Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УНІКА" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів недійсним. Позов обґрунтовано тим, що 06.06.2016 року між ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА" та [PERSON] було укладено договір № АЕ/8831617 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Укладання Поліса № АЕ/8831617 від 06.06.2016 року відбулось на підставі наданих страхувальником (відповідачем) документів: паспорта, посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 29.06.2016 року. Відповідно до вказаного полісу забезпеченим транспортним засобом було визначено автомобіль "ВМW 523", номерний знак [NUMBER], з VIN-кодом [NUMBER]. 10 березня 2017 року о 20.00 год., в місті Ковель Волинської області, на перехресті вулиць Миколайчука-Фестивальної, водій [PERSON], керуючи автомобілем "ВМW 523", номерний знак [NUMBER], з VIN-кодом [NUMBER], рухаючись по другорядній дорозі, виїжджаючи на головну дорогу, не надав перевагу в русі автомобілю [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області було визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. При перевірці чинності Поліса у Централізованій базі МТСБУ було виявлено, що автомобіль марки "ВМW 523", номерний знак [NUMBER], було одночасно застраховано за двома полісами, у ПрАТ "СК "УНІКА" та у ПрАТ "УПСК". Причому власником в обох випадках є [PERSON], однак за Полісом ПрАТ "УПСК" застраховано автомобіль "ВМW" з таким же державним номером, але з іншим VIN-кодом автомобіля [NUMBER]. Згідно листа з ГСЦ МВС України, автомобіль "ВМW 523", номерний знак [NUMBER] з VIN-кодом [NUMBER], серед зареєстрованих в Україні у базах даних не значиться. Тобто, з укладанням Договору-полісу № АЕ/8831617 відносно автомобіля "ВМW 523", номерний знак [NUMBER], з VIN-кодом [NUMBER] державна реєстрація та облік у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України якого відсутні, були порушені права ПрАТ "СК "УНІКА", оскільки у випадку настання страхового випадку страховик має здійснити незаконну та необґрунтовану виплату особам, майну та здоров'ю яким була спричинена матеріальна шкода. Враховуючи наведене, позивач просив суд визнати недійсним договір № АЕ/8831617 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 06 червня 2016 року. Крім цього, просив стягнути з відповідача судові витрати по справі в сумі 1600,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак попередньо подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю та просив відмовити в задоволенні позову. Вказував на те, що він придбав "ВМW 523", номерний знак [NUMBER], з VIN-кодом [NUMBER], без перереєстрації на його ім'я. В подальшому він звернувся до позивача з метою оформлення страхового полісу та надав всі необхідні документи. Під час оформлення страхового полісу будь-яких зауважень не виникало. Про те, що даний автомобіль не був зареєстрований у встановленому порядку, йому не було відомо. Вважає, що позивач таким чином має намір уникнути страхового відшкодування. Суд, з'ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першої статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Відповідно до приписів ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 203 Цивільного кодексу України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: 1) зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (п. 1.5. ст. 1 Закону) встановлює наступні положення, дотримання яких у розумінні частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України є умовою дійсності правочину - наявність державної реєстрації транспортного засобу. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Відповідно до поліса № АЕ/8831617 від 06.06.2016 року, між ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА" та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно матеріалів справи, укладання договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відбулось на підставі наданих відповідачем документів: паспорта, посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 29.06.2016 року. Відповідно до вказаного полісу, забезпеченим транспортним засобом було визначено автомобіль "ВМW 523", номерний знак [NUMBER], з VIN-кодом [NUMBER]. Згідно повідомлення головного сервісного центру МВС України № 31/13992 від 19.10.2017 року, в базі даних автомобіль марки "ВМW 523", номерний знак [NUMBER], з VIN-кодом [NUMBER], зареєстрованим не значиться. Відповідно до витягу з кримінального провадження № 12017030110002021, внесеного до ЄРДР 02.09.2017 року, у провадженні Ковельського ВП ГУНП у Волинській області перебуває вказане кримінальне провадження по факту здійснення невстановленою особою заміни ідентифікаційного номера автомобіля марки "ВМW 523", номерний знак [NUMBER], 1196 року випуску, VIN-код [NUMBER], чим вчинено кримінальне правопорушення передбачене ст. 290 КК України. Відповідно до статті 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Обов'язковість державної реєстрації транспортних засобів та заборона на їх експлуатацію встановлюються статтею 34 Закону України "Про дорожній рух" та Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів" від 07.09.1998 року № 1388. Відповідно до пункту 7 вказаної постанови Кабінету Міністрів України, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Таким чином забезпеченим транспортним засобом в розумінні Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є лише той транспортний засіб, який пройшов відповідну державну реєстрацію. За правилами пункту 14.2. Стаття 14 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик не може відмовити будь-якому страхувальнику в укладенні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Встановлена Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" процедура (порядок) укладання договорів не передбачає обов'язку страховика здійснювати відповідну перевірку достовірності державної реєстрації транспортного засобу та справжності документів, що подаються страхувальником. Тобто вбачається, що усі правові ризики та негативні наслідки надання страховику інформації та відомостей, що не відповідають даним Єдиного державного реєстру МВС, несе страхувальник. Таким чином, укладений Договір-поліс № АЕ/8831617 від 06.06.2016 року між ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА" та [PERSON] не відповідає положенням ч. 1 ст. 203 ЦК України, оскільки зміст зазначеного правочину суперечить вимогам пунктів 1.1., 1.4., 1.5. та 1.7. ст. 1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а відтак - підлягає визнанню його недійсним. Крім цього, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені і документально підтверджені останнім судові витрати в сумі 1600,00 грн.

Outcome: approved