Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 12.10.2019 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в результаті ДТП. Обгрунтовуючи вимоги позивачем зазначено, що 13.05.2019 року на перехресті вул. С.Сосніних та бул. Кольцова в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Хонда», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та транспортного засобу «Ауді», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. На місці вчинення ДТП учасниками пригоди було складено Європротокол, згідно якого водій транспортного засобу «Ауді», державний номерний знак [NUMBER] , визнав себе винним [PERSON] . На момент ДТП, відповідальність водія автомобіля «Ауді», державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована згідно обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ 948876 від 28.12.2018 року у ПАТ НАСК "Оранта", позивач звернувся до страховика про виплату страхового відшкодування матеріального збитку, який згідно розрахунку становив 4 009,27 грн. Страховик виплатив відшкодування шкоди в межах ліміту страхового відшкодування в розмірі 2 009,27 грн. Франшиша згідно полісу становила 2000,00 грн. Як зазначив позивач він звертався до відповідача з заявою про врегулювання спору в досудовому порядку, однак останній залишив вимогу позивача поза увагою. На підставі наведеного позивач просив стягнути з відповідача суму франшизи у відшкодування шкоди заподіяної в результатті ДТП в розмірі 2000,00 грн., а також просив стягнути моральну шкоду в розмірі 1500,00 грн., та витрати на оплату правової допомоги в розмірі 1500,00 грн. Ухвалою суду від 24.10.2019 року відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження, ухвалою від 21.11.2019 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду (а.с. 25, 30-31). У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позові. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково, лише заподіяну матеріальну шкоду в розмірі франшизи на суму 2000 грн., відзиву до суду не надав. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 13.05.2019 року на перехресті вул. С.Сосніних та бул. Кольцова в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Хонда», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та транспортного засобу «Ауді», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження та було складено на місці ДТП Європротокол, згідно якого водій транспортного засобу «Ауді», державний номерний знак [NUMBER] , визнав себе винним [PERSON] (а.с.7). На момент ДТП, відповідальність водія автомобіля «Ауді», державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПАТ НАСК "Оранта", за полісом №АМ 948876 від 28.12.2018 року, франшиза становить 2000,00 грн. (а.с.5). Позивач звернувся до страховика про виплату страхового відшкодування матеріального збитку, який згідно розрахунку становив 4009,27 грн. (а.с.18). У відповідності до страхового акту № ОЦВ-19-32-7160\\1 від 26.06.2019 року сума страхового відшкодування становить 2009,27 грн. (а.с.17). Як зазначив в позові позивач від страховика він отримав кошти в розмір 2009,27 грн., протилежного суду не надано. Позивач звертався до відповідача з заявою про врегулювання спору в досудовому порядку (а.с.11). Відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 10 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Страховий платіж (страховий внесок, страхова премія) - плата за страхування, яку страхувальник зобов`язаний внести страховику згідно з договором страхування. Згідно ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату, відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором і страховим актом. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 9.1 та 9.2 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова, сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової віповідальності власників наземних транспортних засобів» Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Також позивач просить відшкодувати йому моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 1500,00 грн., посилаючись на те, що це є розумно і справедливо. Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За правилом ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При цьому, суд зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з`ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, зокрема така правова позиція відображена у п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Позивачем не надано суду доказів того, що йому було завдано моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;ов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивач, просив суд, стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 1 500,00 грн. які були ним сплачені про надання правової допомоги та підтверджуються актом від 23.05.2019 року. Зазначені вимоги є обґрунтованими, витрати на надання правової допомоги підтвердженими, а тому підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial