Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернулося в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за договором про надання кредиту в розмірі 468 100,30грн та судових витрат. В процесі розгляду цивільної справи банком було уточнено позовні вимоги, згідно яких банк просить стягнути із відповідачів в солідарному порядку 650468,03 долари СЩА та 931792,60 грн., заборгованості за кредитними договорами, та 463 115,07 доларів США. Відповідач [PERSON] звернувся в суд із зустрічною позовною заявою до ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", в якій просить розірвати генеральну кредитну угоду та кредитні договори, укладені із банком, в зв'язку із істотною зміною обставин, а також про припинення договору іпотеки. Ухвалою суду від 08.11.2012року позовні заяви об'єднані в одне провадження. Ухвалою суду від 17.03.2015роу залишено без розгляду позовні вимоги [PERSON] До ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про розірвання кредитних правочинів , визнання договору іпотеки припиненим та вилучення відомостей із реєстру, в частині розірвання кредитних правочинів. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить позов задоволити в повному обсязі із підстав, наведених в ньому. Представник відповідача [PERSON], - [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Решту відповідачів в судове засідання не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. 31 серпня 2007 р. між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (надалі - Банк) та [PERSON] (надалі - Позичальник) було укладено Генеральну кредитну угоду № 114, на підставі якої Банк зобов'язався надавати Позичальнику грошові кошти в порядку і на умовах, визначених у кредитних договорах, укладених в рамках Генеральної кредитної угоди і які є невід'ємними її частинами. Відповідно до пункту 1.2. Генеральної кредитної угоди, загальний розмір позичкової заборгованості Позичальника за наданими в рамках даної Угоди кредитами не повинен перевищувати суми, еквівалентної 200 000,00 (двісті тисяч) дол. США. Як наслідок, на підставі кредитного договору № 010/14-10-618G114 від 31 серпня 2007р Позичальником отримані кошти на суму 100 000,00 (сто тисяч) дол. США зі сплатою 12,75 %річних за користування кредитом та кінцевим терміном погашення 31 серпня 2017 року. Згідно кредитного договору № 010/14-10-907G114 від 27 листопада 2007р. (із змінами згідно додаткової угоди № 010/14-10-907-4 G 114 від 01.03.2010р.) Позичальником отримані кошти на суму 505 000,00 гри. зі сплатою 20,00 % річних за користування кредитом та кінцевим терміном погашення 25 липня 2017 року. Додатковою угодою № 114-1 від 24 січня 2008р. пункт 1.2 Генеральної кредитної угоди №114 від 31 серпня 2011р. викладено в наступній редакції: «загальний розмір позичкової заборгованості Позичальника за наданими в рамках даної Угоди кредитами не повинен перевищувати суми, еквівалентної 240 000,00 (двісті сорок тисяч) дол. США». Як наслідок, на підставі кредитного договору № 010/14-10/26G114 від 24 січня 2008року Позичальником отримані кошти на суму 40 000,00 (сорок тисяч) дол. США зі сплатою 12,75 річних за користування кредитом та кінцевим терміном погашення 28 серпня 2017 року. Окрім цього 24 січня 2008 р. між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено Генеральну кредитну угоду, на підставі якої Банк зобов'язався надавати Позичальникові грошові кошти в порядку і на умовах, визначених у кредитних договорах, укладених в paмках Генеральної кредитної угоди і які є невід'ємними її частинами. Відповідно до пункту 1.2. Генеральної кредитної угоди загальний розмір позичкової заборгованості Позичальника за наданими в рамках даної Угоди кредитами не повинен перевищувати суми, еквівалентної 250 000,00 (двісті п'ятдесят тисяч) дол. США. Як наслідок, на підставі кредитного договору № 010/14-10/27G9 від 24 січня 2008року Позичальником отримані кошти на суму 250 000,00 (двісті п'ятдесят тисяч) дол. США зі сплатою 13,0 % річних за користування кредитом та кінцевим терміном погашення 23 січня 2015 р. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання. Позивач виконав свої зобов'язання, що передбачені п. 2.1.1 даних Кредитних договорів, зокрема щодо видачі кредитних коштів в порядку та на умовах, визначених Кредитними договорами. Факт одержання [PERSON] коштів наданих Банком стверджується меморіальними ордерами : № TRO 10/14-10-618G1 від 31.07.2007 р., № TR010/14-10-907G1 від 27.11.2007р., TR010/14-10-907G1 від 11.12.2007 р., № TR010/14-10-907G1 від 07.02.2008 р., № TR010/14-10 262 від 25.01.2008 р., № TR010/14-10/27G9 від 25.01.2008 р. В зв'язку із неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань за кредитними договорами, а саме щодо повернення одержаного кредиту та сплату нарахованих процентів, передбачених даним договором комісії, неустойок, відшкодування витрат на збитків банку, викликаних неналежним виконанням кредитного договору. Також, згідно п. 1.5.1. кредитних договорів погашення відповідної частини кредиту мало здійснюватись позичальником щомісяця у розміри та строки, визначені у графіку повернення кредиту та сплати процентів. Однак даний пункт не виконується. Станом на 23.10.2014року розмір заборгованості [PERSON] становить: -по кредитному договору №010/14-26G114 від 24.01.2008р. - 24 857,29 дол. США; -по кредитному договору №010/14-10G114 від 24.01.2008р. - 463 115,07 дол. США; -по кредитному договору №010/14-10-907G114 від 27.11.2007р. - 931 792,60 грн; -по кредитному договору №010/14-10-618G114 від 31.08.2007р. - 162 512,67 дол. США. Відповідно до Листа Верховного Суду України від 01.07.2014року "Аналіз практики застосування статті 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві", суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті із правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК України, ст. 533 ЦК, Декрет №15-93). Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору, в даному випадку - кредитного договору. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтями 1048, 1050 ЦК України встановлено, що у випадку встановлення договором обов'язку позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов'язання, за змістом якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема неустойка. У відповідності із ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно із ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Що стосується зустрічного позову що визнання договору іпотеки припиненим, то він є підставним з наступних причин. Так, як вже встановлено судом, 31.08.2007р між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] укладено Генеральну кредитну угоду №114 від 31.08.2007року та додаткові кредитні договори, які є невід'ємною частиною Генеральної кредитної угоди. В забезпечення зобов'язань по Генеральній угоді між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" , [PERSON] та [PERSON] укладено договір іпотеки від 31.08.2007року, зареєстрований в реєстрі за №2550, посвідчений приватним нотаріусом Глущенко І.В., згідно якого [PERSON] передала в іпотеку нерухоме майно: нежитлові приміщення, розташовані на першому поверсі будинку [ADDRESS]. Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ч.4 ста. 3 Закону України "Про іпотеку", іпотека має похідних характер від основного зобовязання і є дійсною до припинення основного зобовязання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ст. 17 Закону, іпотека припиняється у разі припинення основного зобовязання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього закону. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку. Таким чином, в силу закону у випадку припинення основного зобов'язання припиняється дія іпотеки як похідного зобовязання. Одночасно припинення іпотеки підлягає відповідній реєстрації, а відтак припиняється дія обтяжень, зареєстрованих в установленому порядку для обмеження відчуження іпотечного майна. За таких обставин, в зв'язку із наявністю підстав для розірвання основного зобовязання, виникають підстави припинення іпотечного зобовязання та виключення відомостей про предмет іпотеки з державного реєстру іпотек. Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що за взаємною згодою між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль"та [PERSON], [PERSON]. з метою погашення заборгованості по Генеральній кредитній угоді надано дозвіл на відчуження предмету іпотеки, зазначеного в договорі іпотеки від 31.08.2007р за №2550. Таким чином, наявні всі умови, які відповідно до закону надають підстави визнати договір іпотеки припиненим. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до ст. 124 Конституції України, ст. 11, 15, 16, 526,530, 549-552, 554, 623, 624, 625, 634,638,1049-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved