Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ідріска Тур» про захист прав споживачів. У підтвердження своїх вимог зазначив, що позивач з дружиною запланував відвідати сімю свого сина, яка мешкає в Португалії, для чого заздалегідь узгодили з сином та невісткою період їх відпусток, період шкільних канікул у школі онука, а також забронювали готель для спільного відпочинку. З урахуванням цього, а також урахуванням рекламної інформації, наданої на сайті 24 травня 2017 року позивач звернувся до туристичного агентства «ВІТ-ТУР», яке знаходиться у м. Дніпро, вул. Барикадна, 1, офіс 301, з проханням надати туристичні послуги з організації авіа перельоту прямим чартерним рейсом Київ Лісабон Київ. Реклама впровадження туроператором ТОВ «Ідріска Тур» такого чартерного рейсу, на той час була в мережі Інтернету. Туристичні послуги з придбання квитків для цього перельоту надавались ФОП [PERSON], яка одночасно є співвласником туристичного агентства «ВІТ-ТУР». 01 червня 2017 року, згідно замовлення, позивач отримав два електронні авіаквитки на імя [PERSON] та [PERSON], оформлені через туристичного оператора ТОВ «Ідріска Тур» з вильотом прямим чартерним рейсом Київ Лісабон 25.08.2017 року і в зворотному напрямку Лісабон- Київ = 08.09.2017 року. 22 серпня 2017 року, за три дні до вильоту, під час уточнення по телефону у менеджера туристичного агентства «ВІТ-ТУР» розкладу вильоту рейсу, стало відомо, що прямі чартерні рейси Київ Лісабон і Лісабон Київ, взагалі скасовані та запропоновано подати заявку на повернення коштів, що й було зроблено через ФОП [PERSON] , при цьому альтернативних варіантів перельоту за рахунок вже сплачених коштів запропоновано не було. Зважаючи на те, що програма поїздки була підготовлена заздалегідь, позивач був вимушений укласти нову угоду з ФОП [PERSON] нової туристичної послуги. Оскільки вартість туристичних перельотів залежить від часу придбання квитків до дати вильоту, а зазначені авіаквитки були придбані та надані позивачу за три дні до вильоту, відповідно їх вартість виросла на 6\~650,00 грн. З метою досудового врегулювання спору, позивач 18.09.2017 року звернувся до ФОП [PERSON], а 21.09.2018 року до ТОВ «Ідріска Тур» з вимогою повернути кошти сплачені позивачем за авіаквитки на рейси, які були скасовані та відшкодувати збитки, завдані позивачу у звязку з відміною авіарейсів, а саме: - грошові кошти сплачені за придбання квитків на рейси, які були скасовані у розмірі 27350 грн. 00 коп.; - упущена вимога із різниці вартості квитків придбаних заздалегідь 6650 грн. 00 коп., а всього 34000,00 грн. Позивач просив суд стягнути з ТОВ «Ідріска Тур» на його користь, як відшкодування майнової шкоди в сумі 25010,00 грн. та ? частини упущеної вигоди в сумі 3325,00 грн., а всього 28335,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 25000,00 грн. Судові витрати віднести за рахунок відповідача. Позивач в судове засідання не зявився. Позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі, про що зазначив у наданій суду заяві. Відповідач у судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Причини неявки у судове засідання не повідомив. Суд, дослідивши докази в їх сукупності, вважає, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач запланував відвідати сімю свого сина, яка мешкає в Португалії, для чого заздалегідь узгодили з сином та невісткою період їх відпусток, період шкільних канікул у школі онука, а також забронювали готель для спільного відпочинку. З урахуванням цього, а також урахуванням рекламної інформації, наданої в мережі інтернет 24 травня 2017 року позивач звернувся до туристичного агентства «ВІТ-ТУР», з проханням надати туристичні послуги з організації авіа перельоту прямим чартерним рейсом Київ Лісабон Київ. Реклама впровадження туроператором ТОВ «Ідріска Тур» такого чартерного рейсу, на той час була в мережі Інтернету. Туристичні послуги з придбання квитків для цього перельоту надавались ФОП [PERSON], яка одночасно є співвласником туристичного агентства «ВІТ-ТУР». 01 червня 2017 року, згідно замовлення, позивач отримав два електронні авіаквитки на імя [PERSON] та [PERSON], оформлені через туристичного оператора ТОВ «Ідріска Тур» з вильотом прямим чартерним рейсом Київ Лісабон 25.08.2017 року і в зворотному напрямку Лісабон- Київ - 08.09.2017 року. 22 серпня 2017 року, за три дні до вильоту, під час уточнення по телефону у менеджера туристичного агентства «ВІТ-ТУР» розкладу вильоту рейсу, стало відомо, що прямі чартерні рейси Київ Лісабон і Лісабон Київ, квитки на які позивач заплатив 22350,00 грн., взагалі скасовані та запропоновано подати заявку на повернення коштів, що й було зроблено через ФОП [PERSON] при цьому альтернативних варіантів перельоту за рахунок вже сплачених коштів запропоновано не було. Зважаючи на те, що програма поїздки була підготовлена заздалегідь, позивач був вимушений укласти нову угоду з ФОП [PERSON] нової туристичної послуги. Оскільки вартість туристичних перельотів залежить від часу придбання квитків до дати вильоту, а зазначені авіаквитки були придбані та надані позивачу за три дні до вильоту, відповідно їх вартість виросла на 6\~650,00 грн. З метою досудового врегулювання спору, позивач 21.09.2018 року до ТОВ «Ідріска Тур», в порядку\~ст. 530 ЦК України, з вимогою повернути кошти сплачені позивачем за авіаквитки на рейси, які були скасовані та відшкодувати збитки, завдані позивачу у звязку з відміною авіарейсів, а саме: - грошові кошти сплачені за придбання квитків на рейси, які були скасовані у розмірі 27350 грн. 00 коп.; - упущена вимога із різниці вартості квитків придбаних заздалегідь 6650 грн. 00 коп., а всього 34000,00 грн. ТОВ «Ідріска Тур» на звернення позивача про повернення коштів письмової відповіді не надало. Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів»\~визначає, що споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника (п. 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (п. 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (п. 17); виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (п. 3). Відповідно до припису абзацу четвертого\~статті 42\~Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. За змістом положень \~статті 55 Конституції України\~кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Відповідно до приписів статей\~3,\~4 Цивільного процесуального кодексу України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Однією з засад цивільного судочинства проголошено свободу договору, що передбачено приписом\~статті 3 Цивільного кодексу України.\~ Відповідно до роз'яснень п.11\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Ухвалою суду від 26 вересня 2018 року затверджено мирову угоду між позивачем та ФОП [PERSON], яка добровільно повернула матеріальну шкоду та ? частину упущеної вигоди, провадження по справі в цій частині закрито. Частиною 2 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~12.06.2009р.\~№2\~«Про застосування\~норм цивільного\~процесуального законодавства\~при розгляді\~справ у\~суді першої\~інстанції» роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124\~Конституції України та статті 3\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Правилами ст.\~12\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно п. 17 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Відповідно до ст.\~20\~Закону України\~«Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов'язується надати за замовленням іншої сторони (туриста)\~комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист обов'язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання (ст. 901 ЦК України). Згідно ст. 902 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Статтею 629 ЦК України\~визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно положень статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч.1 ст. 611 ЦК України). Частиною 1 статті 906\~ЦК України передбачено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Також ч. 11 ст.\~20\~Закону України\~«Про туризм» визначено, що якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані. У разі неможливості здійснення таких заходів або відмови туриста від них туроператор зобов'язаний надати йому без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився турист, а також відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін. Порушення законодавства в галузі туризму тягне за собою відповідальність згідно із законом. Порушеннями законодавства в галузі туризму, зокрема, є порушення умов договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг (ст. 30 Закону України «Про туризм»). Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 32 вищевказаного Закону, за неналежне виконання своїх зобов'язань туроператор, турагент, інші суб'єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб'єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини. Спори майнового характеру між суб'єктами туристичної діяльності та споживачами туристичних послуг вирішуються у встановленому порядку з дотриманням вимог цього Закону. Також частина перша статті 33\~вказаного Закону визначає, що суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов'язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. В правовій позиція Верховного Суду України, викладеній в постанові від 3 липня 2013 року № 6-42цс13, зазначено, що за змістом частин першої, другої, десятої статті 20, частини другої статті 30, частин першої та другої статті 32, частини першої статті 33 Закону України від 15 вересня 1995 року № 325/95-ВР "Про туризм" (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), частини четвертої статті 10 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII "Про захист прав споживачів", статей 610 і 611, частини п'ятої статті 653, частини першої статті 901\~ЦК України майнову відповідальність несе суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику (туристу) завдано збитків. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що відповідачем ТОВ «Ідріска Тур» не було виконано взятих на себе зобов'язань за Агентським договором №05/1147 від 10.01.2017 року, а саме не надано послугу, чим порушено права позивача та завдано йому збитки в розмірі вартості туристичної послуги 25010,00 грн. та упущеної вигоди в сумі 3325,00 грн., а тому, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що\~\~ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] слід задовольнити. Щодо заявлених вимог про стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного. Відповідно до припису\~статті 23 Цивільного кодексу України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч. 2\~ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»\~при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди. Згідно роз'яснень викладених у пункті 23\~Постанови № 5 від 12.04.1996 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів»\~при вирішенні вимог споживачів про відшкодування на підставі\~статті 24 Закону\~моральної шкоди суди повинні виходити з роз'яснень, які Пленум Верховного Суду України дав у\~постанові від 31.03.1995 року за № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Зокрема, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, яких споживач зазнав унаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні винні дії продавця, виготівника, виконавця або через їх бездіяльність. Розмір відшкодування моральної шкоди встановлюється судом і визначення його не ставиться в залежність від наявності матеріальної шкоди, вартості товару (робіт, послуг), суми неустойки, а має ґрунтуватися на характері й обсязі моральних і фізичних страждань, заподіяних споживачеві у кожному конкретному випадку.\~ Суд зауважує, що отримання інформації про скасування авіарейсів та подальшого придбання авіаквитків за вищою ціною призвело до значного і непрогнозованого зменшення сімейного бюджету, що ускладнило підтримання розміреного сімейного побуту. Все це спричиняло у позивача постійні негативні емоції, моральні та психологічні переживання, повязані з беззаконними, непослідовними діями та протиправною поведінкою щодо позивача та членів його родини з боку посадових осіб ТОВ «Ідріска Тур», завдали щоденні душевні страждання. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог та стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн., що буде відповідати вимогам розумності та співмірності. Згідно\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача\~\~в дохід держави слід стягнути 1762,00 грн. судового збору за вимогу майнового характеру та судовий збір за вимогу немайнового характеру у розмірі 1762,00 грн.., а всього 3524 грн. 00 коп., оскільки позивач був звільнений від його сплати на підставі\~Закону України «Про захист прав споживачів». На підставі викладеного,

Outcome: partial