Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~29 червня 2018 року представник ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до\~суду з\~позовом до[PERSON],\~ про стягнення заборгованості. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач 01.10.2010 року отримав кредит у розмірі 300 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач забов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Таким чином, станом на 30.04.2018 року у відповідача перед банком існує заборгованість в сумі 29681,17 грн. \~ \~ \~ \~Представник позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" в судовому засіданні відсутній, в позовній заяві зазначив, що не заперечує справу розглянути за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом.\~ Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, за зареєстрованиу у встановленому законом місцем проживання. Ухвалою суду від 02.10.2018 року вирішено провести заочний розгляд справи та винести заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. 01.10.2010 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 300.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 17.08.2013 року в наслідок реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. Встановлено, що банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав і надав кредитні кошти позичальнику. Відповідач не виконує зобов'язання за кредитним договором у зв'язку з чим станом на 30.04.2018 року у відповідача перед банком існує заборгованість в загальному розмірі 29681,17 грн. яка складається з: - 2070 грн. 97 коп. заборгованості за кредитом - 25420 грн. 62 коп - заборгованість за відсотками за користування кредитом; \~ \~ \~ \~ - 300 грн. 00 коп. заборгованість за пеню та комісію; \~ \~ \~ \~ - 500 грн. 00 коп. - штраф ( фіксована частина); \~ \~ \~ \~ - 1389 грн. 58 коп. - штраф ( процентна складова); Відповідно до ст.ст. 1048-1050, 1054 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 526, ст. 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Стаття 599 ЦК України визначає, що зобов'язання припиняється його належним виконанням. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. \~ \~ \~ \~Згідно ст.ст. 610 611, 625 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У матеріалах справи відсутня заява відповідача про застосування строків позовної давності, а без заяви відповідача позовна давність, як загальна так і спеціальна, не може бути застосована судом. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 24.06.2015 року ( 6-738цс15). Враховуючи, що відповідач взяв на себе зобовязання по погашенню кредиту згідно договору, але своїх зобовязань не виконав, чим порушуються права позивача, позовні вимоги слід задовольнити частково. Разом із тим, суд вважає необґрунтованими вимоги позову про необхідність стягнення на користь позивача штрафів (фіксовану частину та процентну складову). Вимоги про стягнення на користь позивача штрафів (фіксовану частину 500 грн. та процентну складову 1389,58 грн), не підлягають задоволенню з огляду на те, що цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до приписів ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення, отже, заявлені банком в цій частині вимоги задоволенню не підлягають. Вказане відповідає правовій позиції, що висловлена ВСУ 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. 21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» змінило назву на акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (АТ КБ ««ПРИВАТБАНК»). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial