Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

Позивачка звернулася в Верховинський районний суд із зазначеним позовом до відповідача, третя особа - орган опіки та піклування Верховинської РДА. Позовні вимоги мотивує тим, що 21.03.2014 року рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області між нею та відповідачем розірвано шлюб. Від шлюбу у них народилася дочка - [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишилася проживати з нею та перебуває на повному її вихованні та утриманні. Влітку вона запланувала повезти дитину на відпочинок до Болгарії з метою оздоровлення та розширення її кругозору, однак відповідач не надає згоди на виїзд дочки за межі України. Просила визнати відмову відповідача безпідставною та надати дозвіл на оформлення проїзних документів для тимчасового виїзду за межі України неповнолітньої дочки [PERSON] без згоди батька [PERSON] В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги, а саме : просить надати їй дозвіл на оформлення проїзних документів для тимчасового виїзду в Болгарію неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в період з 01 серпня по 15 вересня 2014 року без згоди батька [PERSON] та надати дитині дозвіл на тимчасовий виїзд в Болгарію в період з 01 сепрня по 15 вересня 2014 року в її супроводі без супроводу та згоди батька [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце рогляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Верховинської РДА в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши позивачку, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у позивачки та відповідача в період шлюбу народилася дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Верховинського районного управління юстиції Івано-Франківської області 11.08.2011 року (а.с.7). 21.03.2014 року рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області між позивачкою та відповідачем розірвано шлюб, неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] залишено на проживання при матері [PERSON] (а.с.5-6). Із довідки виданої виконкомом Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області за вих. № 1007 від 09.07.2014 року видно, що [PERSON], [INFO] зареєстрована та проживає в житловому будинку в [ADDRESS] разом із матір'ю [PERSON].(а.с.8). За вимогами ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. За вимогами п. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду та в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Позивачка в судовому засіданні ствердила, що має змогу оздоровити та забезпечити відпочинок неповнолітньої дочки в Болгарії, однак відповідач відмовився надати свою згоду на виїзд дитини за кордон. Відповідно до ст.ст. 1,2 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Як зазначено ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. А тому, з врахуванням вищезазначеного і ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, яка встановлює обов'язок приділяти першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також того, що виїзд дитини за кордон на оздоровлення та відпочинок без згоди та супроводу відповідача не порушує його прав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення . На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 15, 313 ЦК України, ст.4 Закону України "Про порядок виїзду та в'їзду в Україну громадян України" та

Outcome: approved