Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

І[PERSON] М. (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про визнання недійсною відмови від прийняття спадщини, визнання права власності на 1/2 частину будинку та земельні ділянки в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що [INFO] померла мати позивача і відповідача - [PERSON] . Ще при житті [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла позивачу. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить Ѕ частина житлового будинку з надвірними спорудами, Ѕ частина земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач не побажав приймати спадщину за заповітом, оскільки мав намір прийняти її за законом, в зв`язку з чим подав заяву до нотаріальної контори про відмову від спадщини. При цьому вважав, що подав заяву про відмову від спадщини за заповітом. Однак після спливу строку для прийняття спадщини позивач у відповідь на свій запит до нотаріальної контори дізнався, що йому відмовлено в оформленні спадкових прав. Відповідач отримала свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського товариства. Разом з тим позивач вважає свою відмову від прийняття спадщини недійсною, оскільки вона здійснена внаслідок помилки. Так, позивач вважав, що його заява в дійсності є заявою про прийняття спадщини спільно з відповідачкою за законом. З огляду на викладене позивач просив визнати його відмову від прийняття спадщини недійсною, визнати за ним право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними спорудами, Ѕ частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, та дві земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства в порядку спадкування за законом. Сторони у судове засідання не з`явилися. Від позивача надійшла заява про проведення судового засідання за його відсутності (а.с. 42). Відповідач подала до суду заяву, в якій позов визнала та просила провести судове засідання за її відсутності (а.с. 43). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 25 лютого 2019 року серії [NUMBER] (а.с. 13). Позивач є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 4 червня 1974 року серії [NUMBER] (а.с. 9). Відповідач є дочкою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 13 жовтня 1970 року серії [NUMBER] та копією свідоцтва про укладення шлюбу від 25 вересня 1988 року серії [NUMBER] , згідно з яким відповідач після укладення шлюбу змінила дівоче прізвище " [PERSON] " на шлюбне прізвище " [PERSON] " (а.с. 11). Згідно з копією довідки Великоканівецької сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 18 вересня 2019 року № 1092/02-09 [PERSON] , яка померла [INFO] , постійно проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті [PERSON] проживала в будинку разом з [PERSON] (позивачем), [PERSON] (невісткою), [PERSON] (внуком), [PERSON] (внуком) (а.с. 27). При житті, а саме 23 грудня 2011 року, [PERSON] склала заповіт, який посвідчений секретарем Великоканівецької сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області Довгань Р.Г. та зареєстровано в реєстрі за № 144, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті, і на що за законом матиме право заповіла позивачу (а.с. 14). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входять: - Ѕ частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , шо належав їй відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 4 серпня 1999 року серії АВА № 636177 (а.с. 16), та відповідно до висновку про вартість об`єкта оцінки від 20 вересня 2019 року має ринкову вартість 17600,00 гривень (а.с. 17); - Ѕ частина земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,4553 га, кадастровий номер 7125181600:01:000:0541, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , і належала їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 14 червня 2010 року серії ЯК № 748217 (а.с. 24-25), та відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 30 вересня 2019 року № 5622/0/18-19 має нормативну грошову оцінку 37544,87 гривень (а.с. 26); - земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,3028 га, кадастровий номер 7125181600:01:000:0689, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належала їй на праві приватної власності згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12 грудня 2013 року № 14466452 серії ЕАР № 720203 (а.с. 19), та відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 30 вересня 2019 року № 5620/0/18-19 має нормативну грошову оцінку 22811,61 гривень (а.с. 20); - земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,1458 га, кадастровий номер 7125181600:01:000:0690, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , і належала їй на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12 грудня 2013 року індексний номер 14467990 серії САК № 306106 (а.с. 21), та відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 30 вересня 2019 року № 5621/0/18-19 має нормативну грошову оцінку 7695,80 гривень (а.с. 23). Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 1 листопада 2019 року (вих. № 1042/01-16) (а.с. 40), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 35), після смерті [PERSON] подана заяви про прийняття спадщини від імені відповідача (а.с. 41 на звороті) та заява про відмову від прийняття спадщини від імені позивача (а.с. 41); видано свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на ім`я відповідача, копія якого долучена до позовної заяви (а.с. 12). Водночас листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 2 жовтня 2019 року (вих. № 736/02-16) позивачу повідомлено, що спадщину [PERSON] прийняла відповідач, оскільки ним подано заяву про відмову від спадщини, та роз`яснено право на звернення до суду з позовом про визнання недійсною відмови про прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно померлої в порядку спадкування (а.с. 15). Згідно з ч.ч. 3, 5 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Частиною 3 цієї статі Кодексу передбачено якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). За приписами ч. 1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснено, що відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. У разі відкликання спадкоємцем своєї відмови від прийняття спадщини протягом строку, встановленого для її прийняття, він відновлює своє право на спадкування. Відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не позбавляє його права на спадкування за законом. Відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, передбачених ст.ст. 225, 229-231, 233 ЦК України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день її смерті, тобто [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Судом встановлено, що померла [PERSON] склала заповіт. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Статтею 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Відповідно до ч. 1 ст.\~1296\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відмова від спадщини є безумовною та беззастережною. Якщо у спадкоємця протягом шести місяців з дня відкриття спадщини виникає бажання отримати спадщину, то він або його представники можуть відкликати заяву про відмову від спадщини та в встановленому законом порядку подати заяву про прийняття спадщини. Відмова від спадщини на користь іншого спадкоємця має носити добровільний характер та повинна бути здійснена згідно з правилами про дійсність правочинів. Тобто заява повинна бути здійснена особою, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними, в момент здійснення заяви особа не повинна знаходитись під впливом помилки, обману, насильства, тяжкої обставини. Якщо така заява мала місце, то вона в судовому порядку може бути визнана недійсною. Крім того, відмова від спадщини це односторонній правочин, який в силу вимог ст. 229 ЦК України може бути визнаний судом недійсним. Виходячи зі змісту позову, позивач не розумів, що його відмова від прийняття спадщини є безумовною та беззастережною, що він позбавляє себе права розпоряджатись успадкованим майном. Позивач вважав, що його заява є передумовою для оформлення спадкових прав спільно з відповідачем. Таким чином, оскільки на момент звернення до нотаріуса позивач не розумів природу та наслідки вчинення ним одностороннього правочину - відмову від спадщини, суд дійшов висновку, що мала місце помилка спадкоємця щодо обставин, які мають істотне значення (щодо прав та обов`язків спадкоємця). Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 79 ЗК України земельна ділянка може бути об`єктом права власності. За приписами ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, прийняття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його. Крім того, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, беручи до уваги досліджені у судовому засіданні докази, визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений ним судовий збір у розмірі 1536,80 гривень. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved