Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-04 00:00:00

У грудні 2017 року позивач звернулася в суд з позовом в якому просила: визнати правовідношення за договором кредиту № 534 від 19.04.2007р., укладеним між АКБ «Імексбанк» в особі Філії АКБ «Імексбанк» в м. Полтаві та [PERSON] , припиненим; визнати іпотеку, за договором іпотеки № 534 від 18.04.2007р., укладеним між АКБ «Імексбанк» в особі Філії АКБ «Імексбанк» в м.Полтаві та [PERSON] , посвідченим Державним нотаріусом Першої Полтавської державної нотаріальної контори Підгайною Оленою Іванівною 18.04.2007р., зареєстрованим в реєстрі за №1-996, припиненою; припинити та скасувати обтяження нерухомого майна за об`єктом: квартира [ADDRESS] , зареєстрованого Державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори Підгайною Оленою Іванівною у: Державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (підстава договір іпотеки від 18.04.2007 року, реєстраційний номер обтяження 4827296); Державному реєстрі іпотек (підстава договір іпотеки від 18.04.2007 року, реєстраційний номер обтяження 4827374); виключити запис про заборону відчуження № 4827296 від 18.04.2007р. з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та запис про заборону відчуження № 4827374 від 18.04.2007р. з Державного реєстру іпотек; стягнути з Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначала, що 19.04.2007р. між АКБ «Імексбанк» в особі Філії АКБ «Імексбанк» в м. Полтаві, правонаступником якого являється ПАТ "Імексбанк", та нею був укладений договір кредиту № 534. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором кредиту між АКБ «Імексбанк» в особі Філії АКБ «Імексбанк» в м. Полтаві та її чоловіком - [PERSON] укладено договір іпотеки № 534 від 18.04.2007р., згідно якого в іпотеку банку була передана квартира [ADDRESS] . На зазначений об`єкт нерухомого майна у Державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вчинено запис про заборону відчуження на нерухоме майно, який зареєстрований за № 1-997. Так, відповідно п.3.3.8 договору кредиту № 534 від 19.04.2007р. вона зобов`язувалася повернути кредит в повному обсязі з нарахованими відсотками за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями згідно з графіком, визначеним п.1.1. цього Договору. [INFO] її чоловік - [PERSON] помер. Опинившись в скрутному матеріальному становищі, була позбавлена можливості повернути кредит у відповідності до умов графіку, визначеним п.1.1. цього Договору, в зв`язку з чим, між нею та відповідачем 29.05.2013р. було укладено новий графік здійснення щомісячних платежів по кредитному договору № 534 від 19.04.2007р., згідно якого термін здійснення погашень кредиту обраховувався щомісячно до 28 числа з загальною сумою 115650,00 грн. Оскільки зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором припинились внаслідок їх належного виконання, застава нерухомого майна - квартира [ADDRESS] , що складає предмет іпотеки за договором іпотеки № 534 від 18.04.2007р., також припиняється. Існування договору іпотеки № 534 від 18.04.2007р. на цей час також є протиправним, оскільки порушує її права як власника, а саме право розпоряджатись належним майном на власний розсуд. Наразі відсутні підстави заборони обтяження зазначеного нерухомого майна. Ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави Гальонкіної Ю.С. від 06 грудня 2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою 09 січня 2018 року справу прийнято до провадження судді Троцької А.І. 30.01.2018 року до суду надійшов відзив ПАТ «Імексбанк» в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову. Зазначав, що сплата позивачем 115650, 38 грн. не забезпечила виконання зобов`язань у повній мірі, тому станом на 23.01.2018 існує заборгованість по кредиту в загальному розмірі 11176,55 доларів США, з яких: прострочена заборгованість по кредиту 4556,28 доларів США, що станом на 25.01.2018 згідно офіційного курсу НБУ становить 131 518, 84 гривень; строкова заборгованість по відсотках 44,61 доларів США, що станом на 25.01.2018 згідно офіційного курсу НБУ становить 1287,68 гривень; прострочена заборгованість по відсотках 6575,66 доларів США, що станом на 25.01.2018 згідно офіційного курсу НБУ становить 189809,06 гривень. Окрім цього, за прострочення платежів по Договору нарахована пеня в розмірі 2780,29 гривень. Таким чином, загальний розмір заборгованості позивача становить 325395,87 гривень. Графік щомісячних погашень заставодавцем - [PERSON] від 29.05.2013, було підписано як вимушений захід спрямований на стимулювання боржника сплачувати кредитні кошти, окрім цього, в ньому відсутнє посилання на те, що графік складено на добровільне виконання рішення суду. Таким чином, позивачка сплачувала грошові кошти як чергові платежі по Договору. Вважає вимоги позивача безпідставними та необґрунтованими. 13.02.2018 року [PERSON] надала суду відповідь на відзив. Вказувала, що відповідно до п.7.1. Договору, всі додатки зміни чи доповнення до цього Договору мають бути вчинені в письмовій формі та підписані належним чином уповноваженими на те представниками сторін, з обов`язковим посиланням на цей Договір. Викладені відповідачем твердження є хибними і цілком спростовуються наступним. Зазначений вище графік від 29.05.2013р. вчинений в письмовій формі між АТ «Імексбанк» у м.Полтава в особі представника банку, а саме провідного фахівця Управління по роботі з проблемною заборгованістю АТ «Імексбанк» у м.Полтава - [PERSON] та гр. [PERSON] , при цьому в преамбулі даного графіку чітко зазначено, що останній складений для здійснення щомісячних погашень по кредитному договору № 534 від 18.04.2007р. Таким чином, графік щомісячних погашень від 29.05.2013р. є безпосередньо додатком до кредитного договору № 534 від 18.04.2007р.. який чітко обумовлює суми та терміни повернення кредиту, при цьому, в даному графіку зазначено застереження, що вищезазначений графік є обов`язковим до виконання. Ухвалою від 26 квітня 2018 року залучено в якості відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ», як правонаступника ПАТ «Імексбанк». 06.06.2018 року ТОВ «Ансу» направлено до суду відзив, відповідно до якого позовні вимоги відповідач не визнав. Згідно наданого АТ «ІМЕКСБАНК» розрахунку, станом на 23.01.2018 р. заборгованість позивача за Кредитним договором становить 11 176,55 доларів США (станом на 25.01.2018 р., згідно офіційного курсу НБУ становить - 322615,58 грн.), та 2780,29 грн., що загалом становить 325 395,87 грн. Правова позиція викладена в пункті 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних відносин», свідчить, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526,599 ЦК України. Отже, посилання позивача на факт повного виконання зобов`язання за Кредитним договором є безпідставним та таким, що не обґрунтовано доказами та нормами чинного законодавства України. Окрім цього посилання на факт наявності графіку та сплату коштів згідно нього не може бути підтвердженням виконання зобов`язання в повному обсязі, оскільки зазначений графік не є додатком, зміною чи доповненням до Кредитного договору, оскільки відповідно до п. 7.1. Кредитного договору, всі додатки, зміни та доповнення до даного договору мають бути вчинені в письмовій формі та підписані належним чином уповноваженими на те представниками Сторін, з обов`язковим посиланням на цей договір. До того ж, сторонами правовідносин за Кредитного договору є Кредитор та Позичальник, натомість в графіку на який посилається позивач, сторонами правовідносин є Заставодержатель та Заставодавець. Тому, сплачені грошові кошти на які посилається позивач, є черговим платежем по Кредитному договору. В судовому засіданні представники позивача - [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі та наполягали на їх задоволенні посилаючись на висновок судової економічної експертизи. Представник відповідача ТОВ «АНСУ» Шквир С.В. позовні вимоги не визнав та надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідні до них правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19 квітня 2007 року між АКБ «ІмексБанк» та [PERSON] укладено договір кредиту № 534 , відповідно до якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпечуваності, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів у сумі 75000 доларів США, зі сплатою 14 % річних, кінцевим терміном погашення 16 квітня 2012 року. На забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним договором кредиту,18.04.2007 року укладено договір іпотеки між АКБ «ІмексБанк» та [PERSON] , предметом якого є квартира [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] , актовий запис 586 від 23.11.2008 року, виданого відділом РАЦС м.Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області. Відповідно до витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі зареєстровано спадкову справу 23.01.2008 року. Як вбачається з матеріалів справи рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 12.03.2013 року стягнуто з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 302 від 19.04.2007 року в сумі 14431,45 доларів США, що в еквіваленті становить 115072,05 грн. та витрати по оплаті державного мита в сумі 1150,72 грн та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн, всього 116342,77 грн. Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 17 квітня 2013 року рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12.03.2013 року в частині солідарного стягнення з [PERSON] заборгованості скасовано, ухвалено нове рішення яким в задоволенні позову відносно [PERSON] відмовлено, в іншій частині залишено без змін. Вказаним рішенням встановлено, що станом на 13 жовтня 2011 утворилась заборгованість загальною сумою 14 431,45 дол. США, що відповідно до курсу НБУ становить 115072,05 грн., в тому числі 10 000 дол. США (еквівалент в національній валюті 79 737 грн.) - основного боргу; 3731,16 дол. США (еквівалент в національній валюті 29 751,05 грн. ) - відсотків; 700,29 дол. США (еквівалент в національній валюті 5583,90 грн.)-пені. Як було встановлено судом, що фактично у вищевказаних рішеннях в резолютивній частині допущено помилку щодо номеру договору, фактично в описовій і мотивувальній частині мова йде про договір № 534 від 19.04.2007 року. З матеріалів справи вбачається, що 20.05.20013 року укладено між заставодавцем [PERSON] та провідним фахівцем УРПЗ АТ «ІмексБанк» [PERSON] , графік щомісячних погашень з червня 2013 року - вересень 2015 року по кредитному договору № 534 від 18.04.2007 року загальною сумою визначеною у гривні в розмірі -115650 грн., зазначення про розмір щомісячних платежів, підписаний сторонами та скріплений печаткою банку, у висновку зазначено, що визначений графік є обов`язковим до виконання заставодавцем [PERSON] . Пунктом 7.1 договору кредиту передбачено, що всі додатки, зміни та доповнення до цього договору, мають бути вчиненні в письмовій формі та підписані належним чином уповноваженими на те представниками сторін, з обов`язковим посиланням на цей договір. Таким чином суд приходить до висновку, що банк укладаючи графік погашення заборгованості, після набрання рішенням суду чинності, з визначенням конкретної суми, яка відповідає сумі стягнутій за рішенням суду та терміну погашення, погодився з його добровільним виконанням [PERSON] саме в такий спосіб та у розмірі як визначено у графіку. Не заслуговують на увагу твердження представника відповідача, що вказаний графік складався на стимулювання позивача погасити поточну заборгованість, оскільки рішенням суду від 12.03.2013 року стягнуто всю суму основної заборгованості, відсотки і пеню, до суду звернулись до закінчення терміну дії кредитного договору, а тому суд вважає, що він укладений на виконання рішення суду враховуючи дату його укладення та суму, що підлягала сплаті згідно графіку і яка відповідає визначеній в рішенні суду. Також, суд оцінює критично посилання на те що вказаний додаток вчинений у спосіб не передбачений кредитним договором, оскільки в умовах кредитного договору відсутні застереження щодо неможливості укладення графіку на погашення заборгованості, як і відповідно зобов`язання щодо укладення додаткової угоди для визначення погашення заборгованості після ухвалення рішення суду. Вказаний графік є чинним, будь-яких даних про його оспорювання, і застосування відповідних наслідків відповідно до ст. 227 ЦК України , суду не надано. При цьому суд звертає увагу, що інших позовів про стягнення з [PERSON] заборгованості з 2013 року до суду не подавалось, будь-яких даних на спростування вказаних висновків суду не надано. Згідно наданих позивачем квитанцій та платіжних доручень від 17.06.2013 року, від 24.07.2013 року, від 20.08.2013 року, від 18.09.2013 року, від 17.10.2013 року, від 25.11.2013 року, від 23.12.2013 року, від 21.01.2014 року, від 21.02.2014 року, від 25.03.2014 року, від 25 .04.2014 року, від 19.05.2014 року, від 16.06.2014 року, від 23.07.2014 року, від 22.08.2014 року, від 25.08.2014 року, від 25.09.2014 року, від 21.10.2014 року, від 28 вересня 2015 року, в призначенні платежу зазначено погашення простроченої заборгованості( т.2 а.с.10-52) та погашення остаточної заборгованості за кредитним договором № 534 від 19.04.2007 року відповідно до рішення суду та графіку щомісячного погашення заборгованості від 29.05.2013 року. ( т.2 а.с. 53). Відповідно до висновку експерта № 2124 від 16.01.2020 року судової економічної експертизи встановлено, що згідно платіжних доручень в іноземній валюті [PERSON] ( [PERSON]) які додані до клопотання [PERSON] сплачено 8941 доларів США, що на момент сплати дорівнювало 115650,38 грн. Сума погашень зазначених в графіку щомісячних погашень заставодавцем [PERSON] ( [PERSON] ) і провідним фахівцем УРПЗ АТ «Імексбанк» у м. Полтаві - [PERSON] від 29.05.2013 року у розмірі 115650 грн., відповідно до платіжних доручень в іноземній валюті та касових квитанцій, які додані до клопотання про призначення судової бухгалтерської-економічної експертизи від 20.09.2019 року сплачено в повному розмірі. Відповідно до платіжних доручень наявних в матеріалах справи, згідно графіку щомісячних погашень заставодавцем [PERSON] від 29.05.2013 року [PERSON] ( [PERSON] ) в рахунок погашення простроченого кредиту згідно договору кредиту № 534 від 19.04.2007 року, сплачено суму у розмірі 115650,38 грн. Дана сума на 578,33 грн. перевищує суму гривневого еквіваленту заборгованості за кредитним договором на користь ПАТ «Імексбанк» зазначеної в рішенні апеляційного суду Полтавської області. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, заставою. Згідно ст.ст. 572, 573, 574, 575 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Заставою може бути забезпечена вимога, яка може виникнути в майбутньому. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До застави, яка виникає на підставі закону, застосовуються положення цього Кодексу щодо застави, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов`язання" (статті 530, 631 ЦК України). Відповідно ст. 593 ЦК України передбачено, що право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані. Стаття 17 Закону України «Про іпотеку», передбачає , що підстави припинення іпотеки Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, припинення договору, з якого виникає забезпечене іпотекою зобов`язання, зіставляють із підставами для припинення права іпотеки. Однак при цьому слід ураховувати, що відповідно до вимог ст.ст. 526, 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Будь-які охоронні зобов`язання, які випливають з основного, не повинні припиняти дію тих зобов`язань, які забезпечують основне, яке залишилось невиконаним. Підстави припинення іпотеки окремо визначені в статті 17 зазначеного Закону. Зміст цієї статті дає підстави для висновку, що припинення іпотеки можливе виключно з тих підстав, які передбачені цим Законом. Так, згідно з абзацом другим частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання. Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України, норми якої передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599), переданням відступного (стаття 600), зарахуванням (стаття 601), за домовленістю сторін (стаття 604), прощенням боргу (стаття 605), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606), неможливістю виконання (стаття 607), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609). Оскільки банк укладаючи графік погашення заборгованості, після набрання рішенням суду чинності, з визначенням конкретної суми,яка відповідає сумі стягнутій за рішенням суду та терміну сплати коштів, погодився з його добровільним виконанням позивачем саме в такий спосіб та у розмірі як визначено у графіку і вказана заборгованість згідно висновку експерта № 2124 від 16.01.2020 року судової економічної експертизи сплачена позивачем в повному обсязі, то суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у зв`язку із виконанням рішення суду в повному обсязі. Окрім того, суд приймає до уваги, що відповідно до акту проведення електронних торгів 04.06.2019 року у ВП № 5771721, також реалізовано не заставне майно, нежитлове приміщення за адресою [ADDRESS] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 302 від 19.04.2008 року, на суму 116 342,77 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягнення судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved