Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, уточнивши вимоги якого просить визнати недійсним договір купівлі-продажу частини будинку та земельної ділянки від 08.02.2010 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мельничук О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 437; визнати недійсним договір дарування частини будинку та земельної ділянки від 08.02.2010 року укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мельничук О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 438; звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 09.12.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Семешко С.Б. зареєстрований за № 1884, а саме: будинок позначений на плані літерою «А», загальною площею 463,1 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] та земельну ділянку надану для обслуговування будинку розташованого на [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] в рахунок задоволення грошових вимог позивачаа за кредитним договором № 494/2006 від 29.12.2006 року в сумі 2 659 626 грн. 38 коп; встановити спосіб реалізації предмету іпотеки-нерухомого майна, а саме будинку, позначеного на плані літерою «А», загальною площею 463,1 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] та земельну ділянку надану для обслуговування будинку розташованого на [ADDRESS] шляхом його продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, визначеною в межах виконавчого провадження та стягнути з відповідачів судові витрати. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 29.12.2006 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є позивач та ТзОВ «Міленіум» було укладено кредитний договір № 494/2006 про надання кредитної лінії з вільним режимом кредитування із встановленим лімітом заборгованості, яка не перевищує 2 000 000 грн. В якості забезпечення виконання зобов'язань ТзОВ «Міленіум» 29.12.2006 року між ВАТ «КБ «Надра» та відповідачем [PERSON] укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого в іпотеку банку було передано нерухоме майно - будинок позначений на плані літерою «А», загальною площею 463,1 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] та земельну ділянку надану для обслуговування будинку розташованого на [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]. Договором іпотеки передбачено, що іпотекодавець згоден з тим, що протягом дії цього договороу він не має права укладати відповідні правочини: зводити, знищувати вбо проводити капітальний ремонт предмету іпотеки чи іншим способом змінювати цільове призначення предмета іпотеки, передавати іпотеку у наступну іпотеку, відчужувати предмет іпотеки, передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, до статутного фонду юридичних осіб, лізинг, оренду, користування. Однак, всупереч умов договору іпотеки та з метою уникнення відповідальності за невиконання умов кредитного договроу ТзОВ «Міленіум» 08.02.2010 року між відповідачами [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу частини будинку та частини земельної ділянки, що перебували в іпотеці, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мельничук О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 437. Крім того, 08.02.2010 року між відповідачами [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування частини будинку та частини земельної ділянки, що перебували в іпотеці, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мельничук О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 438. Оскільки, позивачем жодної згоди на відчуження майна не надавалось, просить визнати вказані договори недійсними. Оскільки ТзОВ «Міленіум» взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконало, не повернуло отримані кошти, не сплатило нараховану плату за комісіями та відсотки за користування кредитними коштами у зв'язку із чим станом на 15.05.2014 року утворилась заборгованість в розмірі 2 659 626 грн. 38 коп. Постановою Господарського суду Львівської області від 30.03.2011 року ТзОВ «Міленіум» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. У зв'язку із чим у позивача виникло право звернення стягнення на предмет іпотеки. Просить позов задоволити. Представник позивача в судовому засіданні позов з уточненими вимогами підтримав, дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, додатково пояснивши, що заборгованість заявлена у позові із врахуванням первинної відсоткової ставки,а не збільшеної відсоткової ставки, що передбачена додатковими угодами. Ліквідаційна процедура ТзОВ «Міленіум» на даний час не завершена, а тому заперечення відповідачів є безпідставними. Просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що їм не було відомо про невиконання ТзОВ «Міленіум» своїх зобов'язань перед ПАТ КБ «Надра» за кредитним договром № 494/2006 від 29.12.20006 року, про наявність заборгованості за кредитни догвором вони дізнались із даної позовної заяви. Крім того, між позивачем та ТзОВ «Міленіум» було укладено додаткові угоди № 1 від 01.04.2008 р, №3 від 15.07.2008 р. та № 4 авід 15.12.2008 р., якими змінено процентну ставку за користування кредитом та ліміт заборгованості за кредитною лінією, однак, [PERSON] як майновий поручитель згоди на укладення додаткових угод до кредитного договору, якими було збільшено обсяг відповідальносі ТзОВ «Міленіум» і відповідно її відповідальності як поручителя не надавала. Відтак, відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Крім того, у кредитному договорі визначено строк виконання зобов'язання до 29.12.2008 року, однак, позивач до неї з вимогами щодо повернення кредитних кошітв отриманих ТзОВ «Міленіум» не звертався, відтак, договір іпоетки вважається припиненим 01.07.2009 року. Крім того, договір купівлі-продажу та договір дарування були укладені 08.02.2010 року, уже після закінчення строку дії кредитного договору і на момент укладення вказаних договорів майно було вільне від будь-яких обмежень. Постановою Господарського суду Львівської області від 30.03.2011 року ТзОВ «Міленіум» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, відтак, припиннення юридичної особи у зв'язку з визнанням її банкрутом є підставою припинення іпотеки, оскільки зобов'язання за кредитним договором припиняються. Крім того, позивачем пропущений строк позовної давності поважних причин пропуску такого строку не наведено, а тому просить відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що набув права власності на частину будинку та земельної ділянки, відповідно до договору купівлі-продажу укладеного із [PERSON] 08.02.2010 року. На час укладення договору йому не було відомо про те, що будинок по [ADDRESS] перебуває в іпотеці. Згідно витягу з Державного реєстру іпотек та з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна будь-яких обтяжень щодо вказаного нерухомого майна не було. Крім того, позивачем пропущений строк позовної давності, поважних причин пропуску такого строку не наведено, а тому просить відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] та третя особа приватний нотаріус ЛМНО Мельничук О.В. в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому, суд вважає за можливе розглядати справу у їхній відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики. якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя Судом встановлено, що 29.12.2006 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є позивач та ТзОВ «Міленіум» було укладено кредитний договір № 494/2006 про надання кредитної лінії з вільним режимом кредитування із встановленим лімітом заборгованості, яка не перевищує 2 000 000 грн. На забезпечення виконання зобов'язань ТзОВ «Міленіум» що випливають з кредитного договору, між позивачем та відповідачем [PERSON] 29.12.2006 року укладено договір іпотеки. Предметом договору іпотеки є будинок, загальною площею 463,1 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] та земельна ділянка надана для обслуговування будинку розташованого на [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], належна відповідачам. Відповідно до розділу 4 договору іпотеки, позивач має право, зокрема, звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку порушення зобов'язань, що забезпечені іпотекою. Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ст.9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя: зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, чи здійснювати істотні поліпшення цієї земельної ділянки; передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку; відчужувати предмет іпотеки; передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування. Частиною 3 ст. 12 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним. Відповідно до п. 5.3.7 договору іпотеки, поручитель зобов'язався без попередньої згоди іпотекодержателя не здійснювати дій, пов'язаних із зміною права власності на предмет іпотеки, а також дій по передачі предмета іпотеки в оренду, в безоплатне користування чи оперативне управління тертім особам. Однак, всупереч п. 5.3.7. договору іпотеки від 29.12.2006 року та ст. 12 Закону України "Про іпотеку" , без згоди іпотекодержателя відповідачкою [PERSON] 08.02.2010 року було укладено із відповідачем [PERSON] договір купівлі-продажу 1/2 частини будинку з приналежною до неї частиною господарських будівель та споруд та 1/2 частини земельної ділянки по [ADDRESS], що перебували в іпотеці, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мельничук О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 437 (а.с. 17-18). Крім того, 08.02.2010 року відповідачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] (на той час неповнолітнім, який діяв із згоди батька [PERSON] та матері [PERSON]) було укладено договір дарування 1/2 частини будинку з приналежною до неї частиною господарських будівель та споруд та 1/2 частини земельної ділянки по [ADDRESS], що перебували в іпотеці, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мельничук О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 438 (а.с 19-20). З огляду на наведене, оскільки позивачем згода на відчуження предмету іпотеки не надавалась, в силу ч.3 ст.12 Закону України «Про іпотеку» вказані договори слід визнати недійсними. Покликання відповідача на пропущення строку позовної давності не приймаються до уваги, виходячи з того, що позивач не був стороною укладених правочинів, а відтак, не знав та міг знати про їх укладнення у 2010 році. Відповідно до п. 7.1. договору іпотеки, позивач має право, зокрема, на задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником або іпотекодавцем - майновим поручителем зобов'язання в цілому або в тій чи іншій його частині. Пунктом 7.2. договору іпотеки встановлено,що у разі припинення юридичної особи позичальника (реорганізації або ліквідації) іпотекодержатель має право на звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від того, настав строк виконання зобов'язання чи ні. Умовами кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний сплачувати кошти в погашенння кредиту і відсотки за користування ним у строки, в розмірі та валюті, визначеній кредитним договором. Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором кредиту № 11178434000 від 04.07.2007 року така станом на 17.06.2014 року становить 15 362,57 долари СІІІА, що еквівалентно 180 670,64 грн. з яких: 14 582,18 дол. США (еквівалентно 171 492,91 грн.) - заборгованість по кредиту; 412,37 дол. СІІІА. (еквівалентно 4 849, 65 грн.) - заборгованість по відсотках; 352,52 дол. США, (еквівалентно 4 145.78 грн.) - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 15,50 дол. США (еквівалентно 182,30 грн.) - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом. Відповідно до ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Однак, згідно ч.2 цієї ж статті положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Враховуючи наведене та зважаючи на невиконання позичальником умов кредитного договору, суд приходить до висновку, що в погашення вказаної заборгованості на підставі п. 7.2. договору іпотеки, слід звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 09.12.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Семешко С.Б. зареєстрований за № 1884, а саме: будинок позначений на плані літерою «А», загальною площею 463,1 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] та земельну ділянку надану для обслуговування будинку розташованого на [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] в рахунок задоволення грошових вимог позивачаа за кредитним договором № 494/2006 від 29.12.2006 року, встановити спосіб реалізації предмету іпотеки-нерухомого майна, а саме: будинку позначеного на плані літерою «А», загальною площею 463,1 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] та земельну ділянку надану для обслуговування будинку розташованого на [ADDRESS] шляхом його продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження,за початковою ціною, визначеною в межах виконавчого провадження. Позова вимога про стягнення із відповідчів сплаченого судового збору в розмірі 4 141 грн. 20 коп. підлягає до задоволення частково з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону Укоаїни «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до п.10 ч. 1 ст.80 ЦПК України ціна позову у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог визначається загальною сумою всіх вимог. З огляду на наведене, оскільки відповідно до п.1.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (що становить 243,60 грн.) та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати (відповідно 3654 грн.), стягненню із відповідачів підлягає лише сплачений судовий збір в розмірі 3654 грн., тобто, по 913 грн. 50 коп. з кожного. На підставі ст.ст.203, 215, 526, 530, 553, 554, 610, 611, 612, 624, 625, 1054, 1055, 1056 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 3,7 ,9 11, 12, 30, 33, 39, 57, 33, 38-40 Закону України "Про іпотеку", та

Outcome: approved