Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

ТОВ "Фінансова Компанія "Довіра та Гарантія" в особі представника по дорученню [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди. Позовні вимоги мотивували тим, що 21.06.2016 року в м.Лубни по проспекту Володимирському сталась ДТП за участю транспортного засобу "Фольксфаген" реєстраційний № [NUMBER] та транспортного засобу ВАЗ, реєстраційний № [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Відповідно до постанови суду ДТП сталася з вини водія транспортного засобу ВАЗ -[PERSON], внаслідок порушення ПДР ,за що відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. На підставі заяви потерпілої сторони (страхувальника) було складено акт 4080-02 від 29.07.2016 року та на підставі якого ПрАТ "Страхова компанія "ВУСО" здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 19 442, 92 грн. 25.07.2017 року було укладено договір відступлення № 25/07/2017 з первісним стягувачем та ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" , згідно якого первісний кредитор продав новому кредитору права вимоги договору страхування № 2728809-02-04-01 у розмірі 19 442, 98 грн. На підставі вищевикладеного, позивач прохає суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" в порядку регресу витрати в сумі 19 442 грн. 98 коп. матеріального відшкодування та 1600 грн. сплаченого судового збору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіславши суду клопотання про розгляд справи без його участі. Заявлені позовні вимоги підтримує (а.с.39). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явивсь, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки відповідач не повідомляв, заяв чи клопотань до суду не надсилав. Головуючий ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, приходить до таких висновків. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, судом встановлено, що 21.06.2016 року в м.Лубни по проспекту Володимирському сталась ДТП за участю транспортного засобу "Фольксфаген" реєстраційний № [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу ВАЗ, реєстраційний № [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Відповідно до постанови Лубенського міськрайонного суду від 10 серпня 2016 року ДТП сталася з вини водія транспортного засобу ВАЗ - відповідача [PERSON], внаслідок порушення ПДР, якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. (а.с.13). Згідно договору добровільного страхування наземного транспорту № 2728809-02-04-01 від 28 березня 2016 року укладеного між [PERSON] та ПрАТ Страховою компанією "ВУСО" було застраховано транспортний засіб автомобіль [NUMBER]. (а.с.8-10). Згідно страхового акту № 408002 від 29.07.2016 року та платіжного доручення № 12286 від 29 липня2016 року сума страхового відшкодування становить 41175 грн. 90 коп. та які відшкодовано потерпілій стороні. (а.с.18,19). На підставі заяви потерпілої сторони (страхувальника) було складено акт 4080-02 від 29.07.2016 року та на підставі якого ПрАТ "Страхова компанія "ВУСО" здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 19 442, 92 грн. (а.с.1415,18-19). Також в встановлено, що ПАТ "СК "Країна" відшкодувала ПРАТ "ВУСО" страхове відшкодування в розмірі 21 752 грн. 92 коп. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 19 422 грн. 98 коп. Згідно договору відступлення права вимоги № 25/07/2017 від 25.07.2017 року укладеного між з первісним стягувачем "Страховою компанією "ВУСО" та ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія", первісний кредитор продав новому кредитору права вимоги договору страхування № 2728809-02-04-01 у розмірі 19 442, 98 грн. (а.с.22). Отже, до ПрАТ "СК "ВУСО" перейшло право вимоги до відповідача [PERSON], як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків. Стаття 27 ЗУ «Про страхування» передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно до п. ґ) п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 вищеназваного Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно з вимогами ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п.1 ч.1 ст.. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п. 4 постанови № 4 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно п.6 даної постанови особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Оскільки позивач відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснив відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. При цьому, суд врахував правову позицію Верховного Суду України, висловлену по справі № 6-2587цс15 від 23 грудня 2015 року, котра є обов'язковою для застосування судами. Також, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1600 грн. 00 коп. (а.с.1).

Outcome: approved