Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

До Ульяновського районного суду Кіровоградської області звернулась з позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Лозуватської сільської ради Благовіщенського району про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову позивач зазначила, що між [PERSON] та [PERSON] 16 травня 1998 року було укладено шлюб, який зареєстровано Лозуватської сільською радою Ульяновського району Кіровоградської області. Від вказаного шлюбу у подружжя нарожилась донька - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 06.05.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після народження доньки [PERSON] відповідач залишив сім"ю та поїхав в невідомому напрямку. З моменту як [PERSON] залишив сім"ю, він не надає і не надавав жодної допомоги на утримання доньки, не дбає та не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі. Донька не отримала від батька жодного подарунку на день народження. 10 серпня 2019 року виконавчим комітетом Лозуватської сільської ради винесено рішення №33 про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] В зв`язку з чим, позивач вимушена звернутись до суду. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, в разі неявки відповідача просила ухвалити заочне рішення. Відповідач не з`явився у судове засідання двічі і не повідомив про причину своєї неявки, хоча належним чином були повідомлений про день та час розгляду справи шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на сайті "Судова влада України", не подав відзив на позов. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, відповідно до якої просить розглядати справу без участі представника та підтримали вимоги позову про позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. У відповідності зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року з наступними змінами і доповненнями, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 11-12 цього ж Закону, кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні обов`язки щодо своїх дітей. Аналогічні приписи містить ст. 141 Сімейного Кодексу України. Частиною 1 ст. 275 СК України встановлено, що іноземці мають в Україні такі ж права і обов`язки у сімейних відносинах, як і громадяни України, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись саме на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За загальним правилом, позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення поновлення батьківських прав», ухилення від виконання батьківських обов`язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною 8 ст.7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] виданого відділом ДРАЦС РС Ульяновського РУЮ актовий запис №10 від 16.11.2016 року її батьками зазначені: в графі батько - [PERSON] , в графі мати - [PERSON] (а.с. 5 ). Рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 06.05.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано ( а.с. 6-7 ). З довідки про склад сім"ї вбачається, що склад сім"ї [PERSON] жительки с.Лозовата Благовіщенського району Кіровоградської області слідуючий: Чоловік [PERSON] , дочка [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] зареєстрований на території Лозуватської сільської ради Благовіщенського району зареєстрований але не проживає (а.с.9). Органом опіки і піклування Лозуватської сільської ради Благовіщенського району надано висновок від 10.08.2019 року в якому зазначено, що опікунською радою Лозуватської сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області розглянуто заяву та матеріали, надані громадянкою [PERSON] , щодо позбавлення батьківських прав її колишнього чоловіка [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] за невиконання батьківських обов`язків з метою подання до суду позовної заяви на позбавлення батьківських прав. Батьки дитини не проживають однією сім`єю. Спільне життя не склалося. Зі слів матері [PERSON] та представлених документів, її колишній чоловік [PERSON] , з 2012 року спільно не проживає з сім`єю, не відвідує дитину, вихованням та утриманням дочки не займається і не бажає займатися, фактично само ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться її здоров`ям. Батько свідомо нехтує своїми обов`язками чим порушує ст.ст. 141, 150, 152 Сімейного кодексу України. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, З ст.ст. 150, 164, 180 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків. Виходячи з вищенаведеного, з метою захисту прав та інтересів дитини, рекомендувати [PERSON] звернутися до Ульяновського районного суду з позовом про позбавлення гр. [PERSON] , [INFO] , батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ( а.с.10). Відповідач свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо виховання джоньки, взагалі не бере участь у її вихованні, не цікавиться життям доньки, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує її матеріально. Зазначений висновок повністю узгоджується з іншими матеріалами справи та наданими суду доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно з ч.1 та ч.2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, позбавлення відповідача батьківських прав на даний момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме нехтування батьком своїми батьківськими обов`язками, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дитині спокійного життя та гармонічного виховання, як того вимагає ст. 150 СК України. Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, що є підставою відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України для позбавлення його батьківських прав. Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню в інтересах малолітньої дитини. При цьому застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, він має право бути поновленим у батьківських правах відносно свого сина відповідно до положень ст.169 СК України. Враховуючи свідоме систематичне небажання батька виконувати батьківські обов`язки щодо участі у вихованні доньки, матеріальному забезпеченні доньки, духовному зростанні, взагалі будь-якої участі у житті дитини, що повністю узгоджується з зібраними у справі доказами, до відповідача слід застосувати таких крайній захід як позбавлення батьківських прав у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved