Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

23.07.2020 заявник [PERSON] подав до Турківського районного суду Львівської області заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить суд встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] - [INFO] ; внести зміни в актовий запис про смерть № 22 від 24.02.2005, вказавши дату смерті [PERSON] - [INFO] . В обґрунтування заяви покликається на те, що після смерті його тітки [PERSON] відкрилась спадщина, яку він має намір прийняти. Тітка [PERSON] померла [INFO] , перебуваючи на лікуванні у КНП " Турківська центральна районна лікарня". Після її смерті 24.02.2005 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Турківського районного управління юстиції Львівської області було внесено відомості до Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть за актовим записом №22, на підставі лікарського свідоцтва про смерть №37 від 23.02.2005, виданого Турківською райполіклінікою та видано свідоцтво про смерть [PERSON] [INFO] . Через неточність, допущену при внесенні відомостей про реєстрацію смерті не може оформити свої спадкові права. Згідно з протоколом авторозподілу судової справи між суддями від 30.07.2020 для розгляду справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І. Ухвалою суду від 06.08.2020 справу прийнято до провадження та призначено судове засідання. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак 25.08.2020 через канцелярію суду надійшла його заява про розгляд справи без його участі. Заяву про встановлення факту, що має юридичне значення підтримує. Представник заінтересованої особи Турківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) (змінена назва державного органу з Турківського відділу РАЦС ГТУЮ у Львівській області) не прибув, однак 26.08.2020 через канцелярію суду надійшла їх заява про розгляд справи без їх участі. Відносно заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення не заперечують. Враховуючи зазначені обставини, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (номер витягу 00026304677), сформованого 08.05.2020 та актового запису про смерть №22 від 24.02.2005 [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в м.Турка Львівської області, де відомості, що підтверджують факт смерті були внесені на підставі лікарського свідоцтва про смерть №37 від 23.02.2005, виданого Турківською райполіклінікою. Як видно з копії свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] , яке видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Турківського районного управління юстиції Львівської області 24.02.2004, вона померла [INFO] . Згідно довідки, виданої КНП "Турківська центральна районна лікарня" Турківської районної ради №80/02 від 25.05.2020, [PERSON] , [INFO] , дійсно знаходилась на стаціонарному лікуванні з 10.02.2005 по 19.02.2005 (журнал обліку прийому хворих в стаціонар) медична карта стаціонарного хворого №260. Померла вдома 19.02.2005. Амбулаторна картка, де було написано посмертний епікриз вилучена з архіву, так як закінчено термін зберігання. Заявник у заяві з покликанням на п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України просить встановити факт смерті особи в певний час внести зміни в актовий запис про смерть. Вирішуючи заяву суд виходить з наступних мотивів та положень закону. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. При цьому встановлення таких фактів можливе у випадку, якщо від таких фактів залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, і якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"суди можуть встановлювати факти реєстрації, зокрема смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. При цьому, як зазначено у п. 13 вказаної вище Постанови, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. А згідно з п. 18 Постанови рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Пунктом 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року № 3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого. Як видно з матеріалів справи 24.02.2004 Відділом реєстрації актів цивільного стану Турківського районного управління юстиції Львівської області видано свідоцтво серії [NUMBER] про смерть [PERSON] з зазначенням дати смерті [INFO] . Відтак, суд встановив, що факт смерті [PERSON] зареєстрований органом державної реєстрації актів цивільного стану, а тому підстав для встановлення такого факту у відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України немає. За встановлених у конкретній справі обставин відсутні і підстави для внесення змін до актового запису про смерть, оскільки така вимога може бути заявлена разом з вимогою про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану, а такої вимоги заявник не заявляв. Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що заява до задоволення не підлягає, а заявнику необхідно обрати інший спосіб захисту свого права. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed