Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернулась до ПАТ „Дельта Банк" з позовом про захист прав споживача фінансових послуг, посилаючись на те, що 01.07.2014 року та 17.07.2014 року сторони уклали депозитні договори про розміщення позивачкою в Банку депозитів відповідно на суму 25000 доларів США і 15000 доларів США на строк 30 днів. Що 02 липня 2014 року сторони уклали договір банківського рахунку. Зазначила, що 15 і 30 вересня 2014 року, тобто після збігу строку дії договорів, вона звернулась до Банку з заявою про повернення їй вкладів разом з процентами, однак Банк відмовив їй у задоволенні заяв, посилаючись на відсутність грошових коштів у валюті вкладення. Після цього позивачка розмістила в Банк платіжне доручення № 1 від 01.10.2014 року, за яким вона розпорядилась відправити 38 000 доларів США на свій валютний рахунок в іншій банківській установі. Однак Банк всупереч закону не перерахував ці кошти за її розпорядженням. Тому просила суд з врахуванням доповнень до позовної заяви стягнути з відповідача в користь позивача: 38 000 доларів США, шляхом виконання платіжного доручення № 1 від 01.10.2014 року; пеню, нараховану згідно з п.5.4. договору банківського рахунку від 02.07.2014 року в розмірі 2177 доларів США; кошти у вигляді процентів за ставкою 21 % річних у гривні за користування коштами, сплаченими за комісію невиконаного доручення від 01.10.2014 року, що складає 382 грн.; моральну шкоду в розмірі 2000 грн.; шкоду, заподіяну її здоров"ю в розмірі 3000 грн. та повернути їй комісію за переказ коштів до іншого банку в розмірі 14768,95 грн. Заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 20 листопада 2014 року позовні вимоги [PERSON] до ПАТ „Дельта Банк" було задоволено частково. Зобов"язано ПАТ „Дельта Банк" виконати розпорядження [PERSON] за платіжним дорученням № 1 від 01.10.2014 року про перерахування 38 000 доларів США на рахунок № 26208011663002 банку „Фінанси і Кредит". Стягнуто з ПАТ „Дельта Банк" на користь [PERSON] пеню за договором банківського рахунку в розмірі 380 доларів США та стягнуто в її користь з ПАТ „Дельта Банк" судовий збір в розмірі 3654 грн. і в іншій частині вимог було відмовлено. У апеляційній скарзі ПАТ „Дельта Банк" ставить питання про скасування рішення Ніжинського міськрайонного суду від 20 листопада 2014 року в частині задоволених вимог та про постановлення нового рішення в цій частині про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що вимоги позову суперечать правилам ст.16 ЦК України про способи захисту прав, оскільки позивачка одночасно просила суд стягнути з Банку грошові кошти і перерахувати їх на рахунок до іншого банку; що суд, постановивши рішення, вийшов за межі заявлених вимог, оскільки предметом позову є депозитні договори між сторонами, а договір банківського рахунку від 02.07.2014 року між сторонами не охоплюється вимогами позову; що суд не застосував правил ст.360-7 ЦПК України; що суд не обгрунтував правомірність стягнення з Банку пені саме в доларах США; що суд не врахував, що платіжне доручення про перерахування грошових коштів до іншого банку діє протягом 30-ти днів та що суд неправильно визначив розмір стягнутих з Банку судових витрат, оскільки вимога про перерахування грошових коштів до іншого банку, на думку апелянта, має немайновий характер. У запереченнях на апеляційну скаргу [PERSON] просить апеляційний суд відхилити апеляційну скаргу та залишити без змін рішення суду першої інстанції, вважачи, що місцевий суд постановив його з додержанням норм матеріального та процесуального права. Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та здійснивши перевірку законності та обгрунтованості судового рішення в межах оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Частково задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив з того, що в судовому засіданні було встановлено, що сторони перебувають у договірних правовідносинах, про що свідчать договори банківського вкладу від 01.07.2014 року та від 17.07.2014 року, за якими позивачка розмістила в Банку відповідно 25000 доларів США і 15000 доларів США; що після закінчення строку дії цих договорів грошові кошти позивачки були перераховані Банком згідно з умовами договору банківського рахунку між сторонами від 02.07.2014 року на поточний рахунок позивачки в ПАТ „Дельта Банк". Що позивачка 01.10.2014 року видала відповідачу платіжне доручення про перерахування 38 000 доларів США з поточного рахунку на її валютний рахунок в іншому банку, однак відповідач у порушення правил ст.1066 ЦК України не виконав умов договору банківського рахунку і не перерахував грошові кошти, належні позивачці, до іншого банку, чим порушив права позивачки, визначені законом. Розглядаючи питання про судові витрати, місцевий суд виходив з того, що позовні вимоги мають майновий характер, тому і визначив їх у відповідності до Закону України „Про судовий збір" в розмірі 3 тисячі 654 грн. Такий висновок місцевого суду в цій частині позовних вимог, на думку апеляційного суду, підтверджується матеріалами справи, яким суд дав правильну оцінку і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини. Вирішуючи ж вимоги позивачки про стягнення пені з Банку відповідно до правил п.5.4. договору банківського рахунку від 02.07.2014 року між сторонами, суд, правильно визначивши розмір, помилково стягнув її не у гривневому еквіваленті, а в іноземній валюті. Тому рішення суду в цій частині необхідно змінити. Відповідно до повідомлення Національного банку України від 20 листопада 2014 року, тобто на час постановлення судового рішення, 100 доларів США становлять 1514,6067 гривні. Отже, розмір пені, яку необхідно стягнути з відповідача в користь позивачки має становити 5753,20 грн. (380 х 15,14 = 5 тисяч 753 грн. 20 коп.) і доводи апеляційної скарги щодо помилкового вирішення питання про стягнення пені підлягають задоволенню. Інші доводи апеляційної скарги про те, що вимоги позову суперечать правилам ст.16 ЦК України про способи захисту порушених прав, що суд, постановивши рішення, вийшов за межі заявлених вимог, не застосував правил ст.360-7 ЦПК України та не врахував, що платіжне доручення про перерахування грошових коштів до іншого банку діє протягом 30-ти днів - не можуть бути підставою для скасування судового рішення і правильності висновків місцевого суду не спростовують. За таких обставин рішення місцевого суду в частині вирішення питання про стягнення пені підлягає зміні, а в іншій частині рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Outcome: partial