Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін: АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути зі [PERSON] на його користь заборгованість у розмірі 11116,57 грн за кредитним договором та судові витрати у розмірі 1921 гривню. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н, дату якого позивач уточнив на 14.01.2009, відповідач отримав кредит у розмірі 4000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ "ПриватБанк" свої зобов`язання за договором виконав з повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Останній не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість. На даний час він продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак і безпосередньо в позовній заяві, і в окремому клопотанні просить справу розглядати без його участі за наявними в матеріалах справи доказами, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, відносно процентної ставки не заперечив, а щодо того, що йому нараховували комісію чи пеню як і який їх розмір, підстави нарахування він не знає. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 30.10.2019 відкрито провадження по даній цивільній справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження за участю сторін. 20 грудня 2019 року, 26 грудня 2019 року, 3 січня 2020 року та 15 січня 2020 року позивачем на запити суду подано довідку про умови кредитування та повідомлено. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: 14 січня 2009 року [PERSON] звернувся до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву 1312070300083124168, згідно з якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у сумі 500,00 грн на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом - 2,5% на місяць, відповідно 30,00% на рік на суму залишку заборгованості. Він погодився, що вказана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився і згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді, що засвідчив своїм підписом у вказаній заяві (а.с.8). Відповідно до копії довідки про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", яка містить підпис [PERSON] від 14.01.09, базова % ставка в місяць - 2,5 %, нараховується на залишок заборгованості з розрахунку 360 днів в році. Розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн на місяць. За несвоєчасне погашення заборгованості нараховується: пеня=пеня(1)+пеня(2), де пеня(1)=базова процентна ставка за договором/30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту, пеня(2)=1% від заборгованості, але не менше 10 грн в місяць, нараховується 1 раз на місяць за наявності прострочення по кредиту або процентах 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 гривень. За порушення термінів платежів за будь-якими із грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 120 днів нараховується штраф в розмірі 500 грн + 5 % від суми позову. Відсоткова ставка (в місяць) на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування - 3,75% (а.с. 9, 50, 56, 59, 68). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором, укладеним між АТ КБ "ПриватБанк" і [PERSON] , станом на 30.09.2019 останній має заборгованість в розмірі 11116,57 грн, яка складається з: 3531,00 грн - заборгованість за кредитом; 5680,02 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 900,00 грн - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 505,55 грн - штраф (процентна складова) (а.с.5-7). В цілому на підтвердження умов надання кредиту відповідачу та порушення зобов`язання останнім позивач надав суду заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.8), довідка про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" (а.с.9), Умови та правила надання банківських (а.с.10-15) та розрахунок заборгованості (а.с.5-7). Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення в повному обсязі відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Оцінка суду: суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що даний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з такого. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у ст. 8 Конституції України. Відповідно до положень ст. 42 Конституції України, держава захищає права споживачів. Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України, цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у ст. 3 ЦК України, зокрема, як передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Частинами 1, 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. В судовому засіданні встановлено, що відповідач підписав заяву та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту на умовах, що визначені в довідці про умови кредитування, яку останній підписав. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Позивач посилається на те, що умови кредитного договору, укладеного між ним та відповідачем, визначені в Умовах та правилах наданнях банківських послуг та у довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». З розрахунку заборгованості за договором встановлено, що відповідач отримував кредитні кошти, однак не надавав своєчасно та в повному обсязі банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. Відповідно з наданим банком розрахунком за договором станом на 30.09.2019 за ним рахується заборгованість, сума та складові якої вже вказані вище. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.ст. 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Отже, суд встановив, що основні умови кредитування, на яких [PERSON] була видана платіжна картка кредитка "Універсальна", містяться в описаній вище довідці про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", яка підписана [PERSON] 14.01.2009 та копія якої знаходиться в матеріалах справи. При цьому, суд зазначає, що долучені до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, а тому в матеріалах справи відсутні допустимі докази, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів останній, підписуючи заяву 1312070300083124168 від 14.01.2009, в зв`язку з чим їх не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 14.01.2009. Даючи оцінку вказаному вище розрахунку заборгованості за кредитним договором та довідці про умови кредитування, судом встановлено, що [PERSON] станом на 30.09.2019 нараховано комісію (пеню) в розмірі 900,00 грн. та заборгованість по штрафах - 1005,55 грн. При цьому суд звертає увагу на те, що, зазначаючи у розрахунку комісію, позивач у графах таблиці вказує її одночасно, як пеню та комісію, тобто не розділяє окремо пеню, окремо комісію. Виходячи з аналізу вищеописаної довідки про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", комісія у тарифах обслуговування кредитної карти "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" не передбачена, її розмір та умови стягнення не визначені, а тільки передбачено її стягнення при знятті готівки, пеня ж передбачена за несвоєчасне погашення заборгованості, а тому виходячи з дат, операцій, які здійснювалися, та сум, зазначених у розрахунку, судом встановлено, що зазначена у графі пеня та комісія являється нарахованою пенею за несвоєчасне погашення заборгованості. Крім цього, враховуючи нараховані згідно з розрахунку 30 грн, які відповідають умовам вказаної довідки про умови кредитування та те, що позивач просить стягнути заборгованість за один рік, суд також приходить до висновку, що мова йде саме про пеню, а не про комісію. Однак, аналізуючи наданий розрахунок, суд встановив, що спочатку сума пені нараховувалася як 30 гривень, однак потім зросла до 100 гривень, при цьому відповідно до долученої до позову довідки про умови кредитування, пені чи комісії в такому розмірі в ній не передбачено. Тобто, відбулися зміни в умовах кредитування, однак жодних доказів, що відповідач був ознайомлений з ними, позивач суду не надав. З досліджених у судовому засіданні доказів встановлено, що обидва стягнення (пеня і штраф) нараховуються за порушення строків по кредиту і є подвійною відповідальністю, що є неприпустимим. Отже, в кредитному договорі передбачено подвійну відповідальність позичальника за невиконання зобов`язань, а саме: за порушення строків виконання грошового зобов`язання, що підтверджується довідкою про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" та розрахунком заборгованості, що є неправомірним, виходячи з такого Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Саме до таких висновків прийшов Верховний Суд України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, такої ж позиції притримується Верховний Суд (справа №664/2784/15-ц, постанова від 19 вересня 2018 року). Враховуючи заборону подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а також те, що в судовому засіданні встановлені суперечності по нарахуванні пені та комісії в розмірі 900,00 грн, законність та порядок їх нарахування не встановлені, хоча згідно вимог ст. 81 ЦПК України позивач зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, тому в задоволенні позовних вимог про стягнення зі [PERSON] 900,00 грн заборгованості за пенею та комісією слід відмовити у зв`язку з їх необгрунтованістю щодо розміру та підстав нарахування, виду стягнення та невідповідністю вимогам ст. 61 Конституції України. При визначенні суми штрафу, яка підлягає стягненню з відповідача, суд враховує, що згідно витягу з довідки про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", його розмір при порушенні строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань складає 500 грн + 5 % від суми позову. Тому, враховуючи те, що 5 % від суми позову складає 505,55 грн (5% * (3531,00+5680,02+900,00) = 505,55) + 500,00 грн, що дорівнює 1005,55 грн заборгованості по штрафах, які підлягають до стягнення з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Розмір процентів визначений у довідці про умови кредитування, також відповідач у судовому засіданні повідомив, що йому було відомо про нарахування процентів у більшому розмірі з моменту допущення ним заборгованості. Позов у частині нарахування тіла кредиту та процентів він визнав повністю. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що між сторонами був укладений кредитний договір, в якому були визначені всі істотні умови та передбачені наслідки невиконання цих умов. [PERSON] , будучи ознайомленим з умовами кредитування, не виконує його істотні умови щодо порядку та строків погашення кредиту та процентів за користування ним, вносить проплати нерегулярно та не в повному обсязі, хоча взяв на себе зобов`язання дотримуватися умов кредитного договору, внаслідок чого допустив виникнення заборгованості, тому з останнього на користь АТ КБ "ПриватБанк" слід стягнути заборгованість по кредитному договору № б/н від 14.01.2009 в розмірі 10216,57 грн, яка складається з 3531,00 грн заборгованості за кредитом, 5680,02 грн заборгованості по процентам за користування кредитом, 1005,55 грн штрафу (фіксована та процентна частина), а позов задовольнити частково. Питання судових витрат суд вирішує згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам. Зокрема, до судових витрат позивач відносить сплачений ним судовий збір. Тому, враховуючи, що судовий збір сплачено в розмірі 1921 грн, на підтвердження чого в матеріалах наявне платіжне доручення (а.с.1), беручи до уваги, що суд прийшов до висновку про задоволення позову частково і стягнення з відповідача 10216,57 грн боргу, та з урахуванням ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути на користь позивача з відповідача 1765,48 грн сплаченого судового збору (10216,57*1921/11116,57=1765,48) сплаченого судового збору. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 42, 61 Конституції України, ст.ст. 1, 3, 207, 509, 526, 527, 530, 549, 610, 626, 628, 638, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 12, 141 ЦПК України та

Outcome: partial