Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

Представник [PERSON] адвокат Калінін С.К. звернувся до суду із позовом до ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, відповідно до якого просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни № 30274 від 18.03.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» заборгованості за кредитним договором в розмірі 29 900 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис № 30274 від 18.03.2021 про стягнення з [PERSON] на користь відповідача заборгованості в сумі 29\~900 грн. Приватний нотаріус мотивував виконавчий напис тим, що позивач є боржником за кредитним договором № 2025668 від 26.11.2019, укладеним із ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП». Строк платежу за кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проведено за період з 10.01.2020 по 03.03.2021. Сума заборгованості за кредитним договором складає 29 900 грн. Такий виконавчий напис вважає протиправним, тобто таким, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства та не підлягає виконанню. Зокрема виконавчий напис був винесений з порушеннями вимог чинного законодавства, оскільки нотаріус керувався положеннями законодавства, яке згідно судового рішення втратило чинність. Відповідно станом на дату винесення оскаржуваного виконавчого напису нотаріус мав право вчиняти виконавчі написи лише на підставі нотаріально засвідчених договорів. Вказані обставини сталі підставою звернення до суду, тому просить суд позов задовольнити та визнати виконавчий напис від 18.03.2021 таким, що не підлягає виконанню та відшкодувати позивачеві понесені ним судові витрати у вигляді витрат по оплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 908 грн., судового збору за подання заяви про забезпечення позову в сумі 454 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5\~000 грн. Ухвалою від 30.08.2021 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно з поданням до суду позовної заяви представником позивача адвокатом Калініним С.К. була подана заява про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення по виконавчому провадженню № 65257390 від 23.04.2021, відкритого на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. № 30274 від 18.03.2021, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» заборгованості за кредитним договором в розмірі 29 900 грн. Ухвалою від 28.08.2021 вказана заява була задоволена. Від представника позивача [PERSON] адвоката Калініна С.К. на адресу суду надійшла заява про відкладення розгляду справи, в обґрунтування якої зазначив, що стороною позивача до справи ще не долучені всі докази. Вказане клопотання не підлягає до задоволення, оскільки розгляд справи проводиться судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідно особиста участь сторін та їх представників чинним процесуальним законодавством не передбачена. Щодо необхідності подання представником позивача додаткових доказів суд враховує, що в силу частини 2 статті 83 Цивільного процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 4 ст. 83 ЦПК України). Натомість при зверненні до суду про неможливість подання певних доказів та наявність наміру подати їх згодом представником позивача повідомлено не було, що у свою чергу виключає можливість подання позивачем та/або його представником будь-яких доказів на даному етапі розгляду справи. Відповідач ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» було належним чином та своєчасно повідомлене про дату, час і місце розгляду справи за адресою місцезнаходження, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, але своїм правом на подання суду доказів та/або відзиву на позов не скористалось, будь-яких заяв на адресу суду не направило. За таких обставин у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами, що відповідає вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні правила та умови вчинення нотаріусами виконавчого напису містить також і Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5 (далі - Порядок). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Водночас цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Аналіз вищенаведених норм законодавства дає підстави для наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Отже, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Наведені висновки суду узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 27.03.2019 р. по справі N 137/1666/16-ц. Судом встановлено, що 18.03.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за N 30274, яким звернуто стягнення з [PERSON] , [INFO] , місце народження невідомо, РНОКПП: [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , місце проживання: [ADDRESS] , фактичне місце роботи невідоме, який є боржником за кредитним договором 2025668 від 26 листопада 2019 року, укладеним з ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП», ідентифікаційний код юридичної особи 41184403, далі іменований стягувач, заборгованість за кредитним договором 2025668 від 26 листопада 2019 року. Строк платежу за кредитним договором 2025668 від 26 листопада 2019 року настав і боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 10 січня 2020 року по 03 березня 2021 року. Сума заборгованості складає 29 900 грн. в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 5 100 грн. прострочена заборгованість за комісією - 0,00 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 24\~800 грн. строкова заборгованість по кредиту - 0,00 грн. строкова заборгованість за комісією - 0,00 грн. строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 0,00 грн. строкова заборгованість за штрафами і пенями 0,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню 29 900 грн. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. 23.04.2021 відкрито виконавче провадження з примусового виконання даного виконавчого напису нотаріуса (ВП N 65257390). За змістом положень ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 509 ЦК України). У свою чергу аналізуючи спірні правовідносини вбачаються підстави стверджувати, що єдиною підставою виникнення боргових правовідносин відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України міг бути договір або інший правочин. Статтею 512 Цивільного кодексу України законодавець визначив підстави заміни кредитора у зобов`язанні, що підтверджує можливість такої заміни лише у існуючому зобов`язанні. На підтвердження факту наявності боргових взаємовідносин між сторонами суду надано індивідуальну пропозицію (оферту) № 2025668 укладення договору про надання кредиту від 26.11.2019, відповідно до якого кредитодавець ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» надав позичальнику кредит, а позичальник у свою чергу зобов`язався повернути кредит та сплатити нараховані проценти. Сума кредиту 5\~100 грн., строк повернення кредиту 10, плата за користування кредитом 691 грн., реальна річна процента ставка за кредитом - 495 %, очікувана сукупна вартість кредиту (плата за користування + кредит) 5\~791 грн. Далі по тексту мається умова, що укладений сторонами договір діє протягом 10 років. У графі «підпис споживача» зазначено, що підписантом є [PERSON] , підписано електронним підписом 26.11.2019. Аналогічна інформація міститься також у заявці на отримання кредиту № 2025668. У свою чергу відповідачем всупереч вимог ст. 12, 81 ЦПК України не було надано суду належних, допустимих, достовірних доказів на підтвердження факту існування безспірної заборгованості позивача перед ТОВ «АІА ФІНАНС\~ГРУП»за кредитним договором N 2025668 від 26.11.2019, за наявності якої було б можливим вчинення оспорюваного виконавчого напису. Також з аналізу наявних у матеріалах справи вбачаються підстави стверджувати, що вказаний договір нотаріально не посвідчувався. З урахуванням наведеного суд враховує, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі N 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України N 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині: зокрема, пункт 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". За таких обставин, аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису N 3027, вчиненого 18.03.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. Таким чином, враховуючи викладені обставини, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі. Порядок розподіл судових витрат регламентовано статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якого судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Аналізуючи заявлені до відшкодування представником позивача судові витрати та наявні у матеріалах справи докази на їх підтвердження суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь [PERSON] підлягають понесені ним судові витрати на оплату судового збору за подання позовної заяви в сумі 908 грн. та судового збору за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454 грн., оскільки за наслідками розгляду така заява була задоволена, відповідно загальний розмір витрат по оплаті судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] становить 1\~362 грн. Щодо витрат на надання професійної правничої допомоги судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. На підставі ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу та його розміру суду надано договір про надання професійної правничої (правової) допомоги № б/н/21 від 15.06.2021, який був укладений між [PERSON] та Адвокатським бюро «Калінін і Партнери». Відповідно до п. 1.1. вказаного договору визначено, що предметом даного договору є надання бюро усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту за рішенням суду визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП». Відповідно до п. 3.2. вказаного договору сторони узгодили, що за правничу (правову) допомогу, передбачену п. 1.1., 1.2., Клієнт сплачує Бюро гонорар (винагороду) розмір якого, а також умови і порядок розрахунків, визначаються сторонами в додатках до цього Договору, з урахуванням Рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару (винагороди), затверджених рішенням засновника АО «Калінін і Партнери» № 3/2018 від 17.07.2018. Додатком № 1 до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № б/н/21 від 15.06.2021 сторони узгодили гонорар Бюро, умови та порядок розрахунків, зокрема розмір 5\~000 грн., який має бути сплачено на поточний рахунок Бюро. Меморіальним ордером № 145245413 від 08.07.2021 підтверджено факт сплати [PERSON] на користь бюро грошових коштів у сумі 3 000 грн. Долучені до матеріалів справи рекомендовані (мінімальні) ставки адвокатського гонорару (винагороди), затверджені рішенням засновника АБ «Калінін і Партнери», не можуть бути взяті судом до уваги як підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вони мають рекомендаційний характер та не можуть бути доказом наявності/відсутності договірних відносин, їх об`єму та вартості. У свою чергу наданий суду акт виконаний робіт (наданих послуг) від 16.08.2021 не містить відомості про його погодження (прийняття виконаних робіт) позивачем, оскільки підписаний лише зі сторони АБ «Калінін і Партнери». За таких обставин суд приходить до висновку, що доведеними та фактично підтвердженими є витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 грн., які підлягають відшкодуванню на користь позивача. Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Враховуючи, що учасниками справи не було подано вмотивованого клопотання про скасування застосованого ухвалою суду від 28.08.2021 р. заходу забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення по виконавчому провадженню, тому даний захід забезпечення позову продовжує діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим судовим рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved