Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

16.10.2019 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до ПрАТ «Львівобленерго» про захист прав споживачів, зобов`язання укласти Договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії на об`єкт побутового споживача, в якому просить суд ухвалити рішення, яким визнати дії ПрАТ "Львівобленерго" щодо неукладання із гр. [PERSON] . Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на об`єкт побутового споживача за адресою: [ADDRESS] у встановлений РЕГУЛЯТОРОМ ПОСТАНОВОЮ N91479 від 23.11.2018р. "Про видачу ПрАТ "Львівобленерго" ліцензії з розподілу електричної енергії та анулювання ліцензій з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами і постачання електричної енергії за регульованим тарифом" строк та порядку протиправними і такими, що порушують права позивача як споживача; визнати дії ПрАТ "Львівобленерго" щодо не надання відповіді на Претензію гр. [PERSON] від 02.03.2019р. (Вх.№ б/н від 04.03.2019р.) протиправними і такими, що порушують ПРРЕЕ та законні права позивача як споживача; зобов`язати ПрАТ "Львівобленерго" присвоїти ЕІС-код точці комерційного обліку об`єкта побутового споживача - гр. [PERSON] розташованого за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язати ПрАТ "Львівобленерго" укласти із гр. [PERSON] . Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на об`єкт побутового споживача за адресою: [ADDRESS] на умовах паспорта точки розподілу складеного у відповідності до інформації зазначеної у додатках до ДОГОВОРУ "Про користування електричною енергією" за адресою: [ADDRESS] зокрема: про розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін; щодо однолінійної схеми електропостачання об`єкта; щодо розрахункових засобів вимірювальної техніки обсягу активної та реактивної електричної енергії та рівня потужності (тип, марка, технічні характеристики тощо); щодо дозволеної (договірної) величини електричної потужності; щодо технічних даних силових трансформаторів, кабельних та/або повітряних ліній передачі/розподілу електричної енергії, якими здійснюється розподіл електричної енергії (для об`єктів споживачів, для яких розрахункові засоби вимірювальної техніки встановлені не на межі балансової належності)». В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що згідно п.22 ст.1 Закону «Про захист прав споживачів», споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. ЦК України у ст.ст.3,6,203,626,627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до п.2 ч.1 ст.208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч.1 ст.206 цього Кодексу. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст.638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України. Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6,627, ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч.3 Ст.6 та Ст.627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Зазначені положення узгоджуються з нормами ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства. Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище регулюються положеннями ЗУ "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017року (Документ 2019-\\/ІІІ, надалі, ЗУ "Про ринок електричної енергії"). При цьому, взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, на сьогодні, регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії які були розроблені на виконання вимог ЗУ "Про ринок електричної енергії" та затверджені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електроенергетики та комунальних послуг (надалі, НКРЕКП) №312 від 14.03.18року (надалі, ПРРЕЕ). Згідно визначень наведених у ч.47 п.1 Статті 1 ЗУ "Про ринок електричної енергії" непобутовим споживачем визнається - Фізична особа-підприємець або юридична особа, яка купує електричну енергію, що не використовується нею для власного побутового споживання, а побутовим споживачем вважається - індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) (ч.62 п.1 Статті 1 ЗУ "Про ринок електричної енергії"). Згідно визначень наведених у положеннях п.1.1.2. ПРРЕЕ, "малий непобутовий споживач - суб`єкт малого підприємництва, електроустановки якого приєднані до системи розподілу електричної енергії номінальною напругою не більше 1 кВ, який купує електричну енергію для власного споживання. Згідно п. 1.1.1. ПРРЕЕ учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу (у тому числі оператори малих систем розподілу), споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби. За нормами п.1.2.3. ПРРЕЕ Оператор системи не має права відмовити в розподілі (передачі) електричної енергії електропостачальникам та споживачам до межі балансової належності їх електроустановок, у приєднанні до його мереж інших операторів системи, у тому числі оператора малої системи розподілу, або інших замовників послуги приєднання до електричних мереж за умови дотримання ними вимог законодавства України, зокрема законодавства у сфері енергетики. Згідно п.1.2.4. ПРРЕЕ, "Договір споживача з оператором системи укладається з кожним споживачем, електроустановки якого приєднані на території діяльності оператора системи. При цьому договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії розробляється оператором системи розподілу на підставі додатка З до цих Правил, договір споживача з оператором системи передачі укладається відповідно до типового договору, визначеного Кодексом системи передачі.» За положеннями П.1.2.15.ПРРЕЕ, укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил. Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку). На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами. Електропостачальники зобов`язані повідомляти оператора системи розподілу (передачі) про укладення та припинення договору із споживачем в установленому цими Правилами порядку. При переході права власності (користування) на об`єкт до нового власника (користувача) переходять права та обов`язки за договорами, укладеними відповідно до цих Правил. Згідно вимог п.2.1.2. ПРРЕЕ, оператор системи зобов`язаний укласти договори про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності відповідного оператора системи. Не допускається розподіл (передача) електричної енергії до точки розподілу електроустановки споживача за відсутності діючого договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з таким споживачем. За вимогами пункту 3.1.6. ПРРЕЕ «Постачання електричної енергії споживачу здійснюється, якщо: 1) об`єкт споживача підключений до мереж оператора системи у встановленому законодавством порядку; 2) електропостачальник за договором з оператором системи отримав доступ до мереж та можливість продажу електричної енергії на території діяльності оператора системи; 3) споживач є стороною діючих договорів: про надання ПОСЛУГ З РОЗПОДІЛУ (передачі) електричної енергії; про постачання електричної енергії споживачу або про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, або про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії»; про надання послуг комерційного обліку електричної енергії, крім випадків, коли роль постачальника послуг комерційного обліку виконує оператор системи, до мереж якого приєднаний цей споживач». Таким чином, норми ПРРЕЕ ставлять можливість постачання електричної енергії споживачу її постачальником у пряму залежність із укладанням споживачем (попередньо) Договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з оператором системи розподілу (ОСР), яким і є відповідач - ПрАТ "ЛЬВІВОБЛЕНЕРГО". При цьому, відсутність діючого Договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії абсолютно унеможливлює укладання споживачем Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг тощо, а, отже, отримання споживачем електричної енергії для задоволення власних потреб на законних підставах. При цьому, одночасно, ПРРЕЕ покладають прямий обов`язок щодо УКЛАДАННЯ Договорів про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності відповідного оператора системи САМЕ на ОСР. Позивач наголошує на тому, що НКРЕКП, як Регулятором, одночасно із затвердженням ПРРЕЕ, був встановлений для відповідача строк для укладання таких договорів - до "01" січня 2019 року (Постанова №1479 від 23.11.2018р). Разом з тим, відповідач у визначений Постановою НКРЕКП строк та порядку ЕІС-коди точці комерційного обліку об`єкту побутового споживача розташованій за адресою: [ADDRESS] - не присвоїв. Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії із позивачем за даною адресою не уклав, про причини не виконання зобов`язань споживача не повідомив, що протиправно позбавило позивача права на укладання Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Враховуючи той факт, що споживання позивачем електричної енергії без укладання Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії вважається порушенням споживачем ПРРЕЕ уся провина за неукладання цього договору має бути покладена саме на відповідача. Не дочекавшись від відповідача Заяви-Приєднання до Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, яка б була складена у відповідності до вимог п.2.1.10. ПРРЕЕ, "24" січня 2019 року, позивач [PERSON] на виконання п.8.1.2. ПРРЕЕ, був змушений звернутися до ПрАТ "ЛЬВІВОБЛЕНЕРГО" із письмовим зверненням про укладання такого Договору яка була ним зареєстрована за Вх.№3000526 від 25.01.2019р., але у встановлений чинним законодавством строк, відповідач не відмовляючи в укладанні цього Договору, не надав позивачу для розгляду та підписання оформлений належним чином ДОГОВІР споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на об`єкт побутового споживача з усіма його невід`ємними та оформленими належним чином додатками. Не погоджуючись з такими станом речей, позивач додатково, письмово звернувся до НКРЕКП з офіційним листом, в якому просив надати відповідь щодо законності дій ПрАТ "ЛЬВІВОБЕНЕРГО" і на який отримав офіційну письмову відповідь за Вих.№2679/20/7 від 12.03.2019року. Згідно відповіді НКРЕКП, за підписом [PERSON] , з метою забезпечення надійного та безперервного постачання електричної енергії, оператор системи розподілу (ОСР) приєднує усіх споживачів, електроустановки яких приєднані до мереж на території діяльності відповідних ОСР до умов договору про розподіл. ОСР проводить приєднання автоматично, без участі споживача, та забезпечує приєднання до умов Договору. Таким чином, ОСР не мав права не укласти договір споживача про розподіл електричної енергії з усіма споживачами, електроустановки яких приєднанні до мереж цього ОСР після відокремлення вертикально інтегрованих суб`єктів господарювання". У відповідності до п.2.1.4. ПРРЕЕ Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633. 634. 641. 642 Цивільного кодексу України на основі типового договору, що є додатком З до цих Правил. Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії за ініціативою споживача або оператора системи відповідно до визначених цими Правилами випадків, як правило, укладається шляхом приєднання споживача за заявою-приєднанням до розробленого оператором системи розподілу договору на умовах складеного оператором системи розподілу паспорта точки розподілу. На вимогу споживача оператор системи РОЗПОДІЛУ ПРОТЯГОМ трьох робочих днів від дати звернення повинен надати споживачу підписаний оператором системи розподілу примірник укладеного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії у паперовій формі. Окрім того, у відповідності до ч.1 п.2.1.12. ПРРЕЕ "Невід`ємними частинами договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є паспорти точок розподілу, акт (акти) про розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін. При цьому, у відповідь на отримані пізніше від відповідача Договір і додані до нього документи, позивач направив йому офіційну Претензію (Вх.№ б/н від 04.03.2019року) на яку жодної відповіді так і не отримав до сьогодні. У відповідності до ч.23). п.5.1.2. ПРРЕЕ відповідач зобов`язаний розглядати звернення, скарги та претензії споживача щодо надання послуг, пов`язаних з розподілом (передачею) електричної енергії, та приймати з цього приводу рішення у строки, передбачені законодавством. Виходячи з того, що, аж до тепер, офіційна Претензія позивача [PERSON] так і не була розглянута відповідачем, істотні умови сторонами Договору не погоджені, а Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії між позивачем та ПрАТ «ЛЬВІВОБЛЕНЕРГО" не укладений, з 01.01.2019року у відповідача виникло формальне право у будь-який момент часу припинити постачання електричної енергії на об`єкт побутового споживача, так як, у відповідності до положень п.1.2.15. ПРРЕЕ на роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами. Але, при цьому, і, одночасно, після не отримання відповіді на власну Претензію, позивач вказує, що у нього виникло законне право на звернення до суду за захистом власних порушених прав та законних інтересів. Підсумовуючи викладене вище позивач зазначає, що вимоги Регулятора викладені в Постанові №1479 від 23.11.2018р. "Про видачу ПрАТ «ЛЬВІВОБЛЕНЕРГО» ліцензії з розподілу електричної енергії та анулювання ліцензій з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами і постачання електричної енергії за регульованим тарифом" відповідач (в частині укладання із споживачами Договорів), у визначений строк і порядку не виконав. ЕІС-коди точці комерційного обліку позивача, розташовані за адресою: [ADDRESS] , не присвоїв. Умови Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії із позивачем у передбаченому ПРРЕЕ порядку та спосіб не погодив. Претензію позивача у встановлений ПРРЕЕ строк та порядку не розглянув і офіційної відповіді на неї не надав. З врахуванням вищевикладеного, змушений звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Просив позовну заяву задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов заперечив, підтримавши письмовий відзив, долучений до матеріалів справи. Просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України. Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами наступне. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №4052705 від 28.05.2013 року, позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , площею 43,3 кв. м, що розташоване на земельній ділянці площею 0,048 га із цільовим призначенням: обслуговування магазину (а.с.39). 24.01.2018 року позивач [PERSON] надіслав ПрАТ «ЛЬВІВОБЛЕНЕРГО» заяву про укладення Договору про надання послуг з розподілу електричної енергії на об`єкт побутового споживача, яку ПрАТ «ЛЬВІВОБЛЕНЕРГО» отримало 25.01.2019 року (а.с.10-12). 05.02.2019р. ПрАТ «ЛЬВІВОБЛЕНЕРГО» скерував на адресу [PERSON] два примірники договору про надання послуг з розподілу електричної енергії по [ADDRESS] , що підтверджується Фіскальним чеком від 05.02.2019 року (а.с.35-36), однак [PERSON] не повернув ПрАТ «ЛЬВІВОБЛЕНЕРГО» підписаний у двох примірниках договір про надання послуг з розподілу електричної енергії. Крім того, 02.03.2019 року позивач [PERSON] надіслав ПрАТ «ЛЬВІВОБЛЕНЕРГО» претензію на виконання пп.1.1.2., 8.3.9 Правил роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), згідно якої заявив про своє бажання приєднатися до умов публічного Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії та просив негайно внести до Паспорту Точки (Точок) Розподілу Електричної Енергії Договору споживача про розподіл електричної енергії інформацію, передбачену виключно положеннями п.1.1.2 ПРРЕЕ та фактичні технічні дані Точки Розподілу Електричної Енергії, розташованої за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 44, після чого підписані примірники документів надіслати позивачу для узгодження та підписання (а.с.13-18). Листом №3000996 від 02.04.2019р. ПрАТ «ЛЬВІВОБЛЕНЕРГО» скерувало позивачу [PERSON] відповідь на Претензію від 02.03.2019 року, з якої вбачається, що ПрАТ «ЛЬВІВОБЛЕНЕРГО» не заперечує укласти з позивачем [PERSON] . Договору про надання послуг з розподілу електричної енергії в тій редакції договору, примірник якого був скерований позивачу 05.02.2019 року (а.с.40-43). В судовому засіданні також встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 04.03.2019 року, справа №466/2460/18, у задоволенні позову [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» про захист прав споживачів, зобов`язання до вчинення дій, стягнення матеріальної шкоди - відмовлено. Вказаним рішенням суду від 04.03.2019 року, справа №466/2460/18 встановлено, що електропостачання до нежитлових приміщень, розташованих за адресою: [ADDRESS] надавалось на підставі договору про постачання електричної енергії №63933, укладеного між ВАТ» Львобленерго» та ПП «Жером» 09.11.10 року. Строк дії договору - до 31.12.10 р. Крім того, сторони узгодили, що договір вважається щоразу продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. 17.06.13 р. до ПАТ «Львівобленерго» звернувся [PERSON] , який просив переоформити договір про користування електричною енергією на об`єкті споживача, розташованого за адресою: [ADDRESS] у зв`язку із зміною реквізитів споживача. У вказаній заяві не зазначалось, ні про зміну власника, ні про бажання позивача укласти з відповідачем договір про користування електроенергією в порядку, встановленому Правилами користування електричною енергією для населення. Як вбачається із тексту заяви, не було подано [PERSON] і копії документів, які б могли свідчити про вказані обставини. У листі, який було скеровано на адресу позивача відповідачем 20.06.13 року ПАТ» Львівобленерго» вказало перелік документів, який слід надати для укладення договору. Натомість, 12.06.17 р. відповідачем було отримано заяву від ПП «Жером», в якій підприємство просило зняти з обліку прилад обліку за адресою: [ADDRESS] , та зазначало про зміну власника з 2013 року. 05.02.18р. керівнику ПП «Жером» було скеровано повідомлення відповідача про припинення подачі електроенергії на об`єкт за вказаною вище адресою. 13.02.18 року електропостачання до вказаних нежитлових приміщень було припинено. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач не перебував у договірних відносинах з відповідачем, відтак відсутній обов`язок останнього на постачання електричної енергії до нежитлових приміщень, власником яких є позивач, а припинення такого за заявою споживача - ПП « Жером», є правомірним. Крім того, з вищевказаного рішення від 04.03.2019 року вбачається, що позивач просив зобов`язати укласти договір з ПрАТ «Львівобленерго», згідно Правил користування електричною енергією для населення (далі ПКЕЕН), затверджених постановою Кабміну від 26.07.1999 р. № 1357. Пункт 2 ПКЕЕН дає визначення об`єкту побутового споживача - житловий будинок (частина будинку), квартира або будівля, які розміщені за однією адресою та належать одній фізичній особі або декільком фізичним особам на правах власності або користування. Отже, укладення договору про користування електричною енергією згідно ПКЕЕН можливе лише, якщо електрична енергія буде постачатись до об`єкта споживача, що відноситься до житлового фонду. Порушення права на електропостачання можливе лише за умови наявного договору щодо постачання електричної енергії, якого між сторонами не укладено. Також, вказаним рішенням встановлено, що суд приймає до уваги також посилання представника відповідача про те, що з моменту дії Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1479 від 23.11.18 р., тобто з 01.01.19 р. ПАТ «Львівобленерго» вправі проводити господарську діяльність лише з розподілу електричної енергії та позбавлене права на укладення договорів на постачання такої. Відтак, враховуючи викладене, не може бути задоволена вимога позивача щодо зобов`язання відповідача укласти договір про користування електроенергією. Рішення набрало законної сили. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Суд вважає, що відносини, які виникли між сторонами, регулюються ст. ст. 651, 652, 653, 714 ЦК України, Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за №312 від 14 березня 2018 року. Встановлено, що НКРЕКП на виконання положень Закону України «Про ринок електричної енергії» прийнято постанову №312 від 14 березня 2018 року, якою були затверджені Правила роздрібного ринку електричної енергії та визнано такими, що втратили чинність Правила користування електричною енергією. Відповідно до п. 3.1.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником «останньої надії». Ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника «останньої надії» визначаються у встановленому законодавством порядку. Згідно п.п. 1 п. 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, споживач електричної енергії зобов`язаний: користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів). Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Статтею 653 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. З моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Між тим, згідно п. 4 постанови НКРЕКП №312 від 14 березня 2018 року оператори систем розподілу (далі - ОСР) були зобов`язані укладати договори про надання послуг з розподілу електричної енергії, які укладаються зі споживачем, з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані на території діяльності ОСР. Договір вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, яка повертається споживачем на адресу ОСР, та/або сплати за рахунком (квитанцією), який надсилається (надається) одночасно з договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, та/або з дати, указаної у заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії. Пунктом 6 цієї постанови передбачено, що до укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, який укладається зі споживачем, договірні відносини між споживачем та суб`єктом господарювання, що провадить діяльність з розподілу електричної енергії на підставі ліцензії з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами (або ОСР як правонаступником за договорами про користування електричною енергією та договорами про постачання електричної енергії), урегульовуються окремими положеннями діючих договорів про користування електричною енергією або договорів про постачання електричної енергії (у частині взаємовідносин споживача і електророзподільної організації), які не суперечать вимогам чинного законодавства у сфері електроенергетики. Зокрема сторони керуються вимогами діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) з питань потужності, якості електроенергії, окремих процедурних питань тощо. У разі виникнення суперечності між нормами діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) та нормами законодавства про електроенергетику сторони керуються вимогами чинного законодавства. Після укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії договори про користування електричною енергією та договори про постачання електричної енергії продовжують свою дію в частині регулювання відносин щодо заборгованості/переплати за цими договорами з відповідними правами та обов`язками, пов`язаними з такою заборгованістю/переплатою, а також щодо нарахування пені, неустойки, обмеження та припинення постачання електричної енергії тощо. В іншій частині договори про користування електричною енергією та договори про постачання електричної енергії припиняють свою дію. Відповідно до п. 2.1.4. Правил роздрібного ринку електричної енергії договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на основі типового договору, що є додатком 3 до цих Правил. Фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи розподілу та/або документально підтверджене споживання електричної енергії (п. 2.1.6 Правил). ПрАТ «Львівобленерго» є юридичною особою, основним видом економічної діяльності якої є розподілення електроенергії, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У розумінні Закону України «Про ринок електричної енергії» ПрАТ «Львівобленерго» є оператором системи розподілу та надає послуги з розподілу електричної енергії. Відповідно до п. 56 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» оператор системи розподілу - юридична особа, відповідальна за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та забезпечення енергоефективності. Згідно ч. 1 ст. 47 цього Закону оператору системи розподілу забороняється здійснювати діяльність з виробництва та/або передачі, та/або постачання електричної енергії, крім випадків, визначених частиною одинадцятою цієї статті. Разом з тим відповідно до ч. 1 ст. 56 вказаного Закону постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Підпунктом 1.2.1 пункту 1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії передбачено, що на роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Кодексу комерційного обліку. Згідно з підпунктом 1.2.7. пункту 1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу (додаток 5 до цих Правил) та укладається в установленому цими Правилами порядку. Пунктом 1.1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії визначено, що договір про постачання електричної енергії споживачу - домовленість двох сторін (електропостачальник і споживач), що є документом певної форми, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником за вільними цінами. Згідно з підпунктом 2.1.7 пункту 2.1 вказаних Правил для укладення договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії заявник у разі зміни споживача, форми власності чи власника електроустановки має надати оператору системи такі документи: 1) заяву про укладення відповідного договору із зазначенням місцезнаходження об`єкта та реквізитів заявника та наявності чинного паспорту точки розподілу; 2) для юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців: витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР), роздрукований із мережі Інтернет, або копію довідки, або копію виписки з ЄДР; для фізичних осіб: копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера або реєстраційного номера картки платника податків або копію паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади і мають відмітку у паспорті); 3) копію документа, яким визначено право власності чи користування на об`єкт (приміщення), або копію документа, що підтверджує право власності чи користування на земельну ділянку або її частину (у разі відсутності на відповідній земельній ділянці об`єкта), право на розміщення електроустановок на території здійснення господарської діяльності з розподілу електричної енергії (у разі відсутності об`єкта споживача); 4) копію документа про підтвердження повноважень особи на укладення договору (витяг з установчого документа про повноваження керівника (для юридичних осіб), копію довіреності, виданої в установленому порядку тощо), за необхідності; 5) копію декларації (повідомлення) про початок виконання будівельних робіт або дозволу на виконання будівельних робіт (для укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) та постачання електричної енергії на будівельні майданчики, у разі якщо наявність такого дозволу є обов`язковою або зазначені документи вимагаються законодавством у сфері містобудування) та/або у визначених законодавством випадках, копію декларації про готовність об`єкта до експлуатації або сертифіката (для новозбудованих та реконструйованих електроустановок). Згідно з підпунктом 2.1.3. пункту 2.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії ініціатором укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у разі зміни споживача, форми власності чи власника електроустановки є споживач. Споживачі укладають договір споживача про розподіл (передачу) електричної енергії шляхом приєднання до публічного договору за наявності чинного паспорта точки розподілу. У разі надання послуги з приєднання до електричних мереж ініціатором укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії є оператор системи. Якщо за об`єктом оформлено паспорт точки (паспорти точок) розподілу, оператор системи розподілу не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії. При цьому сторони можуть за взаємною згодою оформляти в установленому цими Правилами порядку додатки до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, в яких узгоджуються організаційні та технічні особливості розподілу електричної енергії. На вимогу споживача оператор системи розподілу протягом трьох робочих днів від дати звернення повинен надати споживачу підписаний оператором системи розподілу примірник укладеного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії у паперовій формі. За ініціативою однієї із сторін договір споживача про розподіл електричної енергії оформлюється в паперовій формі. У разі необхідності визначення за взаємною згодою сторін додаткових умов договору, які конкретизують умови договору, форму якого встановлено цими Правилами, договір оформляється в паперовій формі. На письмову вимогу власника об`єкта оператор системи розподілу зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дати отримання такого письмового звернення надати підписаний уповноваженою особою оператора системи розподілу паспорт точки розподілу за кожною такою точкою за об`єктом споживача та/або паперову форму договору про надання послуг з розподілу електричної енергії. Договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії в частині розрахунків за послуги оператора системи діє, якщо згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією відповідного електропостачальника оплату послуг з розподілу (передачі) електричної енергії забезпечує споживач. Договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії в частині розрахунків за послуги оператора системи призупиняється (тимчасово не діє) у разі постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальних послуг чи постачальником «останньої надії», або якщо згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією відповідного електропостачальника оплату послуг з розподілу (передачі) електричної енергії забезпечує електропостачальник. У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору про надання послуг з розподілу електричної енергії споживач не має права використовувати електричну енергію із системи розподілу та має подати оператору системи розподілу письмову заяву про припинення розподілу електричної енергії на його об`єкт. Відповідно до п. 11.3.1. Кодексу системи розподілу, затвердженого Постановою НКРЕКП №310 від 14 березня 2018 року договір про надання послуг з розподілу електричної енергії укладається з урахуванням вимог цього Кодексу щодо умов надання доступу та послуг з розподілу електричної енергії. Пунктом 11.3.2. цього Кодексу передбачено, що для укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії користувач повинен подати ОСР письмову заяву (засобами поштового або електронного зв`язку) та документи, визначені цим Кодексом, за 20 робочих днів до бажаної дати початку отримання послуг з розподілу електричної енергії. Згідно п. 11.3.5. Кодексу для користувачів - побутових та непобутових споживачів, електропостачальників перелік документів визначається Правилами роздрібного ринку електричної енергії. Відповідно до п. п. 11.3.7., 11.3.8., 11.3.9 Кодексу системи розподілу у разі надання заявником не всіх документів, передбачених цим розділом, ОСР протягом 3 робочих днів з дати отримання заяви повідомляє заявника у письмовій формі про відмову у задоволенні його заяви із зазначенням причин такої відмови. Заявник, який отримав відмову у задоволенні його заяви, після усунення причин відмови має право подати нову заяву та відповідні документи для укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії. Не допускається надання ОСР нових (додаткових) зауважень. Якщо дані, надані із заявою та доданими до неї документами, потребують уточнення, ОСР протягом 5 робочих днів з дати отримання заяви направляє запит заявнику щодо уточнення даних (засобами поштового, електронного та/або телефонного зв`язку відповідно до контактних даних, зазначених Заявником у заяві). Пунктом 11.3.10., 11.3.11., 11.3.12. Кодексу системи розподілу, передбачено, що упродовж 7 робочих днів з дати отримання від заявника всіх документів, передбачених пунктом 11.3.5 цієї глави, ОСР має надати (засобами поштового, електронного та/або телефонного зв`язку відповідно до контактних даних, зазначених заявником у заяві) заявнику для підписання два примірники договору про надання послуг з розподілу електричної енергії. Якщо передбачається укладання договору із заявником, потужність якого складає 150 кВт або більше, строк надання ОСР примірника договору про надання послуг з розподілу електричної енергії складає 14 робочих днів. Заявник не пізніше 20 календарних днів з дати отримання повинен повернути ОСР підписаний у двох примірниках договір про надання послуг з розподілу електричної енергії. ОСР протягом 3 робочих днів повинен підписати договір та повернути один із його примірників заявнику. Відповідно до п. 11.3.13. Кодексу системи розподілу ОСР не має права відмовити заявнику (користувачу), електроустановки якого приєднані до його системи розподілу, в укладенні договору про надання послуг з розподілу електричної енергії за умови дотримання заявником (користувачем) усіх вимог щодо укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, передбачених цим Кодексом та чинним законодавством. Так, позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що він дотримався усіх вимог щодо укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, передбачених цим Кодексом та чинним законодавством. Статтею 634 Цивільного кодексу України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору. Згідно з вимогами ст.642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції. Таким чином, з наданих позивачем доказів і з`ясованих обставин справи суд дійшов висновку, що позивач не дотримався процедури, встановленої спеціальними нормативними документами, якими врегульовано правовідносини у сфері енергопостачання, і нормами цивільного законодавства, які регулюють питання щодо укладення договору та вирішення переддоговірних спорів, для укладення договору. Підстав вважати, що обов`язок ініціювати і виконати всі передбачені даною главою ЦК України дії, що передують укладенню договору, має бути покладений на власника мереж або на постачальника - суд не вбачає. Крім того, позивач просить визнати дії ПрАТ "Львівобленерго" щодо неукладання із гр. [PERSON] . Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на об`єкт побутового споживача за адресою: [ADDRESS] та зобов`язати укласти Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на об`єкт побутового споживача за адресою: [ADDRESS] , однак слід зазначити наступне. Згідно Постанови №312 від 14.03.2018 року Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії, побутовий споживач - індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №4052705 від 28.05.2013 року, позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , площею 43,3 кв. м, що розташоване на земельній ділянці площею 0,048 га із цільовим призначенням: обслуговування магазину. Так, позивач просить суд зобов`язати ПрАТ "Львівобленерго" укласти з ним Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на об`єкт побутового споживача саме за адресою: [ADDRESS] , що являється нежитловим приміщенням із цільовим призначенням: обслуговування магазину. Отже, укладення Договору про надання послуг з розподілу електричної енергії на об`єкт побутового споживача згідно ПРРЕЕ можливе лише, якщо електрична енергія буде постачатись до об`єкта споживача, що відноситься до житлового фонду. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про визнання дій ПрАТ "Львівобленерго" щодо неукладання із гр. [PERSON] . Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на об`єкт побутового споживача за адресою: [ADDRESS] у встановлений Регулятором Постановою №91479 від 23.11.2018р. "Про видачу ПрАТ "Львівобленерго" ліцензії з розподілу електричної енергії та анулювання ліцензій з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами і постачання електричної енергії за регульованим тарифом" строк та порядку протиправними і такими, що порушують права позивача як споживача; зобов`язання ПрАТ "Львівобленерго" присвоїти ЕІС-код точці комерційного обліку об`єкта побутового споживача - гр. [PERSON] розташованого за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язання ПрАТ "Львівобленерго" укласти із гр. [PERSON] . Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на об`єкт побутового споживача за адресою: [ADDRESS] на умовах паспорта точки розподілу складеного у відповідності до інформації зазначеної у додатках до ДОГОВОРУ "Про користування електричною енергією" за адресою: [ADDRESS] зокрема: про розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін; щодо однолінійної схеми електропостачання об`єкта; щодо розрахункових засобів вимірювальної техніки обсягу активної та реактивної електричної енергії та рівня потужності (тип, марка, технічні характеристики тощо); щодо дозволеної (договірної) величини електричної потужності; щодо технічних даних силових трансформаторів, кабельних та/або повітряних ліній передачі/розподілу електричної енергії, якими здійснюється розподіл електричної енергії (для об`єктів споживачів, для яких розрахункові засоби вимірювальної техніки встановлені не на межі балансової належності) не підлягають до задоволення, оскільки позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження свої вимог. Щодо позовної вимоги про визнання дій ПрАТ "Львівобленерго" щодо не надання відповіді на Претензію гр. [PERSON] від 02.03.2019р. (Вх.№ б/н від 04.03.2019р.) протиправними і такими, що порушують ПРРЕЕ та законні права позивача як споживача, то дана вимога на думку суду також не підлягає до задоволення з врахуванням наступного. Так, 02.03.2019 року позивач [PERSON] надіслав ПрАТ «ЛЬВІВОБЛЕНЕРГО» претензію на виконання пп.1.1.2., 8.3.9 Правил роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), згідно якої заявив про своє бажання приєднатися до умов публічного Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії та просив негайно внести до Паспорту Точки (Точок) Розподілу Електричної Енергії Договору споживача про розподіл електричної енергії інформацію, передбачену виключно положеннями п.1.1.2 ПРРЕЕ та фактичні технічні дані Точки Розподілу Електричної Енергії, розташованої за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 44, після чого підписані примірники документів надіслати позивачу для узгодження та підписання (а.с.13-18). Листом №3000996 від 02.04.2019р. ПрАТ «ЛЬВІВОБЛЕНЕРГО» скерувало позивачу [PERSON] відповідь на Претензію від 02.03.2019 року, з якої вбачається, що ПрАТ «ЛЬВІВОБЛЕНЕРГО» не заперечує укласти з позивачем [PERSON] . Договору про надання послуг з розподілу електричної енергії в тій редакції договору, примірник якого був скерований позивачу 05.02.2019 року (а.с.40-43). Таким чином, оскільки відповідач надав позивачу відповідь на претензію, відповідно суд не вбачає в діях відповідача ПрАТ «ЛЬВІВОБЛЕНЕРГО» жодних порушень прав позивача. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках (стаття 13 ЦПК України). У частині 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вказана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи по захист свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно зі статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тобто правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від цього вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення, оскільки викладенні в позові обставини справи нічим не підтверджуються та є безпідставними. У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають до задоволення. В матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували даний висновок суду. Оскільки позивач звернувся до суду з вимогами у відповідності до Закону України «Про захист прав споживача», судові витрати зі сплати судового збору з позивача стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed