Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ спільного сумісного майна. В позові зазначено, що з 26.11.1978 року позивач та відповідач перебували в шлюбі, зареєстрованому у Кам"янокриничанській сільській раді Ульяновського району Кіровоградської області, актовий запис № 25. На теперешній час спільне проживання подружжя припинили, спільно не проживають більше року з тієїї причини, що не знаходять спільної мови при вирішенні сімейних питань. Кожен з подружжя мають різні погляди на життя, шлюб існує лише формально. За період шлюб подружжям [PERSON] було придбано нерухоме майно - будинок з надвірними спорудами за адресою м. Ульяновка по вул.Маніти,3 Кіровоградської області, що підтверджується договором купівлі-продажу від 09.07.1996 року та домоволодіння в м.Ульяновка вул.Чехова,26 які належать подружжю на праві спільної сумісної власності, оскільке набуте це майно під час шлюбу. Згідно зі звітом про незалежну оцінку, дійсна вартість житлового будинку з надвірними спорудами що знаходиться за адресою: вул.Чехова,26 м.Ульяновка Кіровоградської області станом на 19.08.2015 року становить 168 369 грн. Згідно зі звітом про незалежну оцінку, дійсна вартість житлового будинку з надвірними спорудами що знаходиться за адресою: вул. А.Маніти,3 м.Ульяновка Кіровоградської області станом на 19.08.2015 року становить 224 801 грн. Угоди про добровільний поділ майна подружжям не досягнуто тому позивач вимушений звернутисьб до суду з позовом про розірвання шлюбу та поділ спільного сумісного майна. Позивач в судове засідання не з"явився, представник позивача в судове засідання не з"явилась, направила до суду заяву в якій просить позов задовольнити в повному обсязі та розглядати справу у її відсутності. Одночасно представник позивача просить стягнути з відповідачки 1000 грн. за проведення оцінки житлових будинків, що підтверджується наданими квитанціями. Відповідач в судове засідання не з"явилась , направила до суду заяву в якій зазначає що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглядати справу у її відсутності. Після розірвання шлюбу відповідач бажає залишити прізвище "Моросліп". Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав. Згідно ст.ст. 60, 61, 70 СК України будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що сторони з 26.11.1978 року перебували в шлюбі, зареєстрованому у Кам"янокриничанській сільській раді Ульяновського району Кіровоградської області, актовий запис № 25( а.с.10). Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач дає згоду на розірвання шлюбу, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Під час шлюбу подружжя на підставі договору купівлі-продажу від 09.07.1996 р., посвідченого в.о. державного нотаріусом Ульяновської державної нотаріальної контори за р/ № 1705 придбали на праві спільної сумісної власності подружжя житловий будинок з надвірними спорудами по вул. О.Маніти,3 м. Ульяновка Кіровоградської області та домоволодіння за адресою вул.Чехова,26 м. Ульяновка Кіровоградської області ( а.с.6-7). Зазначені житлові будинки придбані за спільні кошти подружжя. При вирішенні спору щодо поділу спільного майна поділу підлягає все майно подружжя, до складу якого включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться в інших осіб; враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Позивачем не вказано про наявність іншого майна подружжя, крім спірного. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved