Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

Представник та індексу інфляції за договором, внаслідок не виконання грошового зобов'язання. ПрАТ СП «Партнер» звернувся із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, пені. 29.03.2017 року позивачем було подану заяву про уточнення позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість по договору № 732 від 09.12.2005 року - основного боргу 2 400,00 грн.; - інфляційних втрат 290,40; - пені 9 422, 10 грн. та судові витрати у розмірі 1 378, 00 грн., а всього 13 490, 50 грн.; а також, доповнив коло відповідачів [PERSON], з якою просить стягнути на користь ПрАТ СП «Партнер» основного боргу - 2 250 грн.; інфляційних витрат - 24,75 грн.; всього 2 274,75 грн. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що між ним та [PERSON] було укладено договір №732 від 09.12.2005 року на експлуатацію та обслуговування. Відповідно до п.1.1 укладеного між сторонами договору № 732 від 09.12.2005 року на експлуатацію та обслуговування позивач бере на себе обов'язки по зберіганню і охороні транспортних засобів власника в гаражі [NUMBER] встановленого на земельній ділянці, відведеній позивачу по [ADDRESS], а автовласник тобто відповідач бере на себе зобов'язання вчасно вносити щомісячні внески за охорону та на експлуатаційні витрати визначені на основі собівартості утримання машино-місця відповідно до умов п.2.3 договору № 732 від 09.12.2005 року. Таким чином, кожна із сторін, уклавши вказаний вище договір № 732 від 09.12.2005 року, взяла на себе зобов'язання, а саме: позивач зберігати автомобіль, що належить Автовласнику - відповідачу в гаражі [NUMBER] з виконанням усіх необхідних умов, які забезпечують збереження автомобіля, а відповідач оплатити його в порядку та на умовах визначених вказаним вище договором. Відповідно до п. 3.1. укладеного договору № 732 від 09.12.2005 року на експлуатацію та обслуговування відповідач зобов'язаний не пізніше 10 числа кожного місяця вносити грошові внески на експлуатаційні витрати на основі щомісячних визначених позивачем розрахунків, у відповідності до п. 2.3. даного договору має право змінювати внески, з врахуванням змін в нормативній базі, яка регулює правовідносини в оплаті праці, електроенергії, ставок земельного і комунального податку, росту цін на матеріали та ремонт у тому числі проведення державної індексації доходів, інших заходів, що впливають на зміну вартості експлуатаційних витрат та на утримання охорони. Згідно з п. 4.1. договору у випадку затримки оплати зі сторони відповідача, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі 0,5 % від суми затриманого платежу за кожний день прострочення. Оскільки, Відповідач не виконав належним чином своїх договірних зобов'язань, тобто у визначений строк до 10 числа кожного місяця - вносити грошові внески за охорону автомобіля та на експлуатаційні витрати, то на підставі п. 4.1. договору повинна сплатити позивачу заборгованість по договору № 732 від 09.12.2005 року - основного боргу 2 400,00 грн.; - інфляційних втрат 290,40; - пені 9 422, 10 грн. В судовому засіданні 15.02.2017 року позивачу стало відомо, що [PERSON] подарувала гаражний бокс своїй донці - [PERSON], у зв'язку з цим позивач уточнив позовні вимоги щодо періоду і нарахуванню заборгованості, штрафних санкцій. Так, на думку позивача, станом на 29 листопада 2016 року сума основного боргу відповідача [PERSON], станом на 30 березня 2017 року складає: основного боргу - 2 250 грн.; інфляційних атсрат - 24,75 грн.; всього 2 274,75 грн. Під час судового розгляду, [PERSON] було подано зустрічний позов до ПрАТ СП «Партнер», в якому вона просила з урахуванням уточнення позовних вимог до зустрічного позову визнати договір №732 від 09.12.2005 року недійсним; за провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню без ліцензії, притягнути посадових осіб ПрАТ СП «Партнер» до адміністративної відповідальності згідно чинного законодавства, стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 551,20 грн.; на виконання рішення Ленінградської районної держадміністрації від 22.06.1999 року №846 зобов'язати відповідача у 3-місячний термін створити товариство співвласників напівпідземних гаражів за адресою: [ADDRESS] та передати об'єкт на баланс товариству співвласників; заборонити ПрАТ «Партнер» надання послуг автостоянки в коридорах загального користування напівпідземними гаражами по [ADDRESS] до отримання ним відповідних дозвільних документів на здійснення такої діяльності. Вимоги зустрічного позову позивач обґрунтовувала тим, що позивач не надав доказів того, що він володіє земельною ділянкою на праві довгострокової оренди за адресою: [ADDRESS]; товариство співвласників досі не створено, спірний договір було укладено шляхом примусу на несправедливих умовах; у позивача відсутній дозвіл на надання послуг з охорони та зберігання автомобіля; у позивача відсутня декларація відповідності матеріально-технічної бази автостоянки вимогам законодавства; ціна договору неузгоджена; немає оформлених документів на передачу автомобілів під охорону. Представники позивача (відповідача за зустрічним позовом) у судовому засіданні позов підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Заперечували проти задоволення зустрічного позову. Пояснивши, що обоє відповідачів користуються послугами позивача, при цьому не сплачують комунальні послуги, не сплачують за світло, не сплачують окремо земельний податок, у зв'язку з чим, з них підлягає стягненню плата за користування цими послугами. Щодо вартості послуг, представники зазначили, що в період дії договору вартість послуг визначається підприємством виходячи з витрат по забезпеченню охорони транспортного засобу, з огляду на викладене, позивач вважає свої дії правомірними. Відповідач (позивач за зустрічним позовом) [PERSON], яка також є представником за довіреністю другого відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення первісної позовної заяви категорично заперечувала, просила задовольнити вимоги зустрічного позову, зазначивши, що договір №732 укладено з порушеннями чинного законодавства, у зв'язку з чим, договір підлягає визнанню недійсним. Зазначила, що вона користується гаражним боксом на власний розсуд, оскільки гараж є її приватною власністю, повідомила, що вона неодноразово зверталась до позивача з проханням пояснити таку велику ціну щомісячного платежу, в тому числі і письмово, пояснення витрат позивача відповідач вважає неналежними. Також, в судовому засіданні було подано заяву про застосування строку позовної давності до стягнення пені. Заслухавши сторін, оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, суд прийшов до таких висновків. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст.214 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України) Судовим розглядом встановлено, СП «Партнер» у відповідності до розпорядження Ленінградської районної державної адміністрації м. Києва № 1041 від 29.07.1996 року «Про будівництво напівпідземних гаражів - автостоянок на 35,36,37 ділянках в 13-му мікрорайоні житлового масиву «Біличі» згідно інвестиційного підрядного договору №4 від 20.05.1997 року укладеного між Головним управлінням капітального будівництва КМДА та СП «Партнер» виконані роботи з будівництва напівпідземних гаражів в 13 мікрорайоні на житловому масиві Біличі на [ADDRESS]. 31.08.1999 року Замовник відповідно до умов інвестиційного підрядного - говору №4 від 20.05.1997р. передав на баланс інвестору - підрядчику позивачу напівпідземні гаражі на 58 машиномісць на дільниці [ADDRESS] . Рішенням Київської міської ради № 125/1335 від 18.03.2004 року земельна ділянка відведена Позивачу для експлуатації та обслуговування напівпідземного гаража на 58 автомобілів на [ADDRESS] у Святошинському районі м. Києва. Розпорядженням Ленінградської районної державної адміністрації від 22.06.1999 року №846 «Про прийняття в експлуатацію об'єктів комунального призначення у Ленінградському районі м. Києва», затверджений акт державної приймальної комісії від 29.05.1999 року про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом напівпідземних гаражів на 58 машиномісць ні дільниці [ADDRESS] та їх експлуатацію покладено на позивача. З прийняттям рішення Київської міської ради від 18.03.2004 року №125/1335 про відведення Позивачу земельної ділянки для експлуатації та обслуговування напівпідземного гаража на 58 автомобілів на [ADDRESS] та розпорядження Ленінградської районної держадміністрації від 22.06.1999р. № 846 про затвердження Акта державної комісії від 29.05.99р. про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом напівпідземних гаражів на 58 машиномісць на [ADDRESS], з покладенням їх експлуатації на позивача, а також присвоєння почтової адреси напівпідземним гаражам позивача по [ADDRESS], власникам транспортних засобів, які приймали участь в фінансуванні будівництва були надані документи для оформлення права власності на передане в користування гаражне приміщення у напівпідземних гаражах позивача та укладений з ними договір на експлуатацію та обслуговування, в тому числі з [PERSON], договір №732 від 09.12.2005 року на експлуатацію та обслуговування. Відповідно до п.1.1 укладеного між сторонами договору № 732 від 09.12.2005 року на експлуатацію та обслуговування позивач бере на себе обов'язки по зберіганню і охороні транспортних засобів власника в гаражі [NUMBER] встановленого на земельній ділянці, відведеній позивачу по [ADDRESS], а автовласник тобто відповідач бере на себе зобов'язання вчасно вносити щомісячні внески за охорону та на експлуатаційні витрати визначені на основі собівартості утримання машино-місця відповідно до умов п.2.3 договору № 732 від 09.12.2005 року. Таким чином, кожна із сторін, уклавши вказаний вище договір № 732 від 09.12.2005 року, взяла на себе зобов'язання, а саме: позивач зберігати автомобіль, що належить Автовласнику - відповідачу в гаражі [NUMBER] з виконанням усіх необхідних умов, які забезпечують збереження автомобіля, а відповідач оплатити його в порядку та на умовах визначених вказаним вище договором. Відповідно до ст. 977 ЦК України за договором зберігання транспортного засобу в боксах та гаражах, на спеціальних стоянках зберігач зобов'язується не допускати проникнення в них сторонніх осіб і видати транспортний засіб за першою вимогою поклажодавця. Договір зберігання транспортного засобу поширюється також на відносини між гаражно-будівельним чи гаражним кооперативом та їх членами, якщо інше не встановлено законом або статутом кооперативу. У відповідністю із ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. До витрат, які здійснює ПрАТ СП "Партнер" відносяться витрати на електроенергію, вивіз сміття, електрообладнання, ремонтно-будівельні роботи, обов'язкові платежі та податки. Згідно ст. 978 ЦК України за договором охорони охоронець, який є суб'єктом підприємницької діяльності, зобов'язується забезпечити недоторканність особи чи майна, які охороняються. Власник такого майна або особа, яку охороняють, зобов'язані виконувати передбачені договором правила особистої та майнової безпеки і щомісячно сплачувати охоронцю встановлену плату. Відповідно до п. 3.1. укладеного договору № 732 від 09.12.2005 року на експлуатацію та обслуговування відповідач зобов'язаний не пізніше 10 числа кожного місяця вносити грошові внески на експлуатаційні витрати на основі щомісячних визначених позивачем розрахунків, у відповідності до п. 2.3. даного договору має право змінювати внески, з врахуванням змін в нормативній базі, яка регулює правовідносини в оплаті праці, електроенергії, ставок земельного і комунального податку, росту цін на матеріали та ремонт у тому числі проведення державної індексації доходів, інших заходів, що впливають на зміну вартості експлуатаційних витрат та на утримання охорони. Пунктами 6.7. Закону України "Про ціни та ціноутворення", яким встановлюються вільні ціни і тарифи на всі види продукції, товарів і послуг, за винятком тих, по яких здійснюється державне регулювання цін і тарифів. Інформація про зміни тарифів у напівпідземному гаражі надається у відповідності до припису п. 7. Правил зберігання транспортного засобу на автостоянках, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 року № 115 за місцем надання послуг. Згідно з п. 4.1. договору у випадку затримки оплати зі сторони відповідача, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі 0,5 % від суми затриманого платежу за кожний день прострочення. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Отже, умови укладеного між сторонами договору на експлуатацію та обслуговування мають виконуватись належним чином. Судовим розглядом також встановлено, що 29.11.2016 року [PERSON] на підставі договору дарування подарувала гаражний бокс [NUMBER] громадянці [PERSON], повідомивши про це позивача. При цьому слід зазначити, що договір між позивачем та [PERSON] було укладено 09.12.2005 року, водночас заборгованість за договором утворилась лише з 01.01.2015 року, що свідчить про добровільну сплату платежів в період з 09.12.2005 року по 01.01.2015 року. Відповідно суд вважає доведеним позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] на користь ПрАТ СП "Партнер" суми заборгованості в розмірі 2 400,00 грн.; інфляційних витрат - 290,40грн. Щодо стягнення пені, слід зазначити, що що відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). За таких обставин включення для обрахування пені прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги, не ґрунтується на вимогах закону. Отже, аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Відповідно, при визначенні розміру пені, суд приймає до уваги заяву представника відповідача про застосування строку позовної давності щодо нарахування пені, водночас, пеня як і основна заборгованість розраховується виходячи із розрахунку розміру щомісячних платежів, визначених позивачем. Загальна сума пені яка підлягає стягненню з [PERSON] становить 6354,25 грн. Щодо позовних вимог відносно [PERSON], слід зазначити, що судовим розглядом встановлено, що [PERSON] користується гаражним боксом, який знаходиться в її приватній власності. Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. В силу ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Договором зберігання, в якому зберігачем є особа, що здійснює зберігання на засадах підприємницької діяльності (професійний зберігач), може бути встановлений обов'язок зберігача зберігати річ, яка буде передана зберігачеві в майбутньому. Договір зберігання є публічним, якщо зберігання речей здійснюється суб'єктом підприємницької діяльності на складах (у камерах, приміщеннях) загального користування. Відповідно до ст. 977 ЦК України якщо зберігання автотранспортних засобів здійснюється суб'єктом підприємницької діяльності, такий договір є публічним. За договором зберігання транспортного засобу в боксах та гаражах, на спеціальних стоянках зберігач зобов'язується не допускати проникнення в них сторонніх осіб і видати транспортний засіб за першою вимогою поклажодавця. Договір зберігання транспортного засобу поширюється також на відносини між гаражно-будівельним чи гаражним кооперативом та їх членами, якщо інше не встановлено законом або статутом кооперативу. Договір зберігання транспортних засобів вважається укладеним з моменту передання майна на зберігання, що свідчить про його реальний характер. Між тим, загальні положення про зберігання передбачають обов'язок професійного зберігача зберігати річ, яка буде передана зберігачеві в майбутньому (ч.2 ст.936 ЦК). Тобто зазначена норма передбачає можливість укладення договору зберігання за конструкцією консенсуального і цілком поширюється на спеціальні види зберігання, а отже - і на договір зберігання транспортних засобів. Враховуючи викладене, з урахуванням пояснень, наданих сторонами під час судового засідання, враховуючи підтвердження факту надання самих послуг, дії сторін свідчать про визнання істотних умов вказаного договору, фактичне його виконання. У відповідністю із ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. До витрат, які здійснює ПрАТ СП "Партнер" відносяться витрати на електроенергію, вивіз сміття, електрообладнання, ремонтно-будівельні роботи, обов'язкові платежі та податки. Згідно ст. 978 ЦК України за договором охорони охоронець, який є суб'єктом підприємницької діяльності, зобов'язується забезпечити недоторканність особи чи майна, які охороняються. Власник такого майна або особа, яку охороняють, зобов'язані виконувати передбачені договором правила особистої та майнової безпеки і щомісячно сплачувати охоронцю встановлену плату. Пунктами 6.7. Закону України "Про ціни та ціноутворення", яким встановлюються вільні ціни і тарифи на всі види продукції, товарів і послуг, за винятком тих, по яких здійснюється державне регулювання цін і тарифів. Інформація про зміни тарифів у напівпідземному гаражі надається у відповідності до припису п. 7. Правил зберігання транспортного засобу на автостоянках, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 року № 115 за місцем надання послуг. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, в якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати внесків на відшкодування витрат на утримання , експлуатацію та благоустрій автостоянок і гаражів, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] заборгованості в в розмірі 2 250,00 грн.; інфляційних витрат - 24,75 грн - підлягають задоволенню. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ч. 1 ст. 60 ЦПК України). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Окрім того, при поданні позовної заяви позивача сплатив судові витрати у розмірі 1 378,00 грн., які відповідно до статті 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачsd. На підставі зазначеного,

Outcome: partial