Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що 13 вересня 2010 року вона і [PERSON] уклали два договори безпроцентної позики грошей, посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], які зареєстровані в реєстрі за №№ 2793 і 2795. Цього ж дня з метою забезпечення виконання зобов'язань за цими договорами між нею та [PERSON] був укладений іпотечний договір, посвідчений тим же приватним нотаріусом, зареєстрований в реєстрі за № 2796. За умовами даного іпотечного договору [PERSON] передав їй в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: житловий будинок з будівлями та спорудами, загальною площею 260,90 м2, що розташовані за адресою: [ADDRESS], і земельну ділянку площею 0,0601 га за цією ж адресою, кадастровий номер 3210600000000050091 (далі - предмет іпотеки). Зазначені відомості було внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек. Згідно із умовами іпотечного договору вона як іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за даним договором. Право визначення підстав та способу звернення стягнення належить іпотекодержателю. 20 червня 2013 року вона звернулася із заявою до [PERSON] через приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] з вимогою про усунення порушення виконання основного зобов'язання та можливого звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, що ґрунтується на вимогах ст. 36 Закону України "Про іпотеку". Нотаріус повідомив їй, що на все належне відповідачу [PERSON] майно Відділом державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області (далі - Відділ ДВС) накладено арешт. Відповідно до Відомостей з єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 20 червня 2013 року зареєстровано обтяження на майно [PERSON] за трьома виконавчими провадженнями, а саме: 1 - арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 10618558, зареєстровано 15 грудня 2010 року, підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження № 1437/15 від 01 грудня 2010 року; 2 - арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 10896791, зареєстровано 02 березня 2011 року, підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження № 517/15 від 28 січня 2011 року; 3 - арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 10637870, зареєстровано 21 грудня 2010 року, підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження № 1512/15 від 15 грудня 2010 року. Арешт на все майно боржника [PERSON], у тому числі й на передані їй в іпотеку житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами і земельну ділянку, накладено постановами про відкриття виконавчого провадження № 23356980 від 15 грудня 2010 року, № 24703988 від 28 січня 2011 року та № 24687620 від 31 січня 2011 року, винесеними старшим державним виконавцем Відділу ДВС Вовнянко В.В., стягувачем за якими є АКБ "Форум". 02 вересня 2013 року [PERSON] звернувся до Відділу ДВС із клопотанням про зняття арешту з майна. Жодних дій щодо зняття арешту з переданого в іпотеку майна державним виконавцем здійснено не було, відповіді на звернення відповідач не одержав. За змістом ст. 12 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", ст. ст. 1, 3 Закону України "Про іпотеку", враховуючи державну реєстрацію іпотеки, вона має пріоритетне право на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки. Наявність арешту на передане їй в іпотеку нерухоме майно порушує її права як іпотекодержателя. Просила зняти арешт з житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 260,90 м2, та земельної ділянки площею 0,0601 га кадастровий номер 3210600000000050091, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], переданих [PERSON] в іпотеку [PERSON] згідно із іпотечним договором від 13 вересня 2010 року, накладений Відділом ДВС постановами про відкриття виконавчого провадження № 23356980 від 15 грудня 2010 року, № 24703988 від 28 січня 2011 року та № 24687620 від 31 січня 2011 року і постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 15 грудня 2010 року та 02 березня 2011 року у виконавчих провадженнях №№ 23356980 і 24703988. Представник позивача [PERSON] у суді позовні вимоги [PERSON] підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача Відділу ДВС державний виконавець Лобко О.С. у судовому засіданні позов визнала, проти задоволення вимог [PERSON] не заперечувала. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у суді позов визнав. Роз'яснивши сторонам наслідки визнання позову, враховуючи, що визнання позову відповідачами не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 13 вересня 2010 року [PERSON] і [PERSON] уклали два договори безпроцентної позики грошей, які посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровані в реєстрі за №№ 2793 і 2795. За умовами цих двох договорів [PERSON] передала у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 75675 грн. 15 коп., що за курсом НБУ на дату укладення договорів еквівалентно 7520 Євро, та грошові кошти в сумі 486196 грн. 14 коп., що за курсом НБУ на дату укладення договорів еквівалентно 61480 доларам США, які позичальник зобов'язувався повернути до 12 вересня 2011 року. Цього ж дня 13 вересня 2010 року, крім зазначених договорів, між [PERSON] та [PERSON] був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2796. Згідно із п. 1 іпотечного договору цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя [PERSON] щодо своєчасного до 12 вересня 2011 року включно повернення іпотекодавцем [PERSON] сум позик у розмірі 561871 грн. 29 коп. за вказаними договорами безпроцентної позики грошей №№ 2793 і 2795. Відповідно до умов п. 2 іпотечного договору на забезпечення виконання основних зобов'язань іпотекодавець [PERSON] передав у іпотеку іпотекодержателю [PERSON] належне йому на праві власності нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а саме: житловий будинок загальною площею 260,90 м2, житловою площею 129,10 м2 із будівлями і спорудами: сарай, вбиральня, погріб, огорожа та земельну ділянку площею 0,0601 га, кадастровий номер 3210600000000050091, цільове призначення - будівництво та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. На зазначене в іпотечному договорі нерухоме майно, 13 вересня 2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] накладено заборону відчуження, яку зареєстровано в реєстрі за №№ 2797 та 2798. 13 грудня 2010 року [PERSON] і [PERSON] уклали два додаткових договори № 1 до договорів безпроцентної позики грошей від 13 вересня 2010 року, які посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровані в реєстрі за №№ 4075 і 4077. За умовами цих додаткових договорів було внесено зміни до договорів безпроцентної позики грошей від 13 вересня 2010 року, зареєстрованих у реєстрі за №№ 2793 і 2795, якими було викладено у новій редакцій п. 1 цих договорів та збільшено відповідно суми позик до 370079 грн. 98 коп., що еквівалентно 35135 Євро, та до 719039 грн. 77 коп., що еквівалентно 90410 доларам США. Також 13 грудня 2010 року між [PERSON] і [PERSON] була укладена нотаріально посвідчена додаткова угода № 1 до іпотечного договору від 13 вересня 2010 року, якою викладено у новій редакцій п. 1 даного договору щодо сум позик. Відповідні зміни щодо розміру обтяження 13 грудня 2010 року було внесено приватним нотаріусом [PERSON] у Державний реєстр іпотек. 13 вересня 2011 року [PERSON] і [PERSON] уклали додаткову угоду № 2 до договору безпроцентної позики грошей, зареєстрованого за № 2795, оскільки свої зобов'язання за договором позики № 2793 відповідач [PERSON] виконав, та визначено, що позикодавець [PERSON] передала у власність позичальника [PERSON] грошові кошти в розмірі 599995 грн. 30 коп., що еквівалентно 75260 доларам США, які останній зобов'язувався повернути до 13 вересня 2012 року. Згідно із додатковою угодою № 2 до іпотечного договору від 13 вересня 2010 року аналогічні зміни щодо суми позики було внесено й у цей договір. Також 13 вересня 2011 року відповідні зміни щодо розміру обтяження приватним нотаріусом [PERSON] внесені у Державний реєстр іпотек. За умовами іпотечного договору, укладеного 13 вересня 2010 року між [PERSON] і [PERSON], іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем зобов'язання щодо повернення суми позики. Спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки обирає іпотекодержатель. 20 червня 2013 року позивач [PERSON] через приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] звернулася із заявою до відповідача [PERSON] з вимогою про усунення порушення виконання основного зобов'язання щодо повернення суми позики. У заяві вказувалось про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема шляхом позасудового врегулювання. Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 20 червня 2013 року зареєстровано три обтяження майна відповідача [PERSON] за виконавчими провадженнями. Тип обтяження - арешт нерухомого майна, об'єкт обтяження - невизначене все майно. Реєстраційні номери обтяження: № 10618558, зареєстровано 15 грудня 2010 року, підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження № 1437/15 від 01 грудня 2010 року; № 10896791, зареєстровано 02 березня 2011 року, підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження № 517/15 від 28 січня 2011 року; № 10637870, зареєстровано 21 грудня 2010 року підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження № 1512/15 від 15 грудня 2010 року. Суд встановив, що арешт на все майно [PERSON] накладено згідно із постановами про відкриття виконавчого провадження від 15 грудня 2010 року ВП № 23356980; від 28 січня 2011 року ВП № 24703988; від 31 січня 2011 року ВП № 24687620, а також постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 15 грудня 2010 року та від 02 березня 2011 року у виконавчих провадженнях №№ 23356980 і 24703988. Арешт на все майно [PERSON] накладено після передачі ним в іпотеку [PERSON] предмета іпотеки - житлового будинку з будівлями і спорудами та земельної ділянки. 02 вересня 2013 року представник відповідача [PERSON] звернувся до Відділу ДВС із заявою, у якій просив зняти арешт з предмета іпотеки - житлового будинку із спорудами і будівлями та земельної ділянки, що знаходяться у [ADDRESS], переданих в іпотеку [PERSON] за іпотечним договором від 13 вересня 2010 року. Відповіді на дану заяву відповідач [PERSON] від Відділу ДВС не одержав. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення. Відповідно до ч. 6 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. За змістом ч. 7 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач [PERSON] має пріоритет на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки, суд дійшов висновку, що позовні вимог щодо скасування арешту на предмет іпотеки - житловий будинок із будівлями та спорудами і земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved