, що розташований в [ADDRESS], власником якого був [PERSON] (а.с.7-11,13). 15.02.2007 року позивачі звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, внаслідок чого було заведено спадкову справу (а.с. 30-34); однак отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок у позивачів не має можливості у зв"язку з відсутністю документів, які б посвідчували право власності спадкодавця на нерухоме майно (а.с.14). Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, судом не встановлено, що підтверджується повідомленням нотаріуса № 349/01-16 від 25.04.2014р.(а.с.30) Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування", судам роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року N 1952-ІV, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. На час виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року № 56, згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Вказана Інструкція передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ у тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Відповідно до пп. 6-7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами був побудований на протязі 1956 року, що підтверджується інформацією, яка міститься в технічному паспорті на вказаний житловий будинок. Його належність спадкодавцю [PERSON] доведена належними та допустимими доказами, а саме технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, випискою з погосподарської книги №3 та довідкою Уланівської сільської ради Хмільницького району № 3141 від 13.10.2013 р. При цьому суд враховує, що в матеріалах інвентаризації житловий будинок та господарські будівлі не відображені як самовільно побудовані, а наявний лише запис про відсутність правовстановлюючих документів, які спадкодавець не встиг оформити за життя. Таким чином здобуті докази свідчать про те, що при житті спадкодавець володів, користувався та розпоряджався вищевказаним житловим будинком з господарськими будівлями і спорудами, а отже він перебував у його власності, і вказане право власності зареєстроване за ним згідно вимог діючого на той момент законодавства. Відповідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіті. Частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі статею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Зважаючи на вище зазначені вимоги законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] обгрунтовані та підлягають до задоволення. Так, в судовому засіданні належними та допустимими доказами доведено, що спадкоємцеві на праві власності належав житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами, що розташований [ADDRESS]. Крім позивачів інших спадкоємців майна померлого не встановлено. Позивачі на протязі шести місяців з часу відкриття спадщини звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, а тому в силу статті 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину, в тому числі і житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами, однак лише у зв"язку відсутностю відмітки про реєстрацію права власності, вони позбавлені можливості в позасудовому порядку належним чином оформити спадкове майно. Оскільки питання про розподіл судових витрат позивачами не ставиться, понесені судові витрати по оплаті судового збору необхідно залишити за останніми.

Outcome: approved