Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

18 липня 2006 року між ВАТ комерційний банк "Надра", правонаступником якого є ПАТ комерційний банк "Надра", та [PERSON] було укладено кредитний договір № 03/МК/2006-840, відповідно до умов якого Банком надано позичальнику кредит в сумі 39 000 дол. США на споживчі потреби строком до 18 липня 2013 року зі сплатою 14,5 % річних за користування коштами. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, 18 липня 2006 року між ВАТ комерційний банк "Надра" та [PERSON] було укладено договір поруки № 03/1, згідно якого поручитель поручився перед кредитором за належне виконання [PERSON] зобов'язань, що витікають з кредитного договору № 03/МК/2006-840 від 18. 07. 2006 р. Окрім того, в забезпечення зобов'язань по кредитному договору від 18 липня 2006 року між ВАТ комерційний банк "Надра" та [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено іпотечний договір, відповідно до якого предметом іпотеки є квартира [ADDRESS], яка належить іпотекодавцям на праві власності. 17 жовтня 2007 року між ВАТ комерційний банк "Надра", правонаступником якого є ПАТ комерційний банк "Надра", та [PERSON] було укладено кредитний договір № 42/МК/2007-840, відповідно до умов якого Банком надано позичальнику кредит в сумі 94 000 дол. США на споживчі потреби строком до 12 жовтня 2012 року зі сплатою 14,5 % річних за користування коштами. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору 17 жовтня 2007 року, між ВАТ комерційний банк "Надра" та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого поручитель поручився перед кредитором за належне виконання [PERSON] зобов'язань, що витікають з кредитного договору № 42/МК/2007-840 від 17. 10. 2007 р. [PERSON] не виконує взяті на себе зобов'язання по поверненню грошових коштів, внаслідок чого утворилась заборгованість. Позивач (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно 29 519,13 дол. США заборгованості за кредитним договором № 03/МК/2006-840 від 18 липня 2006 року, нарахованих на неї 56 894,91 дол. США відсотків за користування кредитом, 718 231,99 грн. пені та 95 518,93 грн. штрафу. В рахунок задоволення даних вимог позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме - квартиру [ADDRESS], а також просять встановити спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом його продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною 380 255 грн. Також позивач просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] 81 161,66 дол. США заборгованості за кредитним договором № 42/МК/2007-840 від 17 жовтня 2007 р., нарахованих на неї 160 534,11 дол. США відсотків за користування кредитом, 2 014 508,84 грн. пені та 262 339,92 грн. штрафу. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов із зазначених у ньому підстав. Відповідачі подали до суду заяву про застосування строку позовної давності, в якій вказують на те, що позивачем пропущено строк позовної даності на звернення із даним позовом, в зв'язку з чим просять відмовити в позові повністю. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 18 липня 2006 року між ВАТ комерційний банк "Надра", правонаступником якого є ПАТ комерційний банк "Надра", та [PERSON] було укладено кредитний договір № 03/МК/2006-840, відповідно до умов якого Банком надано позичальнику кредит в сумі 39 000 дол. США на споживчі потреби строком до 18 липня 2013 року зі сплатою 14,5 % річних за користування коштами. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, 18 липня 2006 року між ВАТ комерційний банк "Надра" та [PERSON] було укладено договір поруки № 03/1, згідно якого поручитель поручився перед кредитором за належне виконання [PERSON] зобов'язань, що витікають з кредитного договору № 03/МК/2006-840 від 18. 07. 2006 р. Окрім того, в забезпечення зобов'язань по кредитному договору від 18 липня 2006 року між ВАТ комерційний банк "Надра" та [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено іпотечний договір, відповідно до якого предметом іпотеки є квартира [ADDRESS], яка належить іпотекодавцям на праві власності. 17 жовтня 2007 року між ВАТ комерційний банк "Надра", правонаступником якого є ПАТ комерційний банк "Надра", та [PERSON] було укладено кредитний договір № 42/МК/2007-840, відповідно до умов якого Банком надано позичальнику кредит в сумі 94 000 дол. США на споживчі потреби строком до 12 жовтня 2012 року зі сплатою 14,5 % річних за користування коштами. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору 17 жовтня 2007 року, між ВАТ комерційний банк "Надра" та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого поручитель поручився перед кредитором за належне виконання [PERSON] зобов'язань, що витікають з кредитного договору № 42/МК/2007-840 від 17. 10. 2007 р. Згідно довідки відділу адресно-довідкової роботи Управління ДМС України в Хмельницькій області [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. Відповідачі не виконують зобов'язання по поверненню кредитних коштів, внаслідок чого станом на 16 липня 2015 року утворилась заборгованість: по тілу кредиту в розмірі 29 519.13 дол. США, заборгованість по відсотках - 56 894.91 дол. США, пеня 32 488.48 дол. США, штраф - 4 320.70 дол. США. [PERSON], [PERSON], [PERSON] подали до суду заяву про застосування строку позовної давності посилаючись на те, що строки позовної давності сплинули, так як встановлені щодо кожного чергового платежу. Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 Цивільного кодексу України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 Цивільного кодексу України). А за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята цієї статті). Як вбачається з договору № 03/МК/2006-840 від 18 липня 2006 року, сторони встановили погашення кредиту періодичними платежами щомісця з 18 серпня 2006 року по 18 липня 2013 р. Як вбачається з договору № 42/МК/2007-840 від 17 жовтня 2007 р., сторони встановили погашення кредиту періодичними платежами щомісяця з 16 листопада 2007 р. по 12 жовтня 2012 р. Оскільки договір встановлює окремі зобов'язання, які деталізують обов'язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування, право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов'язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Аналогічні правові позиції викладені в постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 р. у справі № 444/9519/12. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини друга та четверта статті 267 ЦК України). Як вбачається з відмітки канцелярії суду, позов позивачем було подано 04 серпня 2015 р. Враховуючи заяву відповідачів про застосування позовної давності, стягненню за кредитним договором № 03/МК/2006-840 від 18 липня 2006 року підлягає заборгованість в межах періодичних платежів починаючи з 17 серпня 2012 року, тобто 7 866,36 дол. США, що станом на час розгляду справи складає 221 516,70 грн. За кредитним договором № 42/МК/2007-840 від 17. 10. 2007 р. підлягає стягненню заборгованість в межах періодичних платежів, починаючи з 17 серпня 2012 р., тобто 6 714,44 дол. США, що станом на час розгляду справи складає 189 078,63 грн. Як вбачається з позовної заяви, позивач нарахував відсотки за користування кредитом згідно договору № 03/МК/2006-840 від 18 липня 2006 року по 16. 07. 2015 р. включно. Однак відповідно до частини другої статті 1054 Цивільного кодексу Украї-ни до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ("Позика") глави 71 ("Позика. Кредит. Банківський вклад"), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 Цивільного кодексу Украї-ни позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами кредитного договору № 03/МК/2006-840 від 18 липня 2006 року сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий строком до 18 липня 2013 року включно. Відтак, у межах строку кредитування до 18 липня 2013 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами кожного місяця. Починаючи з 19 липня 2013 року, відповідач мав обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналогічні правові позиції викладені в постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 р. у справі № 444/9519/12. Таким чином, відсотки за користування кредитом за кредитним договором № 03/МК/2006-840 від 18 липня 2006 року можуть бути нараховані по 18 липня 2013 року. Враховуючи заборгованість за договором № 03/МК/2006-840 від 18 липня 2006 року, що стягується судом, стягненню підлягають нараховані на неї відсотки в розмірі 1 083,37 дол. США, що станом на час розгляду справи становить 30 507,70 грн. (654,95 дол. США : 365 днів у році : 100 х 29 % х 335 днів прострочення = 174,32 дол. США; 657,05 : 365 : 100 х 29 х 303 = 158,18 670,80 : 365 : 100 х 29 х 273 = 145,50 681,28 : 365 : 100 х 29 х 244 = 132,07 682,95 : 365 : 100 х 29 х 212 = 115,03 693,57 : 365 : 100 х 29 х 181 = 99,74 702,23 : 365 : 100 х 29 х 151 = 84,25 714,77 : 365 : 100 х 29 х 122 = 69,28 719,92 : 365 : 100 х 29 х 91 = 52,05 729,59 : 365 : 100 х 29 х 61 = 35,36 738,02 : 365 : 100 х 29 х 30 = 17,59 174,32 + 158,18 + 145,50 + 132,07 + 115,03 + 99,74 + 84,25 + 69,28 + 52,05 + 35,36 + 17,59 = 1 083,37). Як вбачається з позовної заяви, позивач нарахував відсотки за користування кредитом за кредитним договором № 42/МК/2007-840 від 17 жовтня 2007 року по 14 липня 2015 року включно. За умовами даного договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий строком до 12 жовтня 2012 року включно. Таким чином, відсотки за користування кредитом за договором можуть бути нараховані по 12 жовтня 2012 року. Згідно п. 4.1.2.2 договору у випадку прострочення виконання обов'язку по поверненню кредиту позичальник сплачує кредитору відсотки за користування кредитом в розмірі 29 % річних. Враховуючи заборгованість за договором, що стягується судом, стягненню підлягають нараховані на неї відсотки в розмірі 138,00 дол. США, що станом на час розгляду справи становить 3 886,08 грн. (2 136,16 дол. США : 365 днів у році : 100 х 29 % х 56 днів прострочення = 95,04 дол. США; 2 162,84 : 365 : 100 х 29 х 25 = 42,96 95,04 + 42,96 = 138,00). Пунктами 9.1, 9.2 кредитного договору № 03/МК/2006-840 від 18 липня 2006 року передбачений обов'язок позичальника у разі порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Враховуючи заяву відповідачів про застосування позовної давності, відповідно до стягнутих з відповідачів сум заборгованості по кредиту та відсотків за користування ним з відповідачів в межах річного строку позовної давності підлягає стягненню пеня в розмірі 95 969,50 грн. (252 024,40 грн. : 365 днів у році : 100 х 25 % х 101 днів прострочення = 17 434,56 грн.; 252 024,40 : 365 : 100 х 28 х 85 = 16 433,37; 252 024,40 : 365 : 100 х 39 х 26 = 7 001,44; 252 024,40 : 365 : 100 х 60 х 133 = 55 100,13. 17 434,56 + 16 433,37 + 7 001,44 + 55 100,13 = 95 969,50). Пунктами 9.1, 9.2 кредитного договору № 42/МК/2007-840 від 17 жовтня 2007 року передбачений обов'язок позичальника у разі порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня. Враховуючи заяву відповідачів про застосування позовної давності, відповідно до стягнутих з відповідачів сум заборгованості по кредиту та відсотків за користування ним з відповідачів в межах річного строку позовної давності підлягає стягненню пеня в розмірі 73 479,91 грн. (192 964,71 грн. : 365 днів у році : 100 х 25 % х 101 днів прострочення = 13 348,93 грн.; 192 964,71 : 365 : 100 х 28 х 85 = 12 582,36; 192 964,71 : 365 : 100 х 39 х 26 = 5 360,72; 192 964,71 : 365 : 100 х 60 х 133 = 42 187,90. 13 348,93 + 12 582,36 + 5 360,72 + 42 187,90 = 73 479,91). Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачів штрафів слід відмітити наступне. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом циві-льно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічні правові позиції викладені в постанові Верховного Суду України від 21. 10. 2015 р. у справі № 6-2003цс15 Тому в даних позовних вимогах позивачу слід відмовити. Як визначено у ст.ст. 572, 575 ч. 1 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Частиною 3 статті 33 Закону "Про іпотеку" установлено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. В силу ч. 1 ст. 35 цього ж Закону (в редакції на час виникнення спірних відносин) у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Статті 36, 37, 38 Закону України "Про іпотеку" передбачають порядок позасудового врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки. У відповідності до ч. 2 ст. 36 Закону України "Про іпотеку" договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною 6 ст. 38 Закону України "Про іпотеку" визначено, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі є співвласниками квартира [ADDRESS]. Оскільки відповідачами не виконано основне зобов'язання по поверненню кредитних коштів, слід звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно висновку експерта № 02/17 від 22. 12. 2017 р. ринкова вартість квартири [ADDRESS] станом на дату проведення експертизи згідно наданої технічної документації становить 380 255,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі.

Outcome: partial