Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області із вказаним вище позовом посилаючись на наступні обставини. Між АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н від 03.03.2011 року, відповідно до якого остання отримала кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Оскільки відповідач не виконала своїх\~зобов`язань за кредитним договором, станом на 02.12.2020 року утворилась заборгованість у розмірі 17031,92 грн. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, але надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначено, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та в разі неявки відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду була повідомлена належним чином, про що свідчить особистий підпис в поштовому повідомленні, наявний в матеріалах справи, надала заяву, згідно якої позовні вимоги визнає та просить розглянути справу за її відсутності. Окрім цього, на офіційному веб-сайті судової влади України розміщено оголошення про виклик до суду відповідача, з огляду на що відповідач, відповідно до п.11 ст.128 ЦПК України вважається таким, що отримав судову повістку. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Приписами ст..206 ЦПК України унормовано, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 18.12.2009р. «Про судове рішення у цивільній справі», за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Судом встановлено,\~що 03.03.2011\~року між\~АТ КБ\~"ПРИВАТБАНК"\~та [PERSON] \~був укладений\~кредитний договір\~№ б/н. Згідно договору остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно дії ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Підписання даного кредитного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Згідно п.2.1.1.12.2 Договору в разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах , що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/kredity/, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Договору. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Пунктом 2.1.1.3.3 Договору відповідач доручив банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначених Тарифами Банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов`язань згідно п.2.1.1.12.9 Договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку (у т.ч. з карткового рахунку) грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань, у тому числі Мінімального обов`язкового платежу. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО\~КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК\~«ПРИВАТБАНК» свої\~зобов`язання\~за договором\~№ б/н від 03.03.2011 року виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що підтверджується у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 02.12.2020 рік має заборгованість у розмірі 17031,92 грн., яка складається з: 15940,65 грн. заборгованість за тілом кредиту; 1091,27 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом нарахованими на прострочений кредит згідно ст..625 ЦК України. Разом з тим, згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається із розрахунку заборгованості, позивач нараховує 3 проценти річних від суми заборгованості. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою\~статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Крім того, з аналізу наведеного законодавства вбачається, що сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Частиною 1 ст.1048\~ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Перевіривши розрахунок інфляційних втрат судом встановлено правомірність нарахування останніх відповідно до вимог ч.2 ст.625 ЦК України. Разом з тим, ставлячи питання про одночасне стягнення пені та штрафу, банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов`язання, що суперечить вимогам ч.1 ст.61\~Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Вказаний висновок викладений у правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015р. та відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України,\~суд враховує їх при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. За таких обставин, оскільки відповідач позов визнала, суд дійшов\~висновку про\~необхідність стягнути\~з [PERSON] на користь\~АТ КБ\~«ПРИВАТБАНК» заборгованість\~за кредитним\~договором № б/н від 03.03.2011 року у розмірі 15940,65 грн.. Крім того, згідно з п.6 ч.1ст.264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.42\~ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, зважаючи на визнання відповідачем позовних вимог, 50 відсотків судового збору відшкодовується позивачу за рахунок відповідача та 50 відсотків судового збору підлягають поверненню позивачу із державного бюджету. На підставі викладеного та

Outcome: approved