Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом в суд до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, мотивуючи тим, що з осені 2016 року перебувала з відповідачем у цивільному шлюбі, від якого мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. З травня 2018 року сторони проживають окремо, відповідач матеріально сину не допомагає, участі у його вихованні не приймає, внаслідок чого вона не має можливості сама утримувати їхнього малолітнього сина. Відповідач має задовільний стан здоров'я, має постійне місце роботи, тобто працює водієм у "Вінницькому бройлері", тому має змогу сплачувати аліменти в частці від його доходу. На момент пред'явлення позову між ними не досягнуто згоди, щодо матеріального утримання та виховання дитини. Просить стягнути аліменти в її користь на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки від (заробітку) доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня пред'явлення позову і до досягнення ним повноліття, а також витрати пов'язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 700 (сімсот) гривень. 27.06.2018 року відповідачу було направлено ухвалу Чечельницького районного суду Вінницької області від 27.06.2018 року про відкриття спрощеного позовного провадження без виклику сторін та копію позовної заяви з додатками, які він отримав 02.07.2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №2480000310530, однак ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду подано не було. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. З огляду на це, суд приходить до висновку про вирішення спору за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження, серія [NUMBER], виданого Тростянецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 06 листопада 2017 року, [PERSON], народився [INFO] і його батьком є [PERSON]. З довідки виданої виконкомом Гордіївської сільської ради Тростянецького району Вінницької області №342 від 06.06.2018 року вбачається, що [PERSON] [INFO], проживає разом з дитиною [PERSON] [INFO] в с.Гордіївка Тростянецького району Вінницької області, який знаходиться на її утриманні.Умови проживання задовільні. Згідно статті 11 ЗУ «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до частини 1 ст.141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до положень ст.180 СК України на батьків покладений обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той і з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або)натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються участці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі напридбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів недоведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 200 6року №3"Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів" передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи матеріальне становище дитини, яка проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні, матеріальне становище відповідача, зокрема те, що він є фізично здоровою людиною, і як вбачається з позову працює водієм у "Вінницькому бройлері" , суд вважає , що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Тому, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов позивача підлягає задоволенню та стягненню з відповідача, на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття . Крім того, суд звертає увагу сторін у справі, що відповідно до положень ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Тому, аліменти на дитину необхідно стягувати починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 18.06.2018 року і до досягнення дитиною повноліття або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, тому з відповідача в користь держави необхідно стягнути 704,80 гривень судового збору за подачу позову до суду, оскільки позивачка його не сплатила. Судом встановлено, що при зверненні з позовом до суду, позивачка відповідно до квитанції адвоката Руденко І.В. від 12.06.2018 року понесла витрати пов'язані з правничою допомогою адвоката, а саме: підготовка, складання позову до суду в розмірі 700 (сімсот) гривень, вказана сума підлягає стягненню з відповідача на підставі п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України.

Outcome: approved