Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

У червні 2020 року Моторне (транспортне) страхове бюро звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 30.11.2018 року водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat» д.н.з. [NUMBER] , не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась безпечної дистанції та здійснила зіткнення з автомобілем марки «Opel Vectra»д.н.з. [NUMBER] , під керування водія [PERSON] . Позивач вказує, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення [PERSON] Правил дорожнього руху , за що постановою Ужгородського міськрайонного суду від 28.02.2019 року [PERSON] визнано винною у скоєнні ДТП та визнано винною у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. У порушення вимог Закону, цивільно-правова відповідальність [PERSON] за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент настання ДТП, застрахована не була. Внаслідок даної пригоди потерпіла особа - [PERSON] зазнав матеріальних збитків завданої ушкодженням автомобіля, у розмірі 17 139,48 грн. що підтверджується звітом № 50 від 11.03.2019 року, складеного експертом. Як зазначає позивач, оскільки на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, потерпіла особа звернулась до МТСБУ з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди та заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі ст.41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" позивачем 07.06.2019 року було здійснено виплату страхового відшкодування потерпілій особі у розмірі 14282 ,91 грн. Крім того, позивачем понесено витрати за оплату послуг аварійного комісара у розмірі 1084,00 грн. Посилаючись на викладені обставини, на приписи п. 38.2.1 ст.38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.27 ЗУ «Про страхування» та ст. ст. 1187, 1191 ЦК України, позивач просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача : кошти в розмірі понесених витрат в сумі 14282 ,91 грн.; судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн., 1084,00 грн. витрат за оплату послуг аварійного комісара. В судове засідання представник позивача не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Надав суду клопотання, відповідно до якого позовну заяву підтримує, просить її задовольнити та розглянути справу у його відсутності. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання у відповідності до ч.ч.6,7 ст. 128 ЦПК України. Представник відповідача в судовому засіданні просив суд надати можливість в позасудовому порядку врегулювати даний спір та оголосити у справі перерву. В наступне судове засідання після оголошеної перерви не з`явився , від представника відповідача надійшло до суду 16.09.2021 року клопотання про відкладення розгляду справи. Аналогічні клопотання від представника відповідача про відкладення розгляду справи надходили до суду 30.11.2020 року,11.02.2021 року,26.03.2021 року. Відзив до суду не надходив. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 15.10.2020 представником позивача подано до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. 12.11.2020 представником позивача подано до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. 30.11.2020 представником відповідача подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи та ознайомлення з матеріалами справи 11.02.2021 представником відповідача подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи. 26.03.2021 представником відповідача подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи. 07.05.2021 представником позивача подано до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. 15.07.2021 представником позивача подано до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. 16.09.2021 представником відповідача подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи. В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії: Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 21.09.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги, правовідносини сторін, що випливають з таких обставин, перевіривши їх доводи наявними в справі доказами, надавши їм правову оцінку, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або , крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5. даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи , а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власноїініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Як встановлено судом , 30.11.2018 року близько 10 год. 15 хв. в м. Ужгород відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Volkswagen Passat» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу марки «Opel Vectra»д.н.з. [NUMBER] , під керування водія [PERSON] .. Внаслідок зіткнення транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 28 лютого 2019 року у справі № 308/13997/18 водія [PERSON] визнано винною в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Згідно ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. На підставі наведеного, суд вважає, що вина відповідача [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена та повністю доведена судовим рішенням і в силу ч.4 ст. 82 ЦПК України доведення не потребує. Вищевказане ДТП, як стверджує позивач, призвело до завдання транспортному засобу марки «Opel Vectra»д.н.з. [NUMBER] , страхувальником якого є [PERSON] , механічних пошкоджень. На виконання вимог ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності співвласників наземних транспортних засобів», водієм [PERSON] було повідомлено Моторне (транспортне) страхове бюро України про подію, про що свідчить письмове повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду(а.с. 8). Цивільно-правова відповідальність потерпілої особи у вищевказаній ДТП [PERSON] , який є страхувальником автомобіля марки «Opel Vectra»д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у страховій компанії ПАТ «НАСК «ОРАНТА» , що підтверджується полісом №АМ/7966919 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів . Термін дії з 11.11.2018 року по 10.11.2019 року, що підтверджується полісом №АМ/7966919 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.13). Як встановлено судом, 06.12.2018 року [PERSON] , який є водієм автомобіля марки «Opel Vectra»д.н.з. [NUMBER] , звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, та 15.03.2019 року із заявою про виплату страхового відшкодування звернувся страхувальник [PERSON] . Відповідно до звіту № 50 про оцінку автомобіля марки «Opel Vectra»д.н.з. [NUMBER] , складеного оцінювачем [PERSON] розмір матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «Opel Vectra» становить 17139,48 грн. (а.с.17-24). Наказом МТСБУ від 06.06.2019 року № 5589 на підставі ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та довідки №1 від 10.05.2019 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, номер справи 55256, тип винуватця - незастрахований; визначено сплатити на рахунок [PERSON] - 14282,91 грн. за шкоду, заподіяну в результаті ДТП. (а.с.35). Згідно платіжного доручення № 966386 від 07.06.2019 року МТСБУ перерахувало [PERSON] страхове відшкодування згідно наказу № 5589 від 06.06.2019 в сумі 14282,91 грн. (а.с.37). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного. Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування"). Між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язан-нях. Предметом доказування є вчинення відповідачем певних дій, які призвели до заподіяння позивачу матеріальної шкоди. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно п.п. 33.1, 33.1.4 ст. 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати),водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Статтею 1191 ЦК України та п.38.2.1 ст.38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що особа яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 1 ч.1 ст.1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з виниіншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно п.п а п. 41.1 ст. 41 Закону України МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, зокрема, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Положенням ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Таким чином, враховуючи, що ДТП була скоєна з вини відповідача, цивільно-правова відповідальність якого на момент скоєння пригоди не була застрахована, МТСБУ здійснено виплату страхового відшкодування потерпілому, а відтак до позивача перейшло право вимоги до відповідача в межах фактичних витрат. Судом встановлено, що Моторно (транспортним) страховим бюро України сплачено [PERSON] , у відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача, цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована у загальному розмірі 14282,91 грн. З урахуванням викладеного позовні вимоги Моторно (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування в сумі 14282,91 грн. підлягають задоволенню повністю. Окрім цього як встановлено судом, позивачем було сплачено 1084,00 витрат на оплату послуг аварійного комісара, що підтверджується платіжним доручення № 937984 від 14.05.2019 року ( а.с. 37), а відтак в цій частині вимоги позивача підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України,№ 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається,виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, зважаючи на те, що відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з підстав та мотивів викладених вище. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. З огляду на висновки Суду щодо позовної заяви та задоволення позовних вимог , у порядку частин першої та другої статті 141 ЦПК України, з відповідача за позовом на користь позивача підлягає стягненню фактично сплачений судовий збір за подання позовної заяви у сумі 2102,00 грн.

Outcome: approved