Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу в сумі 5\~374,35 грн. В обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на те, що між АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н від 25.11.2005 року, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 2000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Однак, [PERSON] свої договірні зобовязання щодо своєчасного повернення сум отриманого кредиту належним чином не виконав, з огляду на що в останнього утворилась заборгованість у розмірі 5\~374, 35 грн. 28.10.2016р. позичальник [PERSON] помер. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] Позивачем 05.10.2017 року була направлена претензія кредитора до Покровської міської державної нотаріальної контори. З огляду на наведене, позивач просить стягнути на свою користь зі спадкоємця [PERSON] В судове засідання представник позивача не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, однак за участю її повноважного представника [PERSON] Повноважний представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, посилаючись на те, що спадщину після померлого [PERSON] відповідач у передбаченому ЦК України порядку не прийняла, оскільки на час смерті спадкодавця вони проживали за різними адресами, а тому відсутні правові підстави для стягнення з останньої заявленої позивачем заборгованості. Крім того, посилається на те, що після померлого [PERSON] будь-якого рухомого чи нерухомого майна не залишилось, жодних доказів на спростування наведеного позивачем суду не надано. Також повноважний представник відповідача посилається на безпідставність вимог позивача, оскільки після смерті [PERSON] його рідний брат [PERSON] з власної ініціативи сплатив борг померлого перед АТ «ПриватБанк», що підтверджується матеріалами справи. З огляду на вказані обставини просить у задоволенні позовних вимог банку відмовити у повному обсязі. У судовому засіданні у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів по справі відмовлено, про що постановлено ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання, з огляду на наступне. Згідно ст.84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах\~другій\~та\~третій\~статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. Зважаючи на те, що клопотання позивача про витребування доказів подане із пропуском встановленого ст..84 ЦПК України строку та без обґрунтування неможливості його подання у встановлений строк із поважних причин, останнє до задоволення не підлягає. Крім того, позивачем не доведено неможливість самостійно отримати витребувані докази. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. Згідно ст..15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, у спосіб визначений ст..16 даного Кодексу. У свою чергу, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. При цьому, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 25.11.2005 року між АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н від 25.11.2005 року, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 2000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. 28.10.2016 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] 1КИ № 721220 від 28.10.2016р. Позивачем на адресу Покровської міської державної нотаріальної контори була направлена претензія кредитора від 20.09.2017р. Згідно наданої Покровською міською державною нотаріальною конторою відповіддю від 10.10.2017р., яка отримана позивачем 15.12.1981р., після смерті [PERSON] за претензією кредитора ПАТ «ПриватБанк» заведена спадкова справа. Відомості щодо спадкоємців померлого [PERSON] у Покровській міській нотаріальній конторі відсутні. Відповідно до матеріалів спадкової справи, заведеної після померлого [PERSON], який помер 28.10.2016 року, спадкова справа №61353348 заведена на підставі претензії кредитора АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини або відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались, свідоцтва про право на спадщину не видавались. Також із матеріалів справи слідує, що 05.01.2018 року позивачем було направлено лист-претензію [PERSON] про сплату заборгованості [PERSON], яка на час смерті становить 6547,56 грн. Також, допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] надав показання, згідно яких він є рідним братом померлого [PERSON] Вказує, що [PERSON] був зареєстрований за адресою [INFO], тобто разом зі своєю матірю, однак проживав він разом зі своєю співмешканкою. Стверджує, що після смерті брата, він в речах померлого знайшов картку АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Від співробітників банку він дізнався, що за [PERSON] рахується борг в сумі 1418,00 грн., який свідок 16.11.2016р. сплатив. Окрім цього, зазначає, що у його померлого брата не було ані рухомого ані нерухомого майна. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як слідує із письмового відзиву на позов та наданих у судовому засіданні пояснень представника відповідача, факт укладення кредитного договору та користування кредитними коштами [PERSON] відповідачем не оспорюється. Згідно ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. У випадку смерті боржника за кредитним договором, його права і обовязки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора вони зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі (пункт 5 статті 1219, стаття 1282 ЦК України). Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобовязанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обовязків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Перелік зобовязань, які не входять до складу спадщини визначені статтею 1219 ЦК України, отже зобовязання за кредитним договором входять до складу спадщини. Згідно ст.1281 ЦК України спадкоємці зобовязані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не предявив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Отже, спадкоємці померлого позичальника, який не виконав умови кредитного договору, прийнявши спадщину, у силу ст.ст.1281, 1282 ЦК зобов'язані у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора. Це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб'єктів спадкового процесу й випливає із суті універсального характеру спадкового правонаступництва. Борги спадкодавця - це майнові зобов'язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами - кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати їх. Обовязок доказувати борги померлого покладається на самого кредитора. Кредитор, який звернувся до спадкоємців, зобов'язаний надати документи, що підтверджують його вимоги. За чинним законодавством спадкоємці, що прийняли спадщину, повинні виконати боргові зобов'язання в межах дійсної вартості майна, одержаного ними у спадщину. Вартість спадщини визначається на час відкриття спадщини. Отже, умовою відповідальності спадкоємця за боргами спадкодавця є факт прийняття спадщини. Для всіх спадкоємців, як за законом, так і за заповітом, існує однакова межа відповідальності за боргами спадкодавця. За наявності декількох спадкоємців настає частковий обов'язок виконання зобов'язань: кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Таким чином, кредитор спадкодавця може пред'явити вимоги до будь-якого спадкоємця, але обсяг виконання боргового зобов'язання спадкоємцем не може перевищувати дійсної вартості отриманої ним спадщини і розміру боргів, що пропорційно припадають на його частку. Судом встановлено, що після смерті [PERSON], який помер 28.10.2016 року, за претензією кредитора ПАТ КБ «ПриватБанк» заведена спадкова справа № 83/2017. Як розяснив Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», спадкоємці несуть зобовязання погасити нараховані проценти, штрафи тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові (спадкоємцеві) за життя. Інші нараховані зобовязання фактично не повязані з особою позичальника і не можуть присуджуватися для сплати спадкоємцям. Обставинами, які мають юридичне значення для правильного вирішення спору між кредитором, спадкоємцем про стягнення заборгованості за кредитним договором у випадку смерті боржника є: прийняття спадкоємцями спадщини; наявність та розмір спадкового майна; згода поручителя відповідати перед кредитором за будь-якого нового боржника; невиконання чи неналежне виконання позичальником зобовязань за кредитним договором; предявлення позову до поручителя в межах строку, визначеного законодавством (ст. 1281 ЦК). Як вбачається із матеріалів справи, а саме розрахунку заборгованості за договором б/н від 25.11.2005р., укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] станом на 09.01.2018р., заборгованість [PERSON] станом на 31.10.2016р. (дата смерті 28.10.2016р.) становила 1000,89 грн. Натомість із позовних матеріалів слідує, що позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення боргу в сумі 3739,30 грн. (тіло кредиту) та 1635,05 грн. (нараховані відсотки), які нараховані станом на 09.01.2018р. (згідно розрахунку заборгованості), тобто після смерті позичальника. Крім того, згідно наданого розрахунку заборгованості слідує, що 16.11.2016р. нарахована позивачем заборгованість [PERSON] у сумі 1414,74 грн. була оплачена у повному обсязі. Наведене підтверджується випискою по рахунку позичальника, відповідно до відомостей якої 16.11.2016р. здійснено поповнення готівкою в терміналі самообслуговування на суму 1418грн. (при цьому утворилась переплата на суму 3,26 грн.). За таких обставин, посилання позивача на наявність заборгованості позичальника [PERSON] перед банком на час його смерті в сумі 5374,35 грн. є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи. Згідно з нормою\~статті 1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права й обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за винятком прав і обов'язків, зазначених у\~статті 1219\~ЦК України (статті\~1218,\~1231цього\~Кодексу). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга\~ статті 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша\~ статті 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті\~ 1268, статті\~ 1269 ЦК України. Так, згідно із частиною третьою \~статті 1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої\~ статті 1296\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята \~статті 1268 ЦК України). Частиною першою\~статті 1297\~ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Водночас, позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності спадкового майна та його вартості, в межах якої може бути стягнуто заборгованість. За таких обставин, з огляду на необґрунтованість заявленої до стягнення суми боргу, а також відсутність доказів наявності та розміру спадкового майна, отриманого відповідачем після смерті позичальника, суд прийшов висновку про відмову у задоволенні позову. Разом з тим посилання представника відповідача на пропуск позивачем 6-місячного строку, передбаченого ст..1281 ЦК України для предявлення вимоги кредитора до спадкоємця, суд вважає необґрунтованими, оскільки останнім не надано належних доказів на підтвердження того, що позивач дізнався про смерть позичальника у період з 28.10.2016р. по 15.11.2016р., а не у строк вказаний позивачем, а саме 05.10.2017р. Також суд вважає, що проживання спадкодавця [PERSON] за місцем своєї реєстрації не може бути спростоване лише показаннями свідка, за відсутності будь-яких інших належних та допустимих доказів. Відповідно до \~ст. 141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір, останньому не відшкодовується. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed