Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

У листопаді 2013 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - Банк, Позивач) звернулося до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до умов Генерального Договору про надання кредитних послуг №4896 від 01 вересня 2008 року (далі - Кредитний договір) [PERSON] отримала у позивача кредит в сумі 530906,00 гривень строком до 10 липня 2012 року. Додатково 01 вересня 2008 року між ПАТ "Універсал банк" та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № ВL 4896/К-1 до Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL 4896 від 01 вересня 2008 року, яка п. 3.1 . встановлює процентну ставку за використання кредитних коштів - 22,45%. З метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Позивачем та [PERSON] (далі - Поручитель, Відповідач 2) було укладено договір поруки № BL 4896-П 1 від 01 вересня 2008 року за яким поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх зобов'язань за кредитним договором №4896 від 01 вересня 2008 року. Позивач виконав свої зобов'язання у повному обсязі, а саме: в порядку передбаченому Кредитним договором перерахував на рахунок позичальника кредитні кошти в сумі 530906,00 грн. Однак в порушення умов Кредитного договору та чинного законодавства України відповідач не належним чином виконує взяті на себе зобов'язання за Кредитним договором внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором. 29 травня 2009 року відповідачу було направлено вимогу про повернення кредиту, але останнім не було вжито ніяких дій. Враховуючи зазначене позивач просить, з урахуванням збільшення позову, стягнути з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за Кредитним договором №4896 від 01 вересня 2008 року яка станом на 25 жовтня 2013 року становить 986152,93 грн, з яких: - сума дострокового стягнення кредиту - 530579,09 грн.; - в т.ч. прострочена заборгованість по сумі кредиту - 530579,09 грн.; - відсотки - 445669,61 грн.; - підвищенні відсотки - 9904,23 грн. Представник позивача Маляр Н.В. в судовому засіданні вимоги позову підтримала, просила позов задовольнити, а також стягнути з відповідачів солідарно судові витрати в сумі 3441,00 грн. Представник [PERSON] проти задоволення позову заперечував. [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом належним чином. Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Судом встановлено, що 01 вересня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг №4896 про надання кредиту в сумі 530906,00 гривень строком до 10 липня 2012 року. (а.с. 5-11). Також 01 вересня 2008 року між сторонами було укладено Додаткову угоду № ВL 4896/К-1 до Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL 4896 від 01 вересня 2008 року пунктом 3.1 якої встановлено базову процентну ставку за використання кредитних коштів в розмірі 22,45%. З метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 4896-П 1 від 01 вересня 2008 року, за яким поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором за невиконання [PERSON] усіх зобов'язань за кредитним договором №4896 від 01 вересня 2008 року. Позивач умови Договору виконав та надав відповідачу - [PERSON], кредит у розмірі 530906,00 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку [PERSON] від 01 вересня 2008 року (а.с.21). Відповідач умови Договору не виконав і відповідно до Розрахунку заборгованості за договором станом на 25 жовтня 2013 року загальна сума заборгованості відповідача по Кредитному договору становить 986152,93 грн, з яких: сума дострокового стягнення кредиту - 530579,09 грн., в т.ч. прострочена заборгованість по сумі кредиту - 530579,09 грн., відсотки - 445669,61 грн., підвищенні відсотки - 9904,23 грн. (а.с. 19-20). Як встановлено судом, [PERSON] належним чином не виконує щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та зобов'язання зі сплати процентів за користування кредитом, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом з листопада 2008 року, та з вимогами про дострокове повернення кредиту банк звернувся 18 вересня 2012 року, включивши до позовних вимог як всю заборговану суму, так і майбутні платежі. Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про стягнення заборгованості за кредитним договором в межах строків позовної давності, а саме з 01 грудня 2010 року, а тому стягує заборгованість лише за вказаний період, а саме прострочена заборгованість по сумі кредиту - 524593,11 грн., відсотки - 200488,99 грн., підвищенні відсотки - 2715,41 грн. Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в розмірі 3441,00 грн. Враховуючи зазначене та

Outcome: partial