Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

І. СУТЬ СПРАВИ 1.1. 12.05.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" (надалі також - позивач, ТОВ "Порше Мобіліті") звернулось до Корольовського районного суду міста Житомира з позовом до [PERSON] (надалі також - позичальник), [PERSON] (надалі також - поручитель), в якому просило стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором №50010356 від 27.08.2013 у розмірі 513294 грн 23 коп. 1.2. Позов обґрунтовувався тим, що 27.08.2013 між ТОВ "Порше Мобіліті" та [PERSON] був укладений кредитний договір №50010356, за умовами якого позивач надав, а позичальник отримав кредит у розмірі 98 845 грн 75 коп., що еквівалентно 12 147 дол. США 69 центів та додатковий кредит у розмірі 30 235 грн 45 коп., що еквівалентно 3 715 дол. США 80 центів на строк у 60 місяців, який додатковою угодою до кредитного договору був змінений на 84 місяці, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за його користування в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов`язання [PERSON] за кредитним договором між позичальником та позивачем укладено договір застави транспортного засобу. 1.3. Посилаючись на те, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором та умовами виконав у повному обсязі та видав позичальнику кредит, однак позичальник не здійснив погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки, у зв`язку з чим станом на 29.04.2020 утворилася заборгованість у розмірі 513 294 грн 23 коп., яка складається з: заборгованості по виставленим рахункам за період з квітня 2015 року по лютий 2020 року з платежів у повернення кредиту та сплати процентів у розмірі 344 620 грн 79 коп.; 3% річних за час прострочення оплати рахунків на сплату платежів у повернення кредиту та сплати процентів у розмірі 80 435 грн 75 коп.; втрати від інфляції за час прострочення оплати рахунків на сплату платежів у повернення кредиту та сплати процентів у розмірі 28 100 грн 24 коп.; заборгованості за тілом кредиту (невиплачена сума кредиту) у розмірі 31 445 грн 41 коп.; штраф у розмірі 20 % від суми кредиту, згідно п.8.2. загальних умов кредитування в розмірі 19 769 грн 15 коп.; штрафні санкції відповідно до п. 8.3. загальних умов у розмірі 8 490 грн 89 коп.; штрафні санкції відповідно до п. 8.5. Договору в розмірі 432 грн. ІІ. ПРОЦЕДУРА та КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН 2.1. 01.06.2020 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира відкрито провадження у справі №296/3897/20, розгляд якої призначено у спрощеному провадженні з викликом сторін. 2.2. 25.06.2020 позичальника [PERSON] направив до суду відзив на позовну заяву, в якому посилаючись на те, що 05.05.2015 позивач направив йому вимогу щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, чим змінив строк виконання основного зобов`язання, у зв`язку із чим вказував на пропуск банком строку позовної давності та просив відмовити у задоволенні позову (т. 2 а.с. 19-22). 2.3. 25.06.2020 поручитель [PERSON] направила до суду відзив на позовну заяву, у якому вказала, що позивач направив 05.05.2015 вимогу щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором використав право дострокової вимоги з позичальника щодо повернення коштів, посилаючись на ч. 4 ст. 559 ЦК України вказувала на пропуск строку звернення позивача із даним позовом та припиненням договору поруки, у зв`язку з чим просила відмовити у задоволенні пред`явленого позову (т. 2 а.с. 11-14). 2.4. 25.02.2021 протокольною ухвалою суду здійснено перехід зі спрощеного провадження до загального позовного провадження та призначено у справі підготовче засідання. 2.5. 25.02.2021 протокольною ухвалою суду за згодою сторін закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті у цьому ж судовому засіданні. 2.6. 25.02.2021 представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, надав усні пояснення, аналогічні викладеним у позові та просив їх задовольнити. 2.7. 25.02.2021 представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку із пропуском строку позовної давності. 2.8. Відповідачі направили до суду клопотання від 23.02.2021, в яких просили проводити розгляд судового засідання за їх відсутності (т. 2, а.с. 65-66, 74-75). ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 3.1. 27.08.2013 між [PERSON] та ТОВ "Порше Мобіліті", за участю поручителя [PERSON] укладено кредитний договір №50010356, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 98 845 грн 75 коп., що еквівалентно 12 147 дол. США 69 центів та додатковий кредит у розмірі 30 235 грн 45 коп., що еквівалентно 3 715 дол. США 80 центів на термін у 60 місяців зі сплатою відсотків у розмірі 9,90 % на місяць на суму залишку заборгованості (т. 1, а.с. 18). 3.2. Цього ж дня додатковою угодою до кредитного договору №50010356 строк кредиту пролонговано до 84 місяців (том 1, а.с. 26). 3.3. 03.09.2013 у забезпечення зобов`язань [PERSON] щодо повернення коштів сторонами укладено догів застави транспортного засобу №50010356, предметом якої є автомобіль марки Volkswagen Polo, номерний знак [NUMBER] , який належить позичальнику (т. 1, а.с. 30-32). 3.4. 05.05.2015 позивач направив на адресу позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] вимоги (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором (т. 2, а.с. 15, 23). 3.5. 19.05.2015 позичальник [PERSON] направив на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення заперечення на вказану досудову вимогу (т. 2, а.с. 24-26). 3.6. 11.02.2020 позивач направив на адресу позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] вимоги (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором (т. 1, а.с. 173-179). 3.7. Відповідно до розрахунку позивача станом на 29.04.2020 за кредитним договором №50010356 від 27.08.2013 утворилася заборгованість у розмірі 513 294 грн 23 коп., яка складається з: заборгованості по виставленим рахункам за період з квітня 2015 року по лютий 2020 року з платежів у повернення кредиту та сплати процентів - 344 620 грн 79 коп.; 3% річних за час прострочення оплати рахунків на сплату платежів у повернення кредиту та сплати процентів - 80 435 грн 75 коп.; втрати від інфляції за час прострочення оплати рахунків на сплату платежів у повернення кредиту та сплати процентів - 28 100 грн 24 коп.; заборгованості за тілом кредиту (невиплачена сума кредиту) - 31 445 грн 41 коп.; штраф у розмірі 20 % від суми кредиту (п.8.2. загальних умов кредитування) - 19 769 грн 15 коп.; штрафні санкції (п. 8.5. Договору) - 432 грн. IV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ 4.1. За змістом частин пиершою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 4.2. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавсїтва, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). 4.3. Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 4.4. Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. 4.5. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 4.6. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). 4.7. Зобов`язанням визнається правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). 4.8. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 4.9. За змістом частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. 4.10. Частиною першою статті 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. 4.11. Відповідно до частини перша, друга статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. 4.12. Згідно з частиною четвертою статті 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. 4.13. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. 4.14. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). 4.15. За змістом положень пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). 4.16. За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно). 4.17. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ 5.1. Звертаючись з позовом до суду ТОВ "Порше Мобіліті" просило стягнути солідарно з позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] заборгованість за кредитним договором №50010356 від 27.08.2013 у розмірі 513 294 грн 23 коп., із розрахунку (і) заборгованість по виставленим рахункам за період із квітня 2015 року по лютий 2020 року з платежів у повернення кредиту та сплати процентів у розмірі 344 620 грн 79 коп.; (іі) 3% річних за час прострочення оплати рахунків на сплату платежів у повернення кредиту та сплати процентів у розмірі 80 435 грн 75 коп.; (ііі) втрати від інфляції за час прострочення оплати рахунків на сплату платежів у повернення кредиту та сплати процентів у розмірі 28 100 грн 24 коп.; (іv) заборгованості за тілом кредиту (невиплачена сума кредиту) у розмірі 31 445 грн 41 коп.; (v) штраф у розмірі 20 % від суми кредиту, згідно п.8.2. загальних умов кредитування в розмірі 19 769 грн 15 коп.; (vi) штрафні санкції відповідно до п. 8.3. загальних умов у розмірі 8 490 грн 89 коп.; (vii) компенсація понесених витрат (п. 8.5. Договору) в розмірі 432 грн. (і) Щодо вимог до позичальника про стягнення заборгованості за тілом кредиту 5.2. Встановлено, що між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір від 27.08.2013, за умовами якого позичальник отримав від банку кредит у розмірі 98 845 грн 75 коп., що еквівалентно 12 147 дол. США 69 центів та додатковий кредит у розмірі 30 235 грн 45 коп., що еквівалентно 3 715 дол. США 80 центів на строк у 60 місяців, який додатковою угодою до кредитного договору був змінений на 84 місяці, тобто до 27.08.2020. 5.3. 15.05.2015 позичальник [PERSON] отримав від ТОВ "Порше Мобіліті" вимогу (повідомлення) про дострокове повернення кредиту та сплату заборгованості за кредитним договором (а.с. 23 т.2), в якій позивач посилаючись на положення п. 3.2 Загальних умов кредитування, вимагав дострокового повернення суми кредиту у повному обсязі та заборгованості відповідно до умов договору у розмірі 213 301,91 грн потягом 30 календарних днів з дня одержання вимоги, що свідчить про зміну строку дії кредитного договору №50010356 від 27.08.2013 з 27.08.2020 на 15.06.2015 (30 календарних днів з дня одержання 15.05.2015 позичальником вимоги про дострокове повернення кредитних коштів). 5.4. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] просив застосувати до позовних вимог ТОВ "Порше Мобіліті" наслідки пропуску строку позовної давності. 5.5. Щодо заперечень представника позивача з приводу того, що перебіг позовної давності розпочався із направлення вимоги (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором від 11.02.2020, оскільки вимога від 05.05.2015 не підписана, а тому не може братись до уваги, слід зазначити наступне. 5.6. Візуально оглянувши вимоги від 05.05.2015 та 11.02.2020 вбачається, що вимога від 11.02.2020 за змістом і формою не відрізняється від вимоги, складеної 05.05.2015, в ній прямо зазначається, що це досудова вимога та остання містить дані, якими володіють лише сторони кредитного договору, та направлена в момент виникнення заборгованості у квітні 2015 року від імені позивача, а тому суд вважає, що надані відповідачами копії вимог від 05.05.2015 є належними та допустимими доказами на підтвердження факту зміни ТОВ "Порше Мобіліті" строку виконання основного зобов`язання за кредитним договором від 27.08.2013. 5.7. Встановлено, що ТОВ "Порше Мобіліті" звернулося до суду з даним позовом до відповідачів шляхом направлення позовної заяви засобами поштового зв`язку - 12.05.2020. 5.8. Враховуючи, що позивач направивши позичальнику вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором змінив строк виконання основного зобов`язання з 27.08.2020 на 15.06.2015, а в подальшому звернувшись до суду з даним позовом - 12.05.2020, тобто більш ніж через 5 роки після зміни строку виконання основного зобов`язання в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України, суд дійшов висновку, що позивач пропустив строк позовної давності за вимогою про стягненні заборгованості за тілом кредиту у сумі 31 445 грн 41 коп., а тому у задоволенні позову в цій частині вимог слід відмовити. (іі) Щодо вимог до позичальника про стягнення заборгованості за процентами 5.9. Позивач також просив стягнути з відповідачів заборгованість за період з квітня 2015 року по лютий 2020 року у повернення кредиту та сплати процентів у розмірі 344 620 грн 79 коп. 5.10. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) зроблено висновок, що після спливу строку кредитування або пред`явлення вимоги про дострокове виконання основного зобов`язання в порядку частини другої статті 1050 ЦК України у позивача відсутнє право нараховувати проценти за кредитом, тому вимоги позивача про стягнення таких процентів є необґрунтованими, що свідчить про відсутність правових підстав для застосування позовної давності до спірних правовідносин. 5.11. Враховуючи, що позивач направивши позичальнику вимогу щодо дострокового повернення кредиту від 05.05.2015, змінив строк виконання основного зобов`язання з 27.08.2020 на 15.06.2015, надалі звернувся до суду з даним позовом лише 12.05.2020, тобто через 5 роки після зміни строку виконання основного зобов`язання в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України, суд дійшов висновку, що банк пропустив строк позовної давності за вимогою про стягнення процентів за користування кредитом нарахованих за період з квітня 2015 року по 15.06.2015, у зв`язку з чим у задоволенні позову в цій частині вимог слід відмовити за пропуском позовної давності. 5.12. Водночас, враховуючи, що заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 16.06.2015 по лютий 2020 року нарахована поза межами строку виконання вимоги щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України, тобто після 15.06.2015, коли право банку нараховувати передбачені договором суми за кредитом припинилося, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог банку в цій частині слід відмовити за безпідставністю. (ііі) Щодо вимог до позичальника про стягнення втрат від інфляції 5.13. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 296/10217/15-ц (провадження № 14-727цс19) зроблено висновок, що у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти. 5.14. Враховуючи, що предметом укладеного між сторонами кредитного договору №50010356 від 27.08.2013 та додаткової угоди є грошові кошти, виражені (98 845 грн 75 коп. та 30 235 грн 45 коп.), з визначенням еквіваленту в іноземній валюті (12 147,69 дол. США та 3 715,80 дол. США), то передбачені частиною другою статті 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти. (іv) Щодо позовних вимог про стягнення 3% річних та штрафів 5.15. Позивач також просив стягнути з відповідачів 3% річних за час прострочення оплати рахунків на сплату платежів у повернення кредиту та сплати процентів у розмірі 80 435 грн 75 коп.; штраф у розмірі 20 % від суми кредиту, згідно п.8.2. загальних умов кредитування в розмірі 19 769 грн 15 коп.; штрафні санкції відповідно до п. 8.5. Договору в розмірі 432 грн. 5.16. Разом з тим, враховуючи, що 3% річних та штрафи нараховані позивачем після дати пред`явлення до позичальника вимоги щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України, тобто після 15.06.2015, коли право банку нараховувати передбачені договором суми за кредитом припинилося, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог банку в цій частині слід відмовити. (v) Щодо позовних вимог до поручителя та припинення поруки 5.17. У постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 182/6290/13-ц (провадження № 61-18168св19) зазначено, що у разі реалізації кредитором свого права вимоги на дострокове повернення кредиту відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України шестимісячний строк звернення кредитора до суду з вимогами до поручителя повинен обраховуватись з моменту настання строку дострокового повернення кредиту. 5.18. Згідно п. 3.2. кредитного договору від 27.08.2013 Компанія має право достроково вимагати повернення кредиту, у випадку порушення терміну сплати будь-якого чергового платежу або плати за користування кредитом на строк більше ніж 1 (один) календарний місяць. 5.19. З матеріалів справи вбачається, що позичальник прострочив виконання зобов`язання за кредитним договором на 1 календарний місяць з березня 2015 року, досудові вимоги позивача адресовані позичальнику та поручителю про дострокове погашення заборгованості - датовані 05.05.2015, а з позовом до суду позивач звернувся засобами поштового зв`язку 12.05.2020. 5.20. Зважаючи на такі встановлені фактичні обставини справи та наведені правові висновки щодо застосування частини четвертої статті 559 ЦК України, оскільки позивач у травні 2015 року реалізував своє право вимоги на дострокове повернення кредиту відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, однак звернувся до суду з вимогами до поручителя лише 12.05.2020, тобто за межами шестимісячного строку дострокового повернення кредиту, суд дійшов висновку, що порука [PERSON] за кредитним договором від 27.08.2013, припинилася. VІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 6.1. Відповідно до частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку із відмовою у задоволенні позову, понесені судові витрати покладаються на позивача, однак враховуючи, що докази понесення відповідачами судових витрат у справі відсутні, суд не вбачає підстав для розподілу судових витрат між сторонами.

Outcome: dismissed