Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Сватівського районного суду Луганської області з позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру стягнення аліментів на утримання дитини в обґрунтування якого зазначила, що з 23 січня 2010 року по 20 червня 2010 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від вказаного шлюбу вони мають дитину, сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу неповнолітня дитина залишилась проживати разом з нею. 08 серпня 2013 року рішенням Сватівського районного суду Луганської області з відповідача на її користь на утримання дитини було стягнуто аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 22 травня 2013 року. На сьогоднішній день розмір аліментів стягуваних за рішенням суду є недостатнім для гармонійного розвитку дитини та є меншим за мінімальний розмір аліментів встановлений статтею 182 СК України. Просить суд змінити розмір аліментів, визначений за рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 08 серпня 2013 року та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі ј частини із всіх видів доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Сторони у підготовче судове засідання не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи за їхньою відсутністю, позивач наполягає на задоволенні позовних вимог, відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі. (а.с. 19, 20)., Визнання позову відповідачем не суперечить чинному законодавству, не порушує права чи свободи інших осіб, а тому приймається судом. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі з наступних підстав: Матеріалами справи встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб, від вказаного шлюбу в них народилась дитина, син [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, зареєстроване відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 542 серії 1-ЕД № 180092. (а.с. 6)., 20 червня 2013 року рішенням Сватівського місцевого районного суду Луганської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. (а.с. 5)., 08 серпня 2013 року рішенням Сватівського районного суду Луганської області позовні вимоги [PERSON] було задоволено та стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 500 грн. щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 22.05.2013 року. (а.с. 20)., 28.10.2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Сватівського управління юстиції було відкрито виконавче провадження про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 500 грн. щомісячно до повноліття дитини, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 40448694. (а.с. 8)., Відповідно до довідки №122 від 04.03.2019 року, виданої Гончарівською сільською радою Сватівського району Луганської області позивач [PERSON] фактично проживає без реєстрації місця проживання в [INFO] разом із сином [PERSON], [INFO]. (а.с. 7)., Позивач зазначає, що на сьогоднішній день відповідач фактично сплачує аліменти на утримання дитини у розмірі 500 грн., що на її думку є недостатнім для гармонійного розвитку дитини та є меншим за мінімальний розмір аліментів встановлений статтею 182 СК України. Так, згідно ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч.1 ст.\~8\~Закону України\~"Про\~охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частиною третьою статті 181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень статей 183, 184\~СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. У частині першій статті 192\~СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192\~СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Таким чином, вимога платника аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у зміні способу стягнення та розміру аліментів. З огляду на вищезазначені положення законодавства, виходячи з характеру спору, з урахуванням всіх обставин справи, а також того, що відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності, згідно вимог ст. 12 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, з врахуванням прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років станом з 01 січня по 30 червня 2019 року прожитковий мінімум складає 2027 грн., а також обовязку обох батьків утримувати свою дитину, враховуючи той факт, що відповідач визнав позов у повному обсязі, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, а саме змінити розмір аліментів, які стягуються за рішенням суду у розмірі 500 грн. на ј частини заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. На підставі ст. 180,182,184,192 СК України,

Outcome: approved