Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

19.06.2017р. до суду надійшла вищевказана заява, якою [PERSON] просить суд встановити невідповідність правильності запису №291 від 14.04.2017 року в актах громадянського стану про смерть її рідного брата [PERSON], та зобов'язати Болградський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеської області внести зміни до вказаного актового запису, вказавши правильно прізвище померлого брата українською "[PERSON]" замість російською "[PERSON]", посилаючись на те, що вона, заявник, як сестра померлого, має право отримати кошти на поховання у Пенсійному фонді України в м.Болград, проте їй відмовлено у виплаті їй допомоги на поховання з причини розбіжності в написанні прізвища померлого: у свідоцтві про його смерть його прізвище вказано в російській інтерпретації - «[PERSON]» замість українською «[PERSON]», оскільки, можливо було списано не з посвідки на постійне проживання в Україні, а з російського паспорта чи з пенсійного посвідчення, де прізвище її брата зазначене російською мовою. Заявник у судове засідання не з'явилася, у заяві просила задовольнити її вимоги та розглянути справу за її відсутністю. Зацікавлена особа - представник Болградського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області до суду не з'явився, надавши суду заяву щодо розгляду справи за відсутністю їх представника, та, не заперечуючи проти задоволення вимог заяви в повному обсязі. Розглянувши надані заявником документи та матеріали, звіривши копії документів з оригіналами в ході судового засідання, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що вимоги заяви підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. Порядок судочинства у справах про встановлення юридичних фактів врегульовано статтями 271-275 ЦПК України. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду судом в порядку окремого провадження за таких умов: 1) факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто, відповідно до закону, викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій; 2) для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету, для якої необхідне його встановлення; 3) один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні (наприклад, встановлення факту перебування на утриманні для призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника має юридичне значення для непрацездатного члена сім'ї померлого незалежно від часу перебування на його утриманні, а для вітчима і мачухи таке право настане за умови, якщо вони виховували або утримували померлого пасинка чи падчерку протягом не менше п'яти років (статті 37 і 41 Закону України «Про пенсійне забезпечення»); 4) встановлення факту не має бути пов'язано з наступним вирішенням спору про право, підвідомчого суду; 5) якщо при розгляді справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право, підвідомчий суду, або суд сам дійде висновку, що у даній справі встановлення факту пов'язано з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах (ч. З ст. 255 ЦПК України); 6) заявник не має іншої можливості одержати чи поновити документи, які посвідчують факт, що має юридичні наслідки. Наявність спору про право, не підвідомчого судам, не є перешкодою для судового встановлення юридичного факту. Заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред'явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено, із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах громадянського стану, тощо). Чинним законодавством не передбачений інший позасудовий порядок встановлення юридичних фактів. Перелік юридичних фактів, підвідомчих встановленню в судовому порядку, наводиться в ст.273 ЦПК України і не є вичерпним. Суд може встановлювати й інші факти, які мають юридичне значення, зокрема визнання батьківства, реєстрацію батьківства, прийняття спадщини, володіння будинком на праві власності тощо. Відповідно до ст.273 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення такого юридичного факту, як факт родинних відносин громадян (п.1). Цей факт встановлюється у судовому порядку, якщо його підтвердження необхідно заявнику, наприклад, для одержання в нотаріальних органах свідоцтва про право на спадщину, а також для оформлення права на пенсію в разі втрати годувальника. Неправомірною є відмова суду в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з тих мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Разом з тим порядком окремого провадження не може бути встановлений факт родинних відносин, якщо заявнику він необхідний для підтвердження в подальшому права на жилу площу або на обмін останньої, оскільки у разі відмови щодо визнання права на жилу площу чи на її обмін заінтересована особа може звернутися до суду з відповідним позовом. У даному судовому засіданні дослідженням наданих доказів, встановлено, що: - у свідоцтві про народження заявниці [PERSON] (серії [NUMBER], виданого Болградським відділом РАЦС 14.12.1941 року, а/з №80), - її прізвище вказано російською як «[PERSON]», батьками значаться російською - "[PERSON]" та "[PERSON]"(а.с.10), прізвище вона змінила 18.09.1965 року після реєстрації шлюбу з [PERSON] - з "[PERSON]" на " [PERSON]" (свідоцтво про одруження серії [NUMBER], а/з 53) , (а.с.12); - згідно свідоцтва про народження (серії [NUMBER] а/з 101), що належить братові заявниці - [PERSON], його прізвище вказано російською «[PERSON]», батьками значаться російською "[PERSON]" та "[PERSON]" (а.с.11); - згідно посвідки на постійне проживання серії [NUMBER], вона була видана 22.09.2005 року [PERSON], [INFO] (а.с.5); - з паспорту громадянина Росії [NUMBER], що був виданий 21.12.2001 року Ленінським РОВД міста Смоленськ, код підрозділу 672-001, вбачається, що він виданий на ім'я "[PERSON]" (російською), [INFO], який народився у с.Червоноармійське Болградського району Одеської області (а.с.4); - [INFO] [PERSON] помер у віці 81 років (свідоцтво про його смерть серії [NUMBER], яке було видане 14.04.2017 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №847, проте прізвище українською мовою чомусь у свідоцтві про смерть зазначене як "[PERSON]" (а.с.6), що є неправильним; - згідно витягу з держаного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання, відомості про померлого вказані також як [PERSON], що помер [INFO] ( ас. 13). Роль судового розгляду встановлення юридичних фактів випливає з їх значення для розвитку правових відносин та необхідності захисту прав і охоронюваних законом інтересів громадян та організацій. Оскільки заявник звернувся до суду з заявою для захисту свого права на отримання допомоги на поховання, з причини розбіжності в написанні прізвища померлого, а також у зв'язку з різними мовами документів - свідоцтва про народження - російською, а свідоцтво про смерть - українською, з матеріалів справи не вбачається, що встановлення факту за даною заявою пов'язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, тому суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з метою захисту права заявника. Відповідно до вимого ст.ст.10,11,60,64,131 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд, таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги; кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи; письмові докази, як правило, подаються в оригіналі, але якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу; сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що з наданих доказів не вбачається, що задоволенням вимог заяви будуть порушені права інших осіб, тому, з огляду на надані та досліджені судом докази, доводи заяви є обґрунтованими і відповідно до вимог ЦК та ЦПК України підлягають задоволенню.

Outcome: approved