Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-10 00:00:00

У травні 2020 року [PERSON] звернулася в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до АТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] , за участю третіх осіб, в якій просила суд визнати припиненим договір іпотеки серія та номер 1252, виданий 25.04.2006 року, укладений між АППБ "Аваль" та [PERSON] , предметом якого є квартира [ADDRESS] ; скасувати запис № 21790935 від 25.04.2006 року щодо реєстрації іпотеки квартири [ADDRESS] , що виникла на підставі вказаного договору іпотеки; скасувати запис № 21790835 від 25.04.2006 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації заборони на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] на підставі договору іпотеки. Позовна заява мотивована тим, що [PERSON] є власником 2/3 часток квартири [ADDRESS] на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 22.05.2014 року. Іншим співвласником 1/3 частини квартири є [PERSON] . Право власності [PERSON] набуто в результаті проведення прилюдних торгів в ході вчинення примусових виконавчих дій щодо виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27.07.2017 року, яким з [PERSON] на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" стягнуто кошти за невиконання зобов"яззань по кредитному договору № 014/4038/74/32629 від 25.04.2006 року. Вказаний кредитний договір був укладений з метою придбання квартири [ADDRESS] . Також 25.06.2006 року між банком та [PERSON] , з метою забезпечення зобов"язання за кредитним договором, було укладено договір іпотеки № 1252, предметом якого стала квартира [ADDRESS] . Також в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано заборону відчуження квартири. На час оформлення зазначеної квартири [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] , який рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15.07.2009 року було розірвано. Після розірвання шлюбу у судовому порядку було розподілено квартиру [ADDRESS] , а також боргові зобов"язання по кредитному договору. За [PERSON] було визнано право власності на 2/3 частини квартири та за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири, заборгованість за кредитним договором залишена за [PERSON] . Таким чином, оскільки відповдіальність [PERSON] по даним правовідносинам відсутня, що в свою чергу виключає можливість забезпечення виконання боргових зобов"язань по кредитному договору за рахунок її майна. Наявність обтяжень належного позивачу нерухомого майна станом на сьогоднішній день не має жодних правових підстав та грубо порушує права позивача. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 14.07.2020 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" отримав копію позовної заяви з додатками, однак не скористався своїми процесуальними правами та у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, з будь-якими заявами чи клопотаннями з процесуальних питань до суду не звертався. [PERSON] повідомлявся про розгляд справи належним чином за адресою реєстрації проживання, однак копію позовної заяви з додатками не отримав, відзив на позовну заяву до суду не подавав. Треті особи [PERSON] та приватний виконавець Чулієв А.А. також належним чином повідомлялися про розгляд справи в суді, пояснення щодо заявлених позовних вимог до суду не подавали. Суд розглянув справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Норма аналогічного змісту міститься у статті 4 ЦПК України. Судом встановлено, що 25.04.2006 року між АППБ "Аваль" та [PERSON] укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого предметом іпотеки є нерухоме майно - квартира [ADDRESS] . Вказаний договір забезпечує вимоги Іпотекодержателя, що витікають з кредитного договору № 014/4038/74/32629 від 25.04.2006 року (а. с. 54 - 55). Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 22.05.2014 у справі № 22-ц/796/3592/2014 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», про поділ спільного майна подружжя, за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», про визнання права власності і поділ спільного майна подружжя в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання заборгованості за кредитним договором спільним боргом подружжя і поділ боргових зобов`язань - відмовлено. Позов [PERSON] - задоволений частково. В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за [PERSON] право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . В решті позовних вимог - відмовлено. Також вказаним рішенням встановлено, що 22.12.2005 року між [PERSON] і [PERSON] був укладений шлюб, про що у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 2601. 25.04.2006 року між Акціонерним пошто-пенсійним банком «Аваль» та [PERSON] (позичальник) був укладений кредитний договір № 014/4038/74/32629, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у вигляді невідновлюваної кредитної лінії з лімітом 30 000 дол. США строком з 25.04.2006 року по 25.04.2016 року зі сплатою 12 % річних за користування кредитними коштами. У той же день [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу придбав квартиру [ADDRESS] за 328 250, 00 грн., що за курсом НБУ дорівнює 65 000 дол. США., з яких: 30 000 доларів США - кредитні кошти, 23 000,00 доларів США - кошти від продажу квартири [ADDRESS] та 12 000,00 доларів США - спільні готівкові кошти подружжя. Зазначену квартиру було передано в іпотеку Акціонерному поштово-пенсійному банку «Аваль» згідно договору іпотеки від 25.04.2006 року. Фактичні шлюбі відносини між [PERSON] і [PERSON] припинені з листопада 2007 року, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15.07.2009 року шлюб між ними розірвано. На даний час [PERSON] являється власником 2/3 частин квартири [ADDRESS] , про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєсту Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна. Власником іншої 1/3 частини квартири є (а. с. 39 -40). Вказане право власності за [PERSON] було зареєстроване 03.08.2017 року на підставі вищевказаного рішення суду. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Підстави припинення іпотеки передбачено статтею 17 Закону України «Про іпотеку», до яких зокрема належать: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Відтак, іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна. Посилання позивача на те, що 1/3 частини була реалізована з прилюдних торгів, суд не приймає до уваги, оскільки [PERSON] не являється власником вказаної частини квартири, доказів про виконання основного зобов"язання позивачем суду не надано. Таким чином, суд вважає відсутніми підстави для визнання договору іпотеки припиненим. З огляду на вищенаведені норми права та встановлені судом обставини у цій справі, суд вважає, що державна реєстрація іпотеки та заборони на нерухоме майно - на спірну квартиру є похідною від договору іпотеки, а відтак законність та чинність такої реєстрації безпосередньо залежить від законності та чинності зазначеного правочину іпотеки. А оскільки у задоволенні позовних вимог про визнання договору іпотеки припиненим судом відмовлено, тому не підлягають і задоволенню позовні вимоги щодо скасування записів обтяження нерухомого майна.

Outcome: dismissed