Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що відповідно до укладеного договору № б/н від 14.09.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 4200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 31.01.2017 р. має заборгованість - 52474, 47 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, а також судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, відповідно до поданої суду заяви просить справу розглядати у його відсутності, позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився, у попередніх судових засіданнях позов не визнав, подав заяву про застосування позовної давності й просить відмовити у задоволенні вимог повністю. У заяві вказує, що умовами надання споживчого кредиту від 28.09.2007 року, укладеного між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та позичальником, визначено обов`язок позичальника здійснювати погашення кредиту у порядку та строки, які визначені в заяві. У разі непогашення суми кредиту в строки, зазначені в заяві, заборгованості в частині непогашеної суми кредиту вважається такою, що прострочена. Кінцевою датою виконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту і визначеною в Заяві до кредитного договору від 28.09.2007 року, було визначено дату 28.09.2008 р., проте позичальником повністю не було здійснено повернення кредитних коштів. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки, таким чином вже починаючи з жовтня 2010 року Банк фактично знав про своє порушене право, проте не заявляв про це, і саме з цього моменту і починається перебіг позовної давності, як щодо основного зобов`язання так і до застосування відсотків за його користування та інших передбачених договором сум. Тобто починаючи з жовтня 2010 року по сьогоднішній день, строк позовної давності щодо кредитного договору від 28.09.2007 року та стягнення неустойки за вказаним договором сплив, а банк звернувся до суду за захистом своїх прав лише в лютому 2017 року, а повинен був звернутися ще у жовтні 2010 року. Просить застосувати позовну давність у справі за позовом Публічного акціонерного товариства КБ «ПРИВАТБАНК» до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором від 28.09.2007 року. Представником позивача надано відповідь на заяву представника відповідача щодо застосування позовної давності, відповідно до якої на підставі укладеного договору № б/н від 14.09.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 4200.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При оформленні кредиту повнолітньою, дієздатною особою підписується заява на отримання кредиту, якою підтверджується, що позичальник ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами, позичальник підтвердив свою згоду на те, що Заява, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи складають між ним і Банком Договір про надання банківських послуг. Стосовно строку дії договору та кредитної картки, пояснив, що даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загально прийнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях - ануітет, тощо. Але відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Згідно Умов та Правил картковий рахунок - це поточний рахунок, на якому враховуються операції по платіжній картці. Платіжна картка - спеціальний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законом порядку пластикової або іншого виду картки, яка використовується для ініціалізації переводу коштів з рахунку клієнт. Згідно Умов обслуговування банк відкриває Клієнту Картрахунок, видає Клієнту картки, їх вид та строк дії визначено в Заяві та в Пам`ятці клієнта. Тобто необхідно розрізняти поняття даних кредитно-правових відносин, які поєднанні в одне ціле - Кредитний договір. Дія договору пролонгується кожні 12 місяців. Картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на самій картці, а тому кредитний договір чинний, а заперечення відповідача нічим не обґрунтовані. Щодо строків позовної давності зауважив, що позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.І ст. 259 ЦК України). Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Статтею 261 ЦК України встановлено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицьовій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк випущеної картки до останнього дня вересня 2015 року. Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 21.02.2017 року - до спливу строку позовної давності. У зв`язку з цим, обставини, на які відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. Щодо застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені, вважає, що підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення зобов`язання триває, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. На даний час відповідач належним чином свої зобов`язання за Кредитним Договором не виконав, а тому просить задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст.509, 526 ЦК України одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Стаття 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 14.09.2007 року отримав кредит у розмірі 4200.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.7 т.1). По даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Згідно Умов та Правил картковий рахунок - це поточний рахунок, на якому враховуються операції по платіжній картці. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Платіжна картка - спеціальний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законом порядку пластикової або іншого виду картки, яка використовується для ініціалізації переводу коштів з рахунку клієнта тощо. Згідно Умов обслуговування банк відкриває Клієнту Картрахунок, видає Клієнту картки, їх вид та строк дії визначено в заяві та в Пам`ятці клієнта. Картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на самій картці. Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Крім того, 28.09.2007 р. [PERSON] підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки (а.с.9 т.2), відповідно якої його повідомлено про процентну ставку, розмір та строк внесення щомісячних платежів. Суд вважає, що посилання представника відповідача на те, що у заяві до кредитного договору від 14.09.2007 року було визначено кінцеву дату виконання позичальником зобов`язань по поверненню кредиту - 28.09.2008 р. нічим не обґрунтовані та не відповідають дійсності, термін дії картки № [NUMBER] , виданої [PERSON] 28.09.2007 - по вересень 2015 року включно, що стверджується довідкою АТ КП "Приватбанк" (а.с.17 т.2). Позивач звернувся із позовом до відповідача в лютому 2017 року, до спливу строку позовної давності, а тому підстав для застосування строків позовної даності судом не встановлено. Правовою позицією Верховного Суду України, висловленій в постанові від 3.06.2015 р. (справа №6-31цс15) визначено, що у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Так, з розрахунку заборгованості за договором №б/н від 14.09.2007 року вбачається, що відповідачем 12.06.2014 здійснено останній платіж по погашенню кредиту у сумі 15, 73 грн. У зв`язку з цим, обставини, на які відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Підписуючи заяву, відповідач підтвердив, що був повністю проінформований про умови кредитування в ПриватБанк, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Договір укладений шляхом приєднання до умов договору, підтвердженням чому є підписана позичальником заява та Умови і Правила надання банківських послуг. В судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором №б/н від 14.09.2007 року щодо повернення кредитних коштів. Згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н від 28.09.2007 р. за відповідачем станом на 31.01.2017 року рахується заборгованість - 52474,47 грн, яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 3857,13 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом - 41958,10 грн, заборгованості за пенею та комісією - 3684,27 грн, штраф складає 500,00 грн (фіксована частина), 2474.97 грн (процентна складова). Згідно з ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов`язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Кредитним договором передбачена відповідальність за порушення зобов`язання, а саме: пеня та штраф. Тобто за одне й те саме порушення зобов`язання передбачена подвійна відповідальність одного виду. При цьому відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Суд вважає, що вимога про стягнення з відповідача пені та штрафів є неправомірною, оскільки стягуючи штрафи висувати вимогу про стягнення пені банк не має права. Відповідно до Правової позиції Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 р. у справі №6-2003цс15 згідно зі ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по пені в розмірі 3684,27 грн. задоволенню не підлягають. Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення 500 грн. штрафу згідно п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг у фіксованому розмірі, також задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ч.2 ст.549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а тому не може визначатися у твердій вибірковій сумі. Відповідно до правової позиції, викладеної 8 березня 2018 року Великою Палатою Верховного Суду у справі № 444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18), після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача проценти за кредитом, нараховані станом на 30.09.2015 у сумі 10982,59 грн, відповідно до строку кредитування за кредитною карткою, виданою [PERSON] 28.09.2007 (по вересень 2015 року включно). Належних доказів щодо отримання відповідачем за даним кредитним договором картки №4149437726761479 від 20.07.2012, терміном дії до квітня 2016 року, суду не надано. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором б/н від 14.09.2007 року у розмірі 17314,69 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 3857,13 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом -10982,59 грн, штраф - 2474.97 грн (процентна складова). Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1600 грн, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 528 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved