Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовною заявою Приватного сільськогосподарського виробничого підприємства «Рутенія-М», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОМ" про визнання договору оренди землі недійсним. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що вона є власником земельної ділянки площею 4,03 га, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована в межах території Великомечетнянської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого Кривоозерською райдержадміністрацією 05.05.2004 року на земельну ділянку з кадастровим номером: [NUMBER]. В квітні 2017 року їй стало відомо про існування договору оренди, зареєстрованого відділом Держкомзему регіональної філії ДП "Центр ДЗК" у Кривоозерському районі Миколаївської області 19.04.2012 року, за яким належна їй земельна ділянка передана у користування ПСВП "Рутенія-М" строком на 15 років. Посилаючись на те, що вона не мала наміру передавати в користування відповідача належну їй земельну ділянку, спірний договір не укладала, особисто не підписувала та не уповноважувала будь-яку іншу особу на підписання цього договору, просила визнати недійсним договір оренди землі укладений 05 серпня 2011 року між нею та ПСВП "Рутенія-М", державну реєстрацію яких проведено відділом Держкомзему у Кривоозерському районі Миколаївської області 19.04.2012 року за № 482390004001171. В судовому позивач, її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на те, що між [PERSON] та ПСВП "Рутенія-М" було досягнуто домовленості щодо надання нею в користування відповідача належної їй земельної ділянки, узгоджено умови та строк оренди, після оформлення договору в письмовій формі, вона підписала його власноручно, тому просив відмовити в задоволені позову. Представник третьої особи до суду не з'явився, будь-яких пояснень суду не надав. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи підтверджено, що позивач є власником земельної ділянки площею 4,03 га, кадастровий номер: [NUMBER] з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Великомечетнянської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданим Кривоозерською райдержадміністрацією 05.05.2004 року (т. І, а.с. 7). 05 серпня 2011 року між Приватним сільськогосподарським виробничим підприємством "Рутенія-М" (орендар) та [PERSON] (орендодавець) в с. Тернувате Кривоозерського району Миколаївської області укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в межах території Великомечетнянської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, кадастровий номер: [NUMBER], загальною площею 4,03 га, яка належить орендодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого Кривоозерською райдержадміністрацією 05.05.2004 року. Договір укладено на 15 років з моменту набрання ним чинності. Вказаний договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Кривоозерському районі регіональної філії ДП "Центр ДЗК", про що у Книзі записів державної реєстрації договорів на право тимчасового користування землею (на умовах договору оренди) вчинено запис за № 48239000400471 від 19.04.2012 року (т. ІІ а.с. 1-3) та згідно акта приймання-передачі, який є додатком до даного договору [PERSON] передала земельну ділянку орендарю (т. ІІ а.с. 4). Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Стаття 14 Закону України «Про оренду землі» визначає, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Оскільки позивачем оспорювалися її підписи під вищевказаними договорами оренди земельних ділянок, ухвалою суду від 02 лютого 2018 року в межах даного провадження було винесено ухвалу про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи ( т. 1, а.с. 56). 15.03.2018 року на адресу суду надійшло клопотання експерта № 107 від 03.03.2018 року "Про вчинення дій, необхідних для проведення експертизи", відповідно до якого виконання призначеної судової почеркознавчої експертизи призупинено до надання позивачкою вільних зразків її підписів не менш ніж в 10-ти документах в період 2007-2017 років (т. 1, а.с. 56). Про вказані вимоги експерта судом повідомлено позивача відповідним листом № 479/385/17/1344/18 від 28.03.2018 року (т. І а.с. 60), проте, протягом визначеного експертом строку, позивачем не надано необхідних матеріалів для дослідження експертом. У зв'язку з невиконанням позивачем вимог клопотання експерта, 20.04.2018 року ним складено повідомлення № 107 про неможливість проведення судової почеркознавчої експертизи в даному цивільному провадженні та повернуто суду судову справу № 479/385/17 разом із доданими до неї матеріалами. Відповідно до положень ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Протягом судового розгляду, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про відсутність волевиявлення на укладення спірного договору оренди земельної ділянки від 05 серпня 2011 року, та його не підписання, тому відсутні підстави для визнання договору недійсним у відповідності до ч. 3 ст. 203, ст. 215 ЦК України і справжність підпису у спірному договорі оренди позивачкою не спростовано. За таких обставин, визначивши дійсну правову кваліфікацію правовідносин між сторонами, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Внаслідок відмови в позові згідно положень п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed