Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

У квітні 2014\~р. Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" звернулось в казаним позовом, у якому просило стягнути на його користь в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №\~286/25-451 від 14.05.2007\~р. у розмірі 1\~593\~422,76\~грн., посилаючись на те, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого воно, є, та [PERSON] було укладено зазначений договір, проте [PERSON] зобов`язань за ним не виконує. В якості забезпечення виконання зобов`язань за цим договором між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та [PERSON] було укладено договір поруки №\~286/25-452 від 14.05.2007\~р., а відтак [PERSON] солідарно відповідає за невиконання [PERSON] зобов`язань за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №\~286/25-451 від 14.05.2007\~р. Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16.10.2014\~р. позов задоволено (т.\~1, а.\~с.\~89 90). Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 17.01.2018\~р. рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16.10.2014\~р. залишено без змін (т.\~1, а.\~с.\~206 207). Постановою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 05.09.2018\~р. рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16.10.2014\~р. та постанову Апеляційного суду Житомирської області від 17.01.2018\~р. скасовано та передано справу на новий розгляд до суду першої інстанції (т.\~2, а.\~с.\~39 43). Ухвалою від 21.12.2018\~р. Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" було замінено на правонаступника Акціонерне товариство "Укрсоцбанк" (т.\~2, а.\~с.\~81). Під час нового розгляду представник Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" позов підтримав. [PERSON] проти позову заперечив, але будь-якого обґрунтування заперечень не навів (т.\~2, а.\~с.\~57). Представник [PERSON] проти позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що Акціонерним товариством "Укрсоцбанк" не подано доказів наявності заборгованості за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №\~286/25-451 від 14.05.2007\~р., нарахування відсотків за цим договором з 15.08.2009\~р. є незаконним, позов, зважаючи пункт 4.3 договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №\~286/25-451 від 14.05.2007\~р., подано з пропуском строку позовної давності, який він просить застосувати (т.\~2, а.\~с.\~58 61). Представник Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" проти доводів представника Гуль\~ [PERSON] . заперечив, посилаючись на те, що тим не подано доказів відсутності заборгованості [PERSON] за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №\~286/25-451 від 14.05.2007\~р. та доказів, які б спростовували розрахунок цієї заборгованості, позовна давність може бути застосована лише до частини платежів за договором (т.\~2, а.\~с.\~9 92). Суд, здійснюючи новий розгляд справи, зазначає, що під час ухвалення постанови Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 05.09.2018\~р., якою справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції, питання застосування позовної давності не досліджувалось, оскільки відповідна заява не була зроблена у суді першої інстанції під час першого розгляду справи. Судом з`ясовано, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" (т.\~1, а.\~с.\~18 -20), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариств "Укрсоцбанк" (т.\~2, а.\~с.\~76 - 79) (далі Банк) та [PERSON] було укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №\~286/25-451 від 14.05.2007\~р. (т.\~1, а.\~с.\~7 9) та додаткову угоду №\~2 від 30.06.2009\~р. про внесенні змін до нього (т. 1, а.\~с.\~10). Відповідно до умов цих договорів [PERSON] 14.05.2007\~р. отримала кредит траншем у розмірі 98\~800,00 доларів США, а 01.07.2009\~р. у розмірі 1\~359,36 доларів США, усього 100\~159,36\~доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки №\~1 від 14.05.2007\~р., заявою на видачу готівки №\~40-1 від 01.09.2009\~р., квитанцією №\~kr28586 від 01.07.2009\~р. (а.\~с.\~13, 14), та зобов`язалась сплачувати 15% річних за користування кредитом, кінцевий термін повернення всіх траншів кредиту до 13.05.2022\~р. Крім того, обставина отримання [PERSON] від Банку вказаних кредитних коштів учасниками справи не заперечується. Зобов`язань з повернення кредиту за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №\~286/25-451 від 14.05.2007\~р. [PERSON] належним чином не виконувала, внаслідок чого в неї станом на 24.03.2014\~р. виникла заборгованість у розмірі 1\~593\~422,76\~грн. (за курсом НБУ), яка складається з заборгованості за кредитом 946\~532,33\~грн., заборгованості за відсотками 549\~246,06\~грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 33\~943,71\~грн. та пені за несвоєчасне повернення відсотків 63\~700,67\~грн., що підтверджується відповідним розрахунком вимог Банку (т.\~1, а.\~с.\~21 29). Посилання представника [PERSON] на те, що Банком не подано доказів наявності заборгованості за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №\~286/25-451 від 14.05.2007\~р. Суд вважає безпідставним, оскільки ця заборгованість підтверджується наведеним у попередньому абзаці розрахунком, будь-яких доказів відсутності заборгованості або її наявності в іншому, ніж зазначено у розрахунку, розмірі, зокрема, доказів повернення (сплати) кредиту, представник [PERSON] не подав. Крім того, у постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 05.09.2018\~р. не міститься будь-яких вказівок на необхідність з`ясування наявності заборгованості за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №\~286/25-451 від 14.05.2007\~р. у зв`язку з помилковістю її встановлення під час розгляду справи судами попередніх інстанцій. Згідно зі статтями 525 та 526, частини першої статті 530 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Банку є обґрунтованими. Разом з тим, як зазначалось раніше, представник [PERSON] просить застосувати строк позовної давності, посилаючись на пункт 4.3 договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №\~286/25-451 від 14.05.2007\~р. Додатковою угодою №\~2 від 30.06.2009\~р. про внесенні змін до договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №\~286/25-451 від 14.05.2007\~р. змін до пункту 4.3 цього договору не вносилось. Пунктом 4.3 договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №\~286/25-451 від 14.05.2007\~р. передбачено, що у разі невиконання Позичальником ( [PERSON] ) зобов`язань, визначних пунктами 3.3.2 3.3.13 цього договору, протягом більше п`яти днів, термін погашення кредиту вважається таким, що настав, відповідно Позичальник зобов`язаний погасити кредит та сплатити проценти за фактичне використання кредиту та нараховані штрафні санкції. Крім того, пунктом 7.4 договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №\~286/25-451 від 14.05.2007\~р. встановлено, що у разі настання обставин, визначених пунктами 2.11.3, 3.2.2, 4.3, 5.4 цього договору, термін погашення усіх траншів кредиту вважається таким, що настав, і, відповідно, Позичальник зобов`язаний погасити всі транші кредиту, сплатити проценти за фактичний за фактичний час використання траншів кредиту та нараховані штрафні санкції. Пунктами 3.3.6, 3.3.8 та 3.3.9 договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №\~286/25-451 від 14.05.2007\~р. визначено, що Позичальник зобов`язаний сплачувати проценти у розмірі, передбаченому пунктом 1.1.1 цього договору, та в порядку, визначеному в пунктах 2.5 2.7 цього договору, своєчасно та в повному обсязі погашати транші кредиту в строки, визначені пунктом 1.1.2 цього договору, погасити в повному обсязі всі транші кредиту та сплатити нараховані проценти за фактичний час використання кредиту та можливі штрафні санкції, у термін, визначений пунктом 1.1.2 цього договору. Таким чином\~Банк та\~ [PERSON] \~врегулювали у договорі про надання невідновлювальної кредитної лінії №\~286/25-451 від 14.05.2007\~р. питання дострокового пагашення кредиту, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого погашення. Додатковою угодою №\~2 від 30.06.2009\~р. про внесенні змін до договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №\~286/25-451 від 14.05.2007\~р. було внесено зміни до, зокрема, пункту 1.1.2 договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №\~286/25-451 від 14.05.2007\~р.,відповідно до яких погашення траншів кредиту буде здійснюватись в наступному порядку: до 10 числа (включно) кожного місяця, відповідно до наведеного графіку (починаючи з серпня 2010\~р.). Тобто після укладення додаткової угоди №\~2 від 30.06.2009\~р. про внесенні змін до договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №\~286/25-451 від 14.05.2007\~р. [PERSON] мала здійснити чергове погашення траншу кредиту у розмірі 655,00 доларів США до 10.08.2010\~р. (включно). Як випливає з розрахунку вимог Банку, у цей строк [PERSON] погашення траншу кредиту у передбаченому розмірі не здійснила. Таким чином, з урахуванням наведених вище пунктів договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №\~286/25-451 від 14.05.2007\~р. та додаткової угоди №\~2 від 30.06.2009\~р. до нього, термін погашення кредиту вважається таким, що настав, 16.08.2010\~р., у зв`язку з чим у [PERSON] виникло зобов`язання погасити кредит (транші кредиту) та сплатити проценти за фактичне використання кредиту (траншів кредиту) та нараховані штрафні санкції. У постанові Верховного Суду України від 02.11.2016\~р. у справі №\~6-1174цс16 та постанові Верховного Суду від 10.05.2018\~р. у справі №\~761/15928/15-ц наведено наступний правовий висновок: "Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов`язання" (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до частини п`ятої статті 261 ЦК України за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Таким чином, якщо сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів, усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мають правового значення, і позичальник повинен звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права протягом трьох років саме від цієї дати". Зважаючи на наведене, Суд вважає, що строк користування [PERSON] кредитом сплив через п`ять днів від 10.08.2010\~р., тобто 16.08.2010\~р., у цей день настав строк виконання зобов`язань за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №\~286/25-451 від 14.05.2007\~р. За змістом статті 266 Цивільного кодексу України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно). Таким чином, у зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] умов договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №\~286/25-451 від 14.05.2007\~р., змінився строк виконання основного зобов`язання (п.\~4.3 договору), та 16.08.2010\~р. розпочався перебіг позовної давності, а відтак Банк мав право та протягом трьох років від цієї дати звернутись з позовом до суду за захистом свого порушеного права, однак позовну заяву подав лише у квітні 2014\~р. (а.\~с.\~37). Частинами четвертою та п`ятою статті 267 Цивільного кодексу України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Суд не знаходить обставин, які б вказували на те, що Банк з поважних причин пропустив позовну давність, зокрема, обставин, які б об`єктивно перешкоджали йому у межах позовної давності звернутись з позовом про стягнення з [PERSON] боргу за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №\~286/25-451 від 14.05.2007\~р. Висновок Суду узгоджується, окрім наведених постанов Верховного Суду України та Верховного Суду, з правовою позицію, наведеною у постанові Верховного Суду від 05.09.2018\~р. у справі №\~756/7362/14-ц. Враховуючи викладене, у задоволенні позову Банку в частині вимоги до [PERSON] необхідно відмовити. Судом встановлено, що між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки №\~286/25-452 від 14.05.2007\~р., відповідно до умов якого Поручитель [PERSON] ) зобов`язується перерід Кредитором (Банком) у повному обсязі солідарно відповідати за виконання Позичальником [PERSON] [PERSON] ) зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі, в строки та в порядку, передбачених договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №\~286/25-451 від 14.05.2007\~р., цей договір діє до повного виконання всіх вимог, забезпечених порукою (т.\~1, а.\~с.\~15 16). Згідно з частинами першою та другою статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Частини першою статті 543 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Таким чином [PERSON] солідарно відповідав за невиконання [PERSON] зобов`язань за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №\~286/25-451 від 14.05.2007\~р. Між тим, частинами першою та другою статті 251 Цивільного кодексу України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Статтею 252 Цивільного кодексу України визначено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Тобто умова договору поруки №\~286/25-452 від 14.05.2007\~р. про його дію до повного виконання всіх вимог, забезпечених порукою, не може вважатись встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки. У зв`язку з цим має бути застосована частина четверта статті 559 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до якої порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Як зазначалось вище, днем настання виконання основного зобов`язання, а саме зобов`язання за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №\~286/25-451 від 14.05.2007\~р., є 16.08.2010\~р. Як з`ясовано вище, з позовом до [PERSON] Банк звернувся лише у квітні 2014\~р., тобто більше ніж через шість місяців від дня настання строку виконання зобов`язання за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №\~286/25-451 від 14.05.2007\~р. (основного зобов`язання), а тому порука, встановлена договором поруки\~№\~286/25-452\~від 14.05.2007\~р., припинилась. Зважаючи на наведене, у задоволенні позову Банку в частині вимоги до [PERSON] також необхідно відмовити.

Outcome: dismissed