Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач 1), [PERSON] (далі - Позивач 2) звернулися до суду з позовом до ТВД "Страхова компанія Ю.ЕС.АЙ." (далі- Відповідач 1), [PERSON] (далі - Відповідач 2) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позов обгрунтовано наступними обставинами. 11.04.2018 об 11 год. 10 хв., сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «VOLKSWAGEN AMAROK», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «ЗАЗ Forza», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 26.06.2018 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобілю «VOLKSWAGEN AMAROK», д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] були спричинені механічні пошкодження. Розмір матеріальної шкоди завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу становить 11209,78 грн. На час ДТП відповідальність [PERSON] була забезпечена в ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай». Позивач 1, звернулася до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» про виплату страхового відшкодування, в результаті чого останній було сплачено страхове відшкодування у розмірі 2 860,62 грн. та за повторною заявою здійснено доплату в розмірі 7657,17 грн. Враховуючи, що розмір виплаченого страхового відшкодування менше ніж матеріальний збиток визначений судовим експертом Парфьоновим О.О. № 1323 від 23.10.2018, тому [PERSON] просила стягнути частину невиплаченого страхового відшкодування в сумі 691,99 грн. з ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай». Також Позивачі зазначають, що бездіяльність ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» була психотравмуючою для них. Маючи всі законні підстави для отримання відшкодування завданої шкоди у визначені законодавством 90 днів, Позивачі перебувають у спорі з ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» з дня ДТП до теперішнього часу. Вказують, що така душевна травма поглибилась, коли Позивачі усвідомили, що належний їм на праві спільної сумісної власності автомобіль «Volkswagen Amarok» д.н.з. [NUMBER] , з вини [PERSON] зазнав механічних пошкоджень, втратив товарну вартість, потребує ремонту, що обумовлює відсутність можливості ним користуватись тривалий час. Бездіяльністю ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.», як страховика та особи, відповідальної за своєчасне та повне відшкодування завданої шкоди, були порушені життєві плани Позивачів, їх повноцінне життя було обмежене, що призвело до душевних страждань. Тому Позивачі просили стягнути з ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» моральну шкоду у розмірі 25 000,00 грн. кожному. Додатково [PERSON] просила стягнути з ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» комісію банку в сумі 14,38 грн. та 38,48 грн., які банк утримав при перерахуванні страхового відшкодування, витратити на поштові відправлення адвокатських запитів у розмірі 42,20 грн., витрати за формування та друк 2 виписок з карткового рахунку АТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 200,00 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 4 800,00 грн. та судовий збір в сумі 1536, 80 грн. [PERSON] просив стягнути з ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» витрати на проведення судовим експертом Парфьоновим О.О. автотоварознавчого дослідження в розмірі 1800 грн., витрати за формування та друк виписки з карткового рахунку АТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 100,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 2 000,00 грн. та судовий збір в сумі 1536, 80 грн. З приводу позовних вимог до [PERSON] . Позивачі просили стягнути на їх користь по 1000,00 грн. моральної шкоди. Також Позивач [PERSON] просила стягнути з [PERSON] франшизу в розмірі 1000,00 грн., а Позивач [PERSON] просив стягнути з [PERSON] понесені ним витрати на проведення експертного дослідження обставин та механізму ДТП в сумі 2500, 00 грн. Ухвалою суду від 18.09.2019 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Роз`яснено Відповідачам право протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали надіслати до суду відзив на позовну заяву, письмові докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позову. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. У відповідності до ст.ст.174, 178 ЦПК України [PERSON] не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. 04.03.2020 ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» надіслав до суду відзив на позовну заяву. У відзиві зазначено, що між Страховиком ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» та [PERSON] було укладено договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, франшиза за полісом 1000,00 грн. 12.04.2018 до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» звернувся Позивач 2 з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. На виконання пунктів 34.2. та 34.4. статті 34 Закону, а саме визначення розміру збитків, ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» залучив аварійного комісара [PERSON] . Відповідно до Дослідження спеціаліста № 51-0/42/2 від 13.07.2018, вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ «VOLKSWAGEN AMAROK», д.н.з. [NUMBER] з урахуванням фізичного зносу запчастин склала 4650,00 гривень з ПДВ. Розмір страхового відшкодування було розраховано наступним чином: 4650, грн. (матеріальний збиток) - 1000,00 грн. (франшиза відповідно до полісу АМ/3065767) - 775,00 гривень (сума ПДВ), оскільки страхове відшкодування виплачувалось на рахунок потерпілого = 2875,00 грн. 21.08.2018 Страховик здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 2875,00 грн. на рахунок Позивача 1 на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ/3065767. Не погоджуючись із сумою страхового відшкодування Позивач 1 надав повторну заяву про виплату страхового відшкодування (вх. № 51-1926 від 23.04.2019) та звіт судового експерта Парфьонова О.О. № 1323 від 23.10.2018, згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «VOLKSWAGEN AMAROK», д.н.з. [NUMBER] в результаті пошкодження при ДТП складає 11209, 78 грн. ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» переглянув рішення про виплату страхового відшкодування та погодив його розмір з Позивачем 1. Після чого було прийнято рішення про доплату суми страхового відшкодування в розмірі 7 695,65 грн. Тобто всього Позивачу 1 виплачена загальна сума страхового відшкодування в розмірі 10 570,65 грн., яка була розрахована наступним чином: 11 209,78 (матеріальний збиток, що визначений на підставі Звіту № 1323 - 1 000,00 грн. (франшиза відповідно до полісу АМ/3065767) - 1439,13 грн. (сума ПДВ, оскільки страхове відшкодування виплачувалось на рахунок потерпілого) + 1 800,00 гривень (за оплачені послуги експерта [PERSON] ). 08.05.2019 ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» здійснило доплату суми страхового відшкодування в розмірі 7 695,65 гривень на користь Позивача 1. Крім цього Відповідач 1 не погодився із сумою моральної шкоди в розмірі 50 000,00 грн. та вказав, що відповідно до статті 26-1 Закону Страховиком моральна шкода відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. В зв`язку з тим, що Позивачам не було заподіяно шкоди здоров`ю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 11.04.2018 в місті Києві, то у ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» не виникає обов`язку щодо відшкодування такої шкоди. ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» просив відмовити в задоволені позовних вимог, пред`явлених до нього в повному обсязі. Позивачі в судове засідання не з`явилися, однак їх представник надав заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Представник відповідача 1 у відзиві просив розглядати справу у його відсутності. Відповідач 2 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслав. Про причину неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до постанови Дарницького районного суду м. Києва від 26.06.2018 встановлено, що [PERSON] 11.04.2018 об 11 год. 10 хв., керуючи автомобілем «ЗАЗ Forza», державний номерний знак [NUMBER] по вул. Харківське шосе, 164 в м. Києві, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем «VOLKSWAGEN AMAROK», державний номерний знак [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 2.3 «б», 13.1 Правил дорожнього руху України, тобто скоїв правопорушення передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вказаною постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] було закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Станом на день розгляду справи постанова Дарницького районного суду міста Києва від 26.06.2018 набрала законної сили. За нормою частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини шостої цієї ж статті, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно Полісу № АМ/3065767 від 05.03.2018 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальності власника наземного транспортного «ЗАЗ Forza», д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП була застрахована в ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.», страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю - 200 000 грн., за шкоду завдану майну - 100 000 грн., розмір франшизи складає 1000,00 грн. Внаслідок ДТП автомобілю «VOLKSWAGEN AMAROK», д.н.з. [NUMBER] , що належить Позивачу 1 були спричинені механічні пошкодження. 12.04.2018 [PERSON] звернувся до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. На виконання пунктів 34.2. та 34.4. статті 34 Закону, а саме визначення розміру збитків, ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» залучив аварійного комісара [PERSON] . Відповідно до Дослідження спеціаліста № 51-0/42/2 від 13.07.2018, вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ з урахуванням фізичного зносу запчастин склала 4650,00 гривень з ПДВ. 21.08.2018 ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 2875,00 грн. на рахунок [PERSON] на підставі полісу обов`язкового врахування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ/3065767. Не погоджуючись із сумою страхового відшкодування [PERSON] надала повторну заяву про виплату страхового відшкодування (вх. № 51-1926 від 23.04.2019) та звіт судового експерта Парфьонова О.О. № 1323 від 23.10.2018, згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику «VOLKSWAGEN AMAROK», д.н.з. [NUMBER] в результаті пошкодження при ДТП складає 11209, 78 грн. ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» переглянув рішення про виплату страхового відшкодування та погодив його розмір з [PERSON] . Після чого було прийнято рішення про доплату суми страхового відшкодування в розмірі 7 695,65 грн., а всього на загальну суму 10 570,65 гривень. 08.05.2019 ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» здійснило доплату суми страхового відшкодування в розмірі 7 695,65 гривень. Сума страхового відшкодування розрахована наступним чином: 11 209,78 (матеріальний збиток, що визначений на підставі Звіту № 1323) - 1 000,00 грн. (франшиза відповідно до полісу АМ/3065767) - 1439,13 грн. (сума ПДВ, оскільки страхове відшкодування виплачувалось на рахунок потерпілого) + 1 800,00 гривень (за оплачені послуги експерта [PERSON] ). Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність в разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до приписів статей 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. За змістом вказаної норми у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає податок на додану вартість, в межах суми страхового відшкодування. У разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта, які мають бути використані в процесі його ремонту, то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 28 лютого 2018 року у справі №757/22706/15-ц. Таким чином, у випадку не проведення фактичного ремонту транспортного засобу або проведення його особою, яка не є платником ПДВ, податкові зобов`язання не виникають. Оскільки виплата страхового відшкодування здійснювалась на картковий рахунок Позивача, ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» правомірно зменшило розмір страхового відшкодування на суму ПДВ. Крім того, матеріалами справи встановлено, що ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» відшкодувало [PERSON] витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1800, грн. Таким чином вимоги про стягнення з ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» недоплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 691,99 грн. та витрат на проведення автотоварознавчого дослідження судовим експертом Парфьоновим О.О. в розмірі 1800,00 грн., не підлягають задоволенню. При цьому як вбачається із виписки по картковому рахунку [PERSON] відкритого у АТ КБ «ПриватБанк», Страховиком було перераховано кошти 22.11.2018 в сумі 2875,0 грн. та відповідно 19.07.2019 в сумі 7695,65 грн. на рахунок Позивача 1 в повному обсязі. Та обставина, що Банк з позивача, з певних підстав утримав комісію за зарахування коштів на її картковий рахунок, не є підставою для покладення на Відповідача 1 цих витрат, оскільки такі відносини виникли між [PERSON] та Банком. За таких підстав, суд не вбачає підстав для стягнення з Страховика витрат на формування та друк довідок по рахунку [PERSON] в розмірі 200, 00 грн. та [PERSON] в розмірі 100,00 грн. Щодо відшкодування моральної шкоди з ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай», суд приходить до наступного висновку. Питання відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому, врегульовано статтею 26-1 Закону № 1961-IV, згідно з якою, зокрема, страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Позивачі, обґрунтовуючи свої вимоги про відшкодування моральної шкоди, не посилалися як на підставу своїх вимог на ушкодження здоров`я під час ДТП. Вказували, що моральна шкода спричинена невиплатою страхового відшкодування, в результаті чого вони не могли тривалий час відновити свій транспортний засіб, а відтак і були позбавлені права користуватися ним. Проте, судом встановлено, що страхове відшкодування виплачене Позивачу 1 в повному обсязі, відтак заявлена з цих підстав позивачами вимога про відшкодування моральної шкоди не доведена, зокрема, не встановлено наявності всіх основних умов відповідальності за спричинену моральну шкоду, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача. Враховуючи викладене, вимоги [PERSON] та [PERSON] до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» є безпідставними, відтак не підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно статті 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до пункту 9.1. статті 9 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати згідно пункту 9.4. цієї статті за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Пунктом 12.1 статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. За таких обставин, враховуючи, що Полісом № АМ/3065767 від 05.03.2018 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів було передбачено франшизу, розмір якої становив 1000,00 грн., з відповідача [PERSON] на користь Позивача 1 підлягає стягненню ця сума. Щодо відшкодування моральної шкоди з [PERSON] на користь Позивачів, суд приходить до наступного. За правилами передбаченими ст. ст. 16, 23 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, приниженні честі, гідності та ділової репутації. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. п. 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з подальшими змінами та доповненнями, відповідно до ст. 137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. На підставі оцінки наведених у позовній заяві доводів і аргументів та наданих позивачами доказів суд дійшов висновку про доведеність факту завдання водію автомобіля «VOLKSWAGEN AMAROK», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] душевних страждань і переживань, зумовлених самим фактом потрапляння у дорожньо-транспортну пригоду, що викликало стан нервового потрясіння. Суд вважає обґрунтованими і доводи [PERSON] про те, що внаслідок потрапляння у дорожньо-транспортну пригоду він змушений був витрачати час на очікування поліції і оформлення пригоди, що порушило його життєві плани. Також суд вважає обґрунтованими і доводи власника автомобіля [PERSON] про те, що винні неправомірні дії відповідача [PERSON] спричинили їй душевні страждання, викликані пошкодженням цінного майна, та зумовили істотні зміни у звичному способі її життя, оскільки вона змушена була витрачати час, зусилля та власні кошти на збирання необхідних документів, звернення до страхової компанії, оцінювача, адвокатів та до суду, щоб довести порушення своїх прав. Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди в грошовому еквіваленті, суд виходить із засад розумності та справедливості, вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] у відшкодування моральної шкоди по 1000,00 грн. на кожного. Крім того, [PERSON] звернувся до суду з вимогою до [PERSON] про стягнення витрат, понесених ним з метою доведення своєї невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, зокрема оплати висновку експертного дослідження обставин та механізму ДТП за участі автомобілів «ЗАЗ Forza», д.н.з. [NUMBER] та «VOLKSWAGEN AMAROK», д.н.з. [NUMBER] від 25.06.2018 № 94, складеного судовим експертом Гора І.В. в сумі 2500,00 грн. Позивач посилався на те, що постановою Дарницького районного суду міста Києва від 26.06.2018 провадження у справі про адміністративне правопорушення було закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, однак питання щодо стягнення коштів за проведення експертизи не розглядалося. Позивач 2 вважав, що понесені ним витрати під час розгляду справи про адміністративне правопорушення повинен нести відповідач 2, так як постановою Дарницького районного суду міста Києва від 26.06.2018 його було визнано винним у вчиненні вищезазначеного адміністративного правопорушення. Проте суд не погоджується з вказаним твердженням з огляду на наступне. За приписами частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно із загальними положеннями статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібно довести наявність елементів складу цивільного правопорушення, а саме: 1) наявність протиправної поведінки, 2) факт понесення збитків, 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Статтею 40 КУпАП також передбачено відшкодування, зокрема й в порядку цивільного судочинства, майнової шкоди, заподіяної особі в результаті вчинення адміністративного правопорушення. Водночас КУпАП не вирішує питання порядку відшкодування процесуальних витрат, понесених, зокрема, особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі під час реалізації визначених статтею 268 КУпАП з метою доведення невинуватості. Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного Суду від 15.03.2019 р. у справі № 204/2352/16-а). Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (стаття 251 КУпАП). При цьому частина друга статті 251 КУпАП покладає обов`язок щодо збирання доказів на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП. У свою чергу обвинувачення не може ґрунтуватися, зокрема, на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62 Конституції України). Крім того, частиною другою статті 15 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що проведення судових експертиз державними спеціалізованими установами, зокрема, у справах про адміністративні правопорушення здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим експертним установам з Державного бюджету України. Таким чином, на думку суду, процесуальні витрати Позивача 2 як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, пов`язані, зокрема, з оплатою експертизи у справі про адміністративне правопорушення, не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з діями Відповідача 2 під час зіткнення автомобілів (вчинення ДТП) та заподіяною Позивачеві 1 шкодою (зазначеними процесуальними витратами), що є умовою застосування деліктної відповідальності та один з трьох обов`язкових елементів складу цивільного правопорушення. Іншого суду доведено не було. Відповідно до вимог ст. ст. 141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Загальний розмір заявлених позивачами вимог становив 57991,99 грн. За подання позовної заяви позивачі сплатили судовий збір в загальному розмірі 3073,60 грн. Окрім того згідно поданої представником заяви позивачі понесли також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6800,00 грн., що підтверджуються відповідними доказами, долученими до заяви. Оскільки позов задоволений на 3000,00 грн., тобто на 5,17% (3000,00 х 100: 57991,99), на відповідача 2 слід покласти 5,17% понесених позивачами судових витрат, що становить 510,46 грн. (3073,60 + 6800,00) х 5,17%). З загального розміру присудженої до стягнення з [PERSON] суми 66,67% припадає на [PERSON] (2000 х 100/3000), а на [PERSON] - 33,33%. Отже, зважаючи на вищевикладене, суд вбачає підстави для стягнення з [PERSON] судових витрат на користь [PERSON] в сумі 340,32 грн. (510,46 х 66,67/100), а на користь [PERSON] - 170,14 грн. (510,46 х 33,33/100). На підставі викладеного,

Outcome: partial