Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

Описова частина Позивачі звернулися з позовом до суду, в якому вказували, що [PERSON] мала на праві власності земельну ділянку, площею 3,47 га., розташовану на території Новоіванківської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області. 27 грудня 2010 року [PERSON] уклала з ФГ " Маншлін В.М. " договір оренди вищевказаної земельної ділянки, який було зареєстровано у відділі Держкомзему у Новомиколаївському районі 03 червня 2011 року, номер запису [NUMBER] . При реєстрації договору оренди земельну ділянку було сформовано, та присвоєно їй кадастровий номер 2323683500:10:013:0012 . ФГ " Маншилін В.М. " користується вказаною земельною ділянкою з 01 червня 2004 року по теперішній час. Після смерті [PERSON] її земельну ділянку успадкував її син [PERSON] При спадкуванні земельної ділянки її було повторно сформовано, і присвоєно їй ще один кадастровий номер - 2323683500:10:011:0002 . 22 листопада 2013 року між ТОВ "Лідер" та [PERSON] було укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки. [INFO] [PERSON] помер. Незважаючи на його смерть, відповідачем 10 червня 2014 року було зареєстровано право оренди. Згідно п. 21 укладеного договору передача земельної ділянки орендарю здійснюється у десятиденний строк, після державної реєстрації цього договору за актом приймання - передачі. До договору додано невід`ємний додаток - акт прийому-передачі об`єкта оренди, в якому датою передачі земельної ділянки зазначено 17 червня 2014 року. Проте. в цей день не могла відбуватися передача земельної ділянки, оскільки орендодавець помер ще 07 грудня 2013 року. Після смерті [PERSON] позивачі являються його спадкоємцями згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 21 жовтня 2014 року. Фактично, земельну ділянку, яка належала [PERSON] , весь цей часу з моменту укладення договору в 2010 році між ФГ " Маншилін В.М. " і до цього часу обробляє саме ФГ " Маншилін В .М. ", і земельні ділянка відповідачу не передавалася. Згідно п. 41 договору оренди укладеного між померлою [PERSON] та ФГ " Маншилін В.М. " перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Зміна або доповнення до умов договору можливі тільки за взаємною згодою сторін і мають юридичну силу лише в тому випадку, якщо вони були здійснені у письмовій формі і підписані обома сторонами. По незалежним від ФГ " Маншилін В .М." причинам, при реєстрації договору оренди розробником невід`ємних додатків, а саме ДП "Запорізький інститут землеустрою" було помилково визначено координати земельної ділянки [PERSON] Саме з цих причин одна й та ж ділянка має 2 кадастрових номери і сформована двічі. В Державному земельному кадастрі є земельна ділянка, яка має два кадастрових номери: 2323683500:10:013:0012 (відповідно до Державного акту серії ІІІ ЗП № 005638 ) та 2323683500:10:011:0002 , а правовстановлюючий документ на земельну ділянку лише один. Померлий [PERSON] уклав з відповідачем договір оренди через існування двох кадастрових номерів на одну й ту ж земельну ділянку. Позивачі вказаний договір оренди вважають незаконним, оскільки договір оренди на земельну ділянку [PERSON] (відповідно до Державного акту серії ІІІ - 3П № 005638 ) зареєстровано у відділі Держкомзему у Новомиколаївському районі, про що в Державному реєстрі вчинено запис 03 червня 2011 року № [NUMBER] , де стороною в договорі є орендар ФГ " Маншилін В. М.". Згідно чинного законодавства права зареєстровані до 01 січня 2013 року є дійсними. Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 13 квітня 2016 року їм було відмовлено в задоволенні позову про визнання недійсним договору оренди від 22 листопада 2013 року між ТОВ "Лідер" та [PERSON] Причиною відмови в задоволенні позову став той факт, що місце розташування земельних ділянок за координатами не співпадає, а об`єкти оренди є різними. ФГ " Маншилін В . М . " звернулося до відділу у Новомиколаївському районі Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області із заявою про внесення виправлених відомостей до Державного земельного кадастру, в результаті чого внесено виправлені відомості про координати поворотних точок меж земельної ділянки 2323683500:10:013:0012 . На даний час, відповідно до даних державного земельного кадастру, існує співпадання меж земельних ділянок за кадастровими номерами 2323683500:10:013:0012 та 2323683500:10:011:0002 . Вказаний факт на думку позивачів є підставою для звернення до суду. Наявність повного співпадання доводиться листом про надання інформації відділу Держгеокадастру у Новомиколаївському районі Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області від 11 квітня 2019 року, в якому зазначено, що на даний час, відповідно до даних державного земельного кадастру, існує співпадання меж земельних ділянок за кадастровими номерами 2323683500:10:013:0012 та 2323683500:10:011:0002 . Технічні помилки, щодо визначення кадастрових номерів, та виготовлення ситуаційних схем з помилкою, не можуть вплинути на цивільно - правові відносини та волевиявлення власника земельної ділянки. Їм невідомо чому кадастровий номер ділянки [PERSON] , відповідно до державного акту серії ІІІ ЗП № 005638 з 2323683500:10:013: 0012 змінився на 2323683500:10:011:0002 при переоформленні спадщини [PERSON] , адже в свідоцтві про право на спадщину від 21 листопада 2013 року, яке видане [PERSON] , об`єктом спадщини була земельна ділянка, що належала спадкодавцю [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ ЗП № 005638 , виданого Новомиколаївською державною адміністрацією Запорізької області 30 травня 2002 року. Як зазначено у позові договір між [PERSON] та відповідачем було укладено за наявності чинного договору, який на момент подання цього позову діє, не розірваний та не визнаний судом недійсним. Договір оренди, укладений між ФГ " Маншилін В. М . " та [PERSON] є дійсним і для його спадкоємців. Внаслідок чого, договір оренди земельної ділянки, укладений між відповідачем та померлим [PERSON] відносно ділянки, яку він успадкував після смерті [PERSON] відповідно до державного акту серії III ЗП № 005638 , є недійсним. В позові позивачі просили визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений 22 листопада 2013 року, між померлим [PERSON] та відповідачем ТОВ "Лідер", відносно земельної ділянки, кадастровий номер 2323683500:10:011:0002 , яку він успадкував після смерті [PERSON] , яка належала останній на підставі державного акту серії ІІІ ЗП № 005638 , право оренди на яку зареєстроване реєстраційною службою 10 червня 2014 року, номер запису 5988692. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін, або з власної ініціативи суду, розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Відповідач правом на подання суду відзиву на позов не скористався. Вивчивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у зв`язку з наступним. Фактичні обставини справи, встановлені судом [PERSON] на праві власності на підставі державного акту, серії ІІІ ЗП № 005638 , виданого головою Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області 30 травня 2002 року, належала земельна ділянка, площею 3,47 га., розташована на території Новоіванківської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області. 27 грудня 2010 року між [PERSON] та ФГ " Маншлін В.М ." було укладено договір оренди землі, за яким [PERSON] передала у строкове платне користування, строком на 10 років, вищевказану земельну ділянку. Вказаний договір було зареєстровано у Відділі Держкомзему у Новомиколаївському районі Запорізької області 03 червня 2011 року, номер запису [NUMBER] . Як вбачається із додатку до вказаного договору - Експлікація земельних угідь, вказаній у договорі земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер 2323683500:10:013:0012 . Актом визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 27 грудня 2010 року межі вказаної земельної ділянки були визначені на місцевості. Вказана земельна ділянка 27 грудня 2010 року за актом приймання - передачі була передана ФГ " Маншилін В.М.", якою останнє користується і по теперішній час. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] земельну ділянку успадкував її син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 21 листопада 2013 року приватним нотаріусом Новомиколаївського районного нотаріального округу Запорізької області Моргуновим О.В. Як вбачається із вказаного свідоцтва, земельна ділянка була сформована повторно, і їй було присвоєно новий кадастровий номер - 2323683500:10:011:0002 . 22 листопада 2013 року між [PERSON] та ТОВ "Лідер" було укладено договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер - 2323683500:10:011:0002 , площею 3,47 га., розташованої на території Новоіванківської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, належної [PERSON] , як зазначено у витязі із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21 листопада 2013 року, на підставі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину від 21 листопада 2013 року. Таким чином об`єктами обох договорів оренди землі є одна й та сама земельна ділянка. [INFO] [PERSON] помер. Вказана земельна ділянка 17 червня 2014 року за актом приймання - передачі померлим [PERSON] була передана ТОВ "Лідер". Після смерті [PERSON] позивачі являються спадкоємцями його майна, в тому числі і вищевказаної земельної ділянки, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 21 жовтня 2014 року. Як вбачається із листа Відділу Держгеокадастру у Новомиколаївському районі Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області від 11 квітня 2019 року, на даний час, відповідно до даних державного земельного кадастру, існує співпадання меж земельних ділянок за кадастровими номерами 2323683500:10:013:0012 та 2323683500:10:011:0002 . Мотивувальна частина Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої Законом, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відповідно до п. 8 і ч. 2 ст. 9 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, державний реєстратор запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов`язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки. Ч. 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягла згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1, 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За правилами cт. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства (ч. 1), при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб (ч. 2). Відповідно до cт. 95 ЗК України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право самостійно господарювати на землі (п. "а" ч. 1), власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію (п. "б" ч. 1). Згідно з п. "в" ч. 3 cт. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки може здійснюватися шляхом визнання угоди недійсною. Виходячи з приписів cт. 95 ЗК України, за наявності укладеного договору оренди землі, власник земельної ділянки (орендодавець) не може під час строку його дії укладати інші договори оренди щодо цієї самої земельної ділянки без розірвання попереднього договору, оскільки це порушує права первісного орендаря. Відтак, такі дії власника суперечать нормам ч. 2 ст. 13 ЦК України, у зв`язку з чим договір оренди землі, укладений [PERSON] та ТОВ "Лідер", укладений в межах строку дії первісного договору, підлягає визнанню недійсним на підставі ч. 1 cт. 215 ЦК України. Ч. 1 п. 2 cт. 26 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, до державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Щодо судових витрат Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як вбачається позивачем [PERSON] , при подачі позову, було сплачено судовий збір в сумі 768 гривень 40 копійок. Згідно частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевказаного, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved