Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

МТСБУ звернулося в суд із позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 65211,99 грн., посилаючись на те, що 18.12.2017 року близько 11:00 години в с.Голубине, Свалявського району, Закарпатської області з вини відповідача була скоєна ДТП. На дату скоєння пригоди цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] застрахована не була. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль марки "«VOLKSWAGEN CADDY» д.н.з. [NUMBER] , за кремом якого знаходився водій [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована згідно Полісу обов`язкового страхування ЦПВ № АК/7477622. Розмір завданих збитків за звітом № 008/01/18 від 26.01.2018 року визначений як вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «VOLKSWAGEN CADDY» д/н [NUMBER] , в результаті пошкодження в ДТП та склав 76454,39 грн. В обгрунтування позивач зазначає, що 18.12.2017 року потерпілий подав до МТСБУ повідомлення від 21.05.2018 року з метою отримання відшкодування, 02.05.2018 року МТСБУ направило листа відповідачу з пропозицією самостійного врегулювання спору з потерпілим, на яке відповідач не відреагувала. У зв`язку з залученням аварійного комісара, який здійснив огляд транспортного засобу та провів експеризу, МТСБУ компенсувало потерпілому витрати аварійного комісара на загальну суму 1500 грн., зазначена шкода особисто винуватцем ДТП (відповідачем) потерпілому не відшкодована. Вимоги позивач мотивує тим, що МТСБУ виконало обов`язок по відкошуванню шкоди, заподіяної з вини власника тарнспортного засобу, який не застрахував цивільно-правову відповідальність, 11.07.2018 року направлено лист відповідачу з проханням про компенсацію в добровільному порядку витрат, понесених у зв`язку з проведенням регламентної виплати потерпілому, який [PERSON] залишила без відповіді. А тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь МТСБУ кошти в розмірі понесених витрат на суму 65211,99 грн. та судовий збір у розмірі 1921 грн., на загальну суму 67132,99 грн. Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 02.09.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 30.09.2019 року (за клопотанням відповідача [PERSON] ) прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження. Представник позивача Купар І.Ю., який діє в інтересах МТСБУ (довіреність №6-03/64 від 26.12.2018 року, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВН №000485 від 22.05.2019 року) подав до суду заяву (вх. № 7412) про розгляд справи у відсутності представника позивача, на підставі доказів в матеріалах справи. Заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача [PERSON] ., який діє в інтересах [PERSON] (договір №12 про надання юридичних послуг від 01.06.2019 року, ордер серії ЗР № 29627 від 01.06.2019 року) подали до суду заяву (вх. № 7852) про розгляд справи у відсутності представника відповідача та відповідача, проти заявлених вимог заперечують. У задоволенні позову МТСБУ просять відмовити, на підставі доводів, зазначених у поданому відзиві (вх. № 5998) [PERSON] , в якому вказують, що [PERSON] вину в ДТП не визнає, вважає, що інший учасник ДТП міг уникнути зіткнення, якщо б рухався з дозволеною швидкістю у населеному пункті. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «Акорд» не здійснювалося, розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, що відповідає вимогам ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та доводи позовної заяви, враховуючи, що сторонами заявлено клопотання про розгляд справи у їх відсутності (у відповідності до ч.3 ст. 211 ЦПК України), суд вирішує справу за наявними у справі матеріалами та доходить наступного висновку. Згідно ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; до ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору;. до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; до ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України - достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. ОБСТАВИНИ УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - нормативно-правовий акт регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до п.3 ч. 2 ст.11 ЦК України - підставою виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної випла шкоди іншій особі. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 22 ЦК України - особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повноному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до постанови Свалявського районного суду Закарпатської області від 22.12.2017 року (справа № 308/2641/17) [PERSON] , [INFO] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Підставою притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності стала ДТП, яка сталася 18.12.2017 року за участю відповідача ( [PERSON] ), яка керувала автомобілем марки "SCODA" д/н [NUMBER] в [ADDRESS] вул. Центральній, Свалявського району, Закарпатської області. Судом встановлено, що [PERSON] не врахувала дорожньої обстановки, не впевнилась в безпечності під час виїзду з прилеглої території на головну дорогу, допустила зіткнення з транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN CADDY» д/н [NUMBER] , що призвело до механічних пошкоджень даних транспортних засобів. Віповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України - постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до п. 21.1. ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (№ 1961-IV) - з урахуванням положень п. 21.3 ст. 21 на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. На момент настання ДТП 18.12.2017 року - цивільно-правова відповідальність [PERSON] в порушення вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - не була застрахована. В результаті вищевказаної ДТП транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN CADDY» д/н [NUMBER] , яким керував [PERSON] , отримав механічні пошкодження. Згідно з полісом № АК/7477622 від 29.09.2017 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - застрахована цивільно-правова відповідальність транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN CADDY», державний номерний знак [NUMBER] , укладеного з ПрАТ "СК "ПЗУ Україна", строк дії якого з 30.09.2017 року по 29.09.2018 року. Страховий поліс це єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору (п. 1.8. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до п. 39.1. ст. 39 Закону № 1961-IV Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до п/п. а) п. 41.1. ст. 41 Закону № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України № 1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. 21 травня 2017 року, [PERSON] , власник пошкодженого автомобіля «VOLKSWAGEN CADDY» д/н [NUMBER] звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування. ФОП [PERSON] виконано звіт № 008/01/18 від 26.01.2018 року про оцінку вартості майнової шкоди, заподіяної ушкодженням транспортного засобу, згідно якого вартість матеріального збитку складає 76454,39 грн. Згідно протоколу огляду транспортного засобу від 26.12.2017 року, проведеного аварійним комірсаром та квитанції на розрахунок готівкою № 83 від 26.12.2017 року - МТСБУ компенсувало потерпілому витрати послуг аварійного комісара на суму 1500 грн. 11 липня 2018 року позивач (МТСБУ) здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 65211,99 грн. на користь [PERSON] за пошкоджений транспортний засіб «VOLKSWAGEN CADDY» д/н [NUMBER] відповідно до наказазу Моторного (транспортного) страхового бюро України № 6647 від 10.07.2018 року. З претензій за вих. № 8.3-03/13565 від 02.05.2018 року, № 3.1-05/22264 від 11.07.2018 року вбачається, що МТСБУ зверталося до відповідача [PERSON] з пропозицією у добровільному порядку компенсувати МТСБУ витрати у розмірі 65211,99 грн., однак відповідачем на заявлені пропозиції не відреаговано, відшкодування не проведено. Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону № 1961-IV - МТСБУ - після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» - до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України - шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України - шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України - особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювана шкоди. Твердження відповідача та його представника [PERSON] , що [PERSON] вини не визнає та вважає, що інший учасник ДТП міг уникнути зіткнення, якщо б рухався з дозволеною швидкістю у населеному пункті, суд не приймає до уваги, оскільки вони не узгоджуються з встановленими та перевіреними судом доказах в судовому засіданні, зокрема що цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, що [PERSON] було визнано винуватою у настанні дорожньо-транспортної пригоди 18.12.2017 року, а тому відповідач зобов`язана відшкодувати в порядку регресу позивачу завдану шкоду. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позивачем доведено наявність правових підстав для стягнення з відповідача [PERSON] відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування у розмір 65 211,99 грн. В частині вимоги позивача про стягнення судового збору, суд доходить наступного висновку. Відповідно до п.2 ч.5 ст. 265 ЦПК України - у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України - у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Позивачем документально підтверджено оплату судового збору в сумі 1921 грн. (платіжного доручення № 2532 від 16 травня 2019 року з призначенням платежу - судовий збір). З огляду на вищенаведене, враховуючи встановлені та перевірені докази в судовому засіданні, суд вважає що позов МТСБУ слід задовольнити в повному обсязі. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 ч.1 Перехідних положень (розділ ХІІІ) ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Outcome: approved