Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивач ПАТ КБ „ПриватБанк" подало до Кельменецького районного суду позовну заяву у якій просить стягнути з відповідачки [PERSON] на користь ПАТ КБ „ПриватБанк" заборгованість у розмірі 7607 гривень 15 копійок за кредитним договором № б/н від 16.07.2007 року, яка складається з наступного: - 1915 гривень 40 копійок - заборгованість за кредитом; - 3443 гривні 31 копійка - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1410гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом; - штрафи: 500 гривень - (фіксована частина) і 338 гривень 44 копійки - (процентна складова). Стягнути з відповідачки судові витрати у розмірі 243 гривні 60 копійок. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача Яремчук А.О. подав до суду заяву, в якій просить слухати справу без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. Враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідачки на підставі наявних в справі доказів. З довідки адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Чернівецькій області вбачається, що відповідачка [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. Судом досліджені наступні докази: розрахунок заборгованості за договором від 16.07.2007 року, укладеного між „ПриватБанком" та [PERSON] станом на 30.06.2014 року, копія заяви [PERSON] від 16.07.2007 року, копія умов і правил надання банківських послуг ЗАТ КБ „ПриватБанк", копія виписки по рахунку [NUMBER]за період з 27.07.2007 року по 05.08.2014 року, копія пам'ятки клієнта, тарифи обслуговування кредитки „Універсальна" 30 днів пільгового періоду". Судом встановлено, що між ЗАТ КБ „ПриватБанк", в подальшому реорганізоване в публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк" та відповідачкою [PERSON] 16 липня 2007 року був укладений кредитний договір. Згідно даного договору відповідачка [PERSON] отримала кредит в розмірі 3996 гривень 40 копійок зі сплатою відсотків у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, без щомісячної комісії за кредитне обслуговування. Отже, між позивачем та відповідачкою відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов'язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов'язання. Згідно даного договору відповідачка зобов'язалася щомісячно сплачувати відповідні платежі за цим договором в розмірі 7% від заборгованості. Сторонами було визначено процентну ставку на місяць на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування в розмірі 4.5% . Згідно пункту 8.6 Умов і правил надання банківських послуг ЗАТ Комерційний банк „ПриватБанк" при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань передбачених цим договором більше ніж на 120 днів, клієнт зобов'язується сплатити штраф 500 гривень + 5% від суми позову. Проте, станом на 30.06.2014 року відповідачка [PERSON] не виконала свої зобов'язання за договором, щодо оплати частки боргу у встановлений договором строк та не повернула позивачу основний борг в сумі 1915 гривень 40 копійок, а також прострочила заборгованість по відсотках в сумі 3443 гривні 31 копійка. Відповідно до умов договору відповідачці нараховані штрафи: 500 гривень штрафу (фіксована частина), 338 гривень 44 копійки штраф (процентна складова). Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідачка в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовилася від своїх зобов'язань за цим договором, порушила свої зобов'язання по поверненню суми позики за цим договором. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання якщо він не виконав його у строк встановлений договором. Згідно ч.1. ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За правилами ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Виходячи з аналізу зазначених статей, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом. Ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604- 609 ЦК України, які не передбачають підставою припинення зобов'язання ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У заяві позивальника за підписом відповідачки [PERSON] від 16.07.2007 року зазначено що остання ознайомилася з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку і погоджується, що її заява разом із пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку становить між нею і банком договір про надання банківських послуг. Вказані вище обставини стверджується взаємним зв'язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є належними та допустимими. Враховуючи викладене вище суд вважає, що позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості слід задовольнити частково, а саме і з відповідачки слід стягнути на користь позивача основний борг в сумі 1915 гривень 40 копійок, заборгованість по відсотках в сумі 3443 гривні 31 копійка, штрафи: 500 гривень штрафу (фіксована частина), 267 гривень 93 копійки штраф (процентна складова). Суд вважає, що у стягненні з відповідачки на користь позивача комісії за користування кредитом слід відмовити. Зокрема як вбачається з тарифів , щомісячна комісія за кредитне обслуговування відсутня. Суд вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути 196 гривень 19 копійок в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене вище, на підставі ч.1 ст.61 Конституції України, ст. ст. 509,525,526, 549,550,551,553, 554,610 - 612,623,625,629,1046 - 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial