Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Позивач ПАТ "Родовід Банк" звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.11.2007 року між ВАТ "Родовід Банк", найменування якого було змінено на ПАТ "Родовід банк" та [PERSON] було укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії №77.2/СЖ-378.07.2. За умовами даного Кредитного договору Банк, шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії на споживчі цілі, надав позичальнику у строкове, платне користування грошові кошти у розмірі 320 000 доларів США із сплатою 15% річних, та строком погашення заборгованості до 01.11.2010 року. Для забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов'язань по даному Договору кредиту, між позивачем та відповідачем також було укладено Іпотечний договір від 01.11.2007 року, предметом якого було нерухоме майно, яке належало відповідачу [PERSON] а саме: квартира [ADDRESS]. Відповідно до умов даного Договору, відповідач [PERSON] виступив майновим поручителем за належне виконання позичальником [PERSON] своїх зобов'язань щодо повного та своєчасного повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків. Однак, в порушення умов Договору кредиту та своїх зобов'язань [PERSON] належним чином не виконував свої зобов'язання за вказаним Договором кредиту та відповідно своєчасно та в повному обсязі не повернув отримані кошти та нараховані відсотки у встановлений Договором строк (до 01.11.2010 р.). Відповідно до розрахунку, наданого представником позивача, станом на 30.11.2012 року загальна сума боргу [PERSON] по Кредитному договору становить 52484018,77 грн., з яких сума боргу по тілу кредиту - 2 557 760 грн., заборгованість по сплаті відсотків - 776 764,78 грн., нарахована сума пені - 48 898 555,60 та сума 3 % річних - 250 938,34 грн. В зв'язку із даними обставинами, позивач просить в рахунок стягнення заборгованості за вказаним Договором кредиту, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], шляхом продажу даної квартири на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. 15.01.2014 року від представника третьої особи [PERSON], який також згідно довіреності являється представником відповідача, надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з подачею Апеляційної скарги на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 11.01.2014 року про відкриття провадження по справі. Однак, суд не приймає до уваги дане клопотання та вважає його таким, що спрямоване на умисне затягування представником відповідача і третьої особи розгляду даної цивільної справи, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів даної справи, 20.05.2013 року третьою особою [PERSON] було подано апеляційну скаргу на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 11.01.2013 року про відкриття провадження по справі. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13.06.2013 року, апеляційну скаргу [PERSON] було відхилено, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 11.01.2013 року було залишено без змін. Крім того, слід зауважити, що 26.07.2013 року представником третьої особи [PERSON] було повторно подано апеляційну скаргу на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 11.01.2013 року про відкриття провадження по справі. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27.09.2013 року, представнику [PERSON] було відмовлено у відкритті апеляційного провадження. Також при вирішенні клопотання представника відповідача та третьої особи про відкладення розгляду справи, суд враховує ту обставину, що як вбачається із матеріалів справи, під час її розгляду, відповідачем та третьою особою неодноразово направлялись на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи. У зв'язку із цим, суд вважає дані дії відповідача та третьої особи зловживанням своїми процесуальними правами та відповідно розцінює їх такими, що спрямовані на навмисне затягування судового розгляду даної цивільної справи. Таким чином, суд вважає за можливе розглядати дану справу у відсутність представника відповідача та третьої особи, за наявними у справі доказами. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи і надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 01.11.2007 року між ВАТ "Родовід Банк", правонаступником якого є ПАТ "Родовід Банк" та [PERSON] був укладений Договір про надання відновлювальної кредитної лінії на споживчі послуги № 77.2/СЖ-378.07.2. (далі - Кредитний договір). За умовами даного Кредитного договору, Банк на умовах строковості, оплатності та поворотності, надавав позичальнику кредитні кошти на споживчі цілі у розмірі 320000 доларів США та сплатою 15 % річних, та строком повернення до 01.11.2010 року. Позивач належним чином виконав свої зобов'язання за даним Кредитним договором, надавши [PERSON] грошові кошти на загальну суму 320 000 доларів США, що підтверджується заявою третьої особи на видачу готівки (а.с. 14). Згідно п. 4.1., 4.2., 4.5. Договору кредиту, позичальник зобов'язався повертати вказані кредитні кошти у строки, визначені даним договором, а також сплатити відсотки за користування кредитом і виконати свої зобов'язання згідно даного договору у повному обсязі не пізніше 01.11.2010 року. В порушення умов даного Договору кредиту [PERSON] кредитні кошти не повернув своєчасно та не сплачував відсотки за користування кредитом. Відповідно до розрахунків, наданих представником позивача, станом на 30.11.2012 року заборгованість позичальника [PERSON] по сплаті тіла кредиту становить 2 557 760 грн., а також заборгованість по сплаті відсотків - 776 764,78 грн. Відповідно загальна сума боргу відповідно становить 3 334 524,78 грн. Відповідно до п. 4.5. Договору кредиту, за порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або процентів за користування кредитом, позичальник зобов'язується сплачувати пеню за кожен день прострочення у розмірі 1,6 % від суми простроченої заборгованості. Згідно розрахунків, наданих представником позивача, станом на 30.11.2012 року розмір пені за прострочення позичальником суми кредиту та відсотків відповідно становить 48 898 555,60 грн. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (штрафу, пені). У зв'язку із простроченням сплати суми кредиту та нарахованих відсотків, позивачем також було нараховано позичальнику 3 % річних, як санкцію за порушення строків погашення заборгованості по кредиту та відсотках. Відповідно до наданого представником позивача розрахунку, станом на 30.11.2012 р. сума 3% річних за несплату тіла кредиту та відсотків становить 250 938,38 грн. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання зобов'язання, зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором чи законом. Таким чином, позивачем правомірно та обґрунтовано нараховано суми пені та 3 % річних у зв'язку із простроченням позичальником [PERSON] повернення суми грошових коштів (тіла та відсотків) по Кредитному договору № 77.2/СЖ-378.07.2 від 01.11.2007 р. У ході розгляду даної справи представником відповідача було подане клопотання про застосування позовної давності щодо стягнення відсотків та спеціального строку позовної давності (один рік) щодо стягнення суми пені. Суд вважає, що вимога представника відповідача щодо застосування строку позовної давності (три роки) щодо нарахованих відсотків є необґрунтованою, оскільки нараховані відсотки і сума тіла кредиту, як єдина сума боргу по кредитному договору є обов'язковими до сплати позичальником (та/або поручителем) у період дії договору, але не пізніше строку, встановленого договором (01.11.2010 р.). Разом із тим, позивач звернувся за захистом своїх порушених прав (щодо неповернення у вказаний строк, тобто до 01.11.2010 р. суми кредиту та відсотків) у встановлений трирічний строк позовної давності, а тому відповідно вказана вимога представника відповідача про необхідність відмови у позові в частині стягнення певної суми відсотків є безпідставною та необґрунтованою. Разом із тим, суд вважає обґрунтованою вимогу представника відповідача щодо застосування спеціального строку позовної давності в частині стягнення нарахованої пені. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. До позовних вимог про стягнення неустойки (штраф, пеня) застосовується спеціальна позовна давність строком в один рік (п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України). Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою відмови у позові. Таким чином, суд вважає обґрунтованими та законними вимоги позивача щодо стягнення пені за період з 29.11.2011 р. до 29.12.2012 р., що становить 19 580 329,49 грн. Згідно ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки (пені, штрафу) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (матеріальний стан боржника, добросовісність щодо сплати ним кредиту). Також суд не приймає до уваги подану представником відповідача заяву про зменшення розміру неустойки на підставі ст. 551 ЦК України, у зв'язку з тим, що судом було застосовано строк позовної давності до позовних вимог щодо стягнення пені. Таким чином, заборгованість позичальника [PERSON] перед позивачем по Кредитному договору № 77.2/СЖ-378.07.2 від 01.11.2007 р. становить: сума боргу тіла кредиту - 2 557 760 грн., заборгованість по сплаті відсотків - 776 764,78 грн., нарахована сума пені за період з 29.12.11 року по 29.12.12 року - 19 580 329,49 грн. та сума 3 % річних - 250 938,38 грн., а всього - 23 165 792,65 грн. В якості забезпечення належного виконання зобов'язань позичальника [PERSON] по Кредитному договору № 77.2/СЖ-378.07.2 від 01.11.2007 року, між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений Договір іпотеки від 01.11.2007 р. Відповідно до умов даного Договору, відповідач виступив майновим поручителем по Кредитному договору № 77.2/СЖ-378.07.2, передавши позивачу в іпотеку належне йому нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстраційним № 1843. Відповідно до п. 1.5. цього Договору, сторони визначили, що заставна вартість предмету іпотеки становить 511 132 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України на дату укладення цього Договору складає 2 581 216, 60 грн. Згідно з п. 3.1.1. Договору іпотеки, при порушенні позичальником умов основного зобов'язання щодо строків погашення заборгованості по кредиту, сплати процентів за користування грошовими коштами, відшкодування збитків, неустойки, штрафів, пені та іншої заборгованості, а також при порушенні іпотекодавцем умов цього Договору та у випадках встановлених законом у іпотекодержателя виникає право задоволення своїх вимог за основним зобов'язанням, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до положень п. 3.1.2., 3.1.3. Іпотекодержатель розпочинає звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо протягом тридцяти календарних днів позичальником/іпотекодавцем не буде виконана офіційна письмова вимога про виконання основного зобов'язання, яка надсилається іпотекодавцю/позичальнику, зокрема шляхом звернення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Положеннями ч. 1 ст. 575 та ст. 589 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави, заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання. Відповідно до ст. 7 ЗУ "Про іпотеку" встановлено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно зі ст. 33 ЗУ "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, оскільки встановлено, що позичальник [PERSON] належним чином не виконав свої зобов'язання перед позивачем щодо своєчасної сплати суми боргу по Кредитному договору, порушивши умови даного Договору, а тому відповідно відповідач [PERSON], як майновий поручитель, згідно умов Договору іпотеки, своїм заставленим майном (предметом іпотеки) несе відповідальність перед Банком за неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань по Договору кредиту № 77.2/СЖ-378.07.2 від 01.11.2007 року. У зв'язку із цим, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача та звернути стягнення на предмет договору іпотеки - квартиру [ADDRESS] який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстраційним № 1843, в рахунок погашення заборгованості по Кредитному договору № 77.2/СЖ-378.07.2 від 01.11.2007 року в розмірі 23165792,65 грн. Відповідно до ст. 39 ЗУ "Про іпотеку", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь ПАТ "Родовід Банк" заборгованість за кредитним договором в розмірі 23 165 792,65 грн. (двадцять три мільйони сто шістдесят п'ять тисяч сімсот дев'яносто дві грн. 65 коп) шляхом звернення стягнення на квартиру [ADDRESS], шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Outcome: partial