Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором, в сумі 29016 грн. 95 коп.. Позовні вимоги мотивовані тим, що з метою отримання банківських послуг [PERSON] звернувся до ПАТ КБ "ПриватБанк" та підписав анкету-заяву № б/н від 21.11.2013 року, згідно якої банк надав йому кредит в розмірі 2000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку" складає між банком та клієнтом договір. Всупереч умовам договору [PERSON] своєчасно не здійснював платежів для погашення заборгованості за кредитом, тобто зобовязання належним чином не виконував, а тому позивач просить стягнути вказану суму боргу. В судове засідання представник позивача не з'явився, заявивши в позовній заяві клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Наявних у справі матеріалів про права та обовязки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 21.11.2013 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, за яким банк надав позичальнику кредит в розмірі 2000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Як вбачається з копії анкети-заяви, яка складена представником банку та відповідачем, [PERSON] ознайомлений з памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які в сукупності складають договір між ним та банком і погодився з його умовами. В п. 2.1.1.2.3. Витягу з "Умов та правил надання банківських послуг" вказано, що після отримання Банком від Клієнта необхідних документів, а також Заяви, Банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити ( зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Пунктом 2.1.1.2.4 " Умов та правил надання банківських послуг" передбачено, що підписання цього Договору є прямою і безумовною згодою Клієнта щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідно до умов надання кредиту [PERSON] зобовязаний щомісячно надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до договору позики. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Кредитним договором передбачено, що позичальник повинен належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та повернути кредит в сумі передбаченій договором, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, сплатити штрафні санкції у строки та на умовах, що визначені у ньому. З розрахунку суми боргу по договору № б/н від 21.11.2013 року, укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] вбачається, що заборгованість останнього станом на 30.11.2016 року складає: 1997,35 грн. заборгованість за кредитом; 21861,65 грн. нараховані відсотки за користування кредитом; 3300,00 грн. нарахована пеня та комісія, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 1357,95 грн. штраф (процентна складова). Враховуючи вищенаведене, загальна сума боргу [PERSON] перед ПАТ КБ "ПриватБанк" на момент звернення до суду складає 29016 грн. 95 коп. До теперішнього часу сума боргу за договором в повному обсязі не повернута, у зв'язку з чим підлягає стягненню з відповідача на користь позивача основна сума боргу за кредитами та інші обов'язкові платежі. Згідно зі ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджено судові витрати, які в даному випадку складаються з 1600,00 грн. сплаченого судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку встановленому договором. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved