Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

25.09.2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просив зняти арешт та заборону відчуження з автомобіля марки ВАЗ 111830, рік випуску 2008, № кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER], що належить на праві власності Даниленко O.A. накладений постановою [PERSON] відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 32739127 від 25.05.2012 року Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач [PERSON] до початку розгляду справи через канцелярію суду подав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Представник відповідача [PERSON] відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, поклався на думку суду. Представник третьої особи Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, поклався на думку суду. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 02 жовтня 2008 року між ТОВ "Сапсан" та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу автомобіля ВАЗ 111830, 2008 року випуску, № кузова [NUMBER] (а.с. 17-18). Згідно вказаного договору продавець зобов'язується передати покупцю у власність, а покупець - прийняти та повністю сплатити вартість вказаного автомобіля. Покупець свої зобов'язання виконав та сплатив повну вартість автомобіля, що підтверджується платіжним дорученням та квитанцією до рахунку. 03 жовтня 2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №11401022000. За умовами кредитного договору [PERSON] отримав кредит на придбання автомобіля у сумі 8615,88 доларів США 88 центів, що дорівнює еквіваленту 41956,75 гривень 75 копійок, який зобов'язувався повернути до 02 жовтня 2013 року зі сплатою 15% річних. (а.с. 9-12). 03 жовтня 2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу №140143. Відповідно до умов договору застави з метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором [PERSON] передав у заставу банку транспортний засіб, а саме автомобіль: ВАЗ 111830, рік випуску 2008, № кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER] (а.с. 13-16). З наведеного вище вбачається, що [PERSON] отримав у власність автомобіль який є предметом купівлі-продажу в кредит. Дану обставину підтверджує копія свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу в якому вказано, що автомобіль придбаний в кредит та накладена заборона на його відчуження АКІБ УкрСиббанком (а.с. 23). 06.10.2008 року АКІБ «УкрСиббанк» зареєстрував обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується відповідним витягом з Держпавного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с. 26). Відповідно до ст. 15 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач рухомих речей, які є предметом купівлі-продажу в кредит з відстроченням або розстроченням платежу, набуває пріоритет з моменту реєстрації відповідного обтяження. Такий пріоритет є вищим за інші обтяження майна боржника, встановлені на користь інших обтяжувачів, навіть якщо такі обтяження були зареєстровані раніше. Таким чином, АКІБ «УКРСИББАНК» набув вищий пріоритет на майно, а саме на автомобіль ВАЗ 111830, рік випуску 2008, № кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER], яке придбано в кредит. Крім того, у зв'язку із першочерговою реєстрацією обтяження АКІБ «УКРСИББАНК» має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження, що вбачається зі ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Рішенням Загальних Зборів Акціонерів від 27 жовтня 2009 року АКІБ «УКРСИББАНК» у зв'язку з приведенням своєї діяльності у відповідність до норм ЗУ «Про акціонерні товариства» змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «УКРСИББАНК» (а.с. 38-41). 08.12.2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ "УкрСиббанк" відступив на користь ПАТ "Дельта Банк" своє право вимоги заборгованості за вказаним договором про надання споживчого кредиту №11401022000 (а.с. 42-46). Відповідно до змісту ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу», застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу. Отже, на підставі вказаного договору до позивача перейшли усі права первісного кредитора в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. У зв'язку із неналежним виконанням зобов'язань, передбачених договором про надання споживчого кредиту у [PERSON] утворилась заборгованість в сумі 52916 грн 86 коп (а.с. 12). В силу застави у зв'язку із невиконанням боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, позивач має право одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника шляхом звернення стягнення на предмет обтяження. Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 32739127 від 25.05.2012 року [PERSON] відділом Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції був накладений арешт на все майно, що належить [PERSON] Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Відповідно до ст. 3 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень'' обтяжним - є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна. Статтею 4 даного Закону встановлено, що обтяження поділяються на публічні і приватні. Публічними є обтяження рухомого майна, яке виникає відповідно до закону або рішення суду. Приватні обтяження можуть бути забезпечувальними та іншими договірними. Забезпечувальним є обтяження, яке встановлюється для забезпечення виконання зобов'язання боржника або третьою особою перед обтяжувачем. Згідно ст. 14 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", зареєстроване обтяження має вищий пріоритет як над незареєстрованим обтяженням так і над обтяженням, зареєстрованим пізніше, що дає право кредитору з вищим пріоритетом задовольнити свої вимоги за рахунок реалізації предмета обтяження переважно перед іншими кредиторами з нижчим пріоритетом. Відповідно ст. 15 зазначеного вище Закону обтяжувач (банк) рухомих речей, які є предметом купівлі-продажу в кредит з відстроченням або розстроченням платежу, набуває пріоритет з моменту реєстрації відповідного обтяження. Такий пріоритет є вищим за інші обтяження майна боржника, встановлені на користь інших обтяжувачів, навіть якщо такі обтяження були зареєстровані раніше. Згідно ст. 39 Закону зареєстровані публічні обтяження не мають пріоритету над обтяженнями того ж рухомого майна, які були зареєстровані раніше моменту реєстрації публічного обтяження. Статтею 1 Закону України «Про заставу» передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до ст. 4 вказаного Закону одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на майно боржника, для реалізації якого статтею 5 цього Закону державному виконавцю надано право накладати арешт на майно боржника. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження», арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Як вбачається з доказів наявних в матеріалах справи, державним виконавцем в межах наданих йому законом повноважень обрано один із способів накладення арешту на майно боржника, а саме за заявою стягувача при винесенні постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Згідно ч. 3 ст. 54 цього ж Закону, для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Приписами ч. 4 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про зняття арешту із заставного майна. Виходячи з того, що відповідно до договору застави рухомого майна від 03.10.2008 року, який укладено в забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору № 11401022000 від 03.10.2008 року [PERSON] було передано в заставу рухоме майно, а саме: автомобіль марки ВАЗ 111830, 2008 року випуску, № кузова [NUMBER], д.н.з [NUMBER], право застави у позивача виникло до винесення Деснянським районним судом м. Чернігова рішення про стягнення з [PERSON] коштів на користь [PERSON], за таких обставин позовні вимоги позивача про зняття арешту, накладеного постановою [PERSON] відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 32739127 від 25.05.2012 року підлягають задоволенню.

Outcome: approved