Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

14 грудня 2016 року позивач ТОВ "Агро Лайт" звернувся до Софіївського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним. В обґрунтування позову вказує, що 12 січня 2009 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро Лайт» та фізичною особою [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва терміном на 5 років, площею 9,8400 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої на території Нововасилівської (Микулинської) сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, який пройшов державну реєстрацію у встановленому законодавством порядку, а саме був зареєстрований в Софіївському відділі Дніпропетровської філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис № 040913300351 від 16 березня 2009 року і відмітка про реєстрацію міститься на самому договорі оренди землі. Пізніше до договору оренди від 12 січня 2009 року була укладена додаткова угода № 34 від 28.10.2011 року, де термін оренди збільшено до 10 років, яка була зареєстрована Відділом Держкомзему у Софіївському районі Дніпропетровської області від 08 червня 2012 року, запис № 122528524001313. Також, факт проведення державної реєстрації договору та додаткової угоди до нього засвідчується довідкою Відділу Держгеокадастру у Софіївському районі Дніпропетровської області від 30.09.2016 року № 28-420-0.5-2225/2-16. Земельна ділянка була передана ТОВ «Агро Лайт» фізичною особою [PERSON], про що було складено акт про передачу та прийом земельної ділянки, який додається. Таким чином, відповідач передав свою земельну ділянку в оренду на 10 років, тобто до 12 січня 2019 року. На підставі договірних правовідносин сторони належним чином виконують зобов'язання, встановлені умовами договору оренди земельної ділянки від 12.01.2009 року, а саме, земельна ділянка обробляється та сплачується орендна плата. Проте від відповідача стало відомо, що вона уклала на дану земельну ділянку ще один договір оренди № 90 від 05.09.2014 року з ФОП [PERSON], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва терміном на 16 років, площею 9,8400 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої на території Нововасилівської (Микулинської) сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, який був зареєстрований державним реєстратором Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, індексний номер 15699015 від 10.09.2014 року. Відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.09.2016 року № 68743754 підтверджується право оренди земельної ділянки терміном на 16 років з ФОП [PERSON]. Своїми діями, підписанням договору оренди земельної ділянки, в той час, коли ще діє раніше укладений договір оренди, власник землі, [PERSON], допустила порушення права орендаря на здійснення законної оренди землі та порушила норми чинного законодавства. Так, відповідач, як орендодавець земельної ділянки, достовірно знаючи про орендні відносини з ТОВ «Агро Лайт», уклала ще один договір оренди землі з третьою особою, обманним шляхом провела його реєстрацію та допустила одночасне існування подвійної державної реєстрації. Оскільки орендні правовідносини по договору оренди від 12.01.2009 року між відповідачем і ТОВ «Агро Лайт» тривають та останнє використовує землю за цільовим призначенням, то відповідно спірний договір оренди № 90 від 05.09.2014 року з ФОП [PERSON] є незаконним. 13 січня 2017 року представник Софіївської районної адміністрації подав до Софіївського районного суду відзив на позовну заяву, обгрунтовуючи його тим, що Софіївська районна державна адміністрація заперечує проти позову частково, а саме в частині наявності вини державного реєстратора в реєстрації договору оренди між [PERSON] та Фізичною особою-підприємцем [PERSON]. Під час проведення державної реєстрації речових прав на об'єкти нерухомого майна, в тому числі на земельні ділянки, які виникли після 01 січня 2013 року, державний реєстратор не зобов'язаний направляти відповідний лист до суб'єктів, які здійснювали до 01 січня 2013 року реєстрацію речових прав на нерухоме майно. Відповідне роз'яснення надано Державною реєстраційною службою України №18412/15-14-06 від 04.11.2014 року "Щодо надання роз'яснень норм законодавства". Разом з заявами на проведення державної реєстрації був поданий повний та належно оформлений пакет документів, який вимагається Законом для вчинення відповідної реєстраційної дії. З огляду на це, а також на законодавчу заборону відмовляти в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав не передбачених Законом, у державного реєстратора не було правових підстав для такої відмови. На основі цього представник Софіївської районної адміністрації просить виключити зі складу відповідачів Софіївську районну державну адміністрацію (відділ з питань державної реєстрації), так як Софіївська районна адміністрація є неналежним відповідачем, до якого не пред'являються ніякі позовні вимоги. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі. Проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату розгляду справи була належним чином повідомлена. Заяв про розгляд справи без її участі суду не надавала. Представник відповідача Софіївської районної державної адміністрації Єремєєв А.В. в судове засідання не з'явився, про дату розгляду справи був належним чином повідомлений. Заяв про розгляд справи без його участі суду не надавали. Представник третьої особи ФОП [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату розгляду справи був належним чином повідомлений. Заяв про розгляд справи без його участі суду не надавали. Представник третьої особи - відділу Держгеокадастру в Софіївському районі, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з'я вився, заяв про розгляд справи без його участі суду не надавав. Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково із наступних підстав: Згідно із ч. 3 ст.10, ч. ч. 1, 2 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановленихст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 9,840 га, кадастровий номер [NUMBER],яка розташована на території Нововасилівської (Микулинської) сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 24 січня 2005 року(а.с.4). 12 січня 2009 року між ТОВ "Агро Лайт" та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва терміном на 5 років, площею 9,840 га, кадастровий номер [NUMBER],яка розташована на території Нововасилівської (Микулинської) сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, який пройшов державну реєстрацію у встановленому законодавством порядку, а саме був зареєстрований в Софіївському відділі Дніпропетровської філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис № 040913300351 від 16 березня 2009 року і відмітка про реєстрацію міститься на самому договорі оренди землі(а.с.7-9). Факт проведення державної реєстрації договорів засвідчується довідкою Відділу Держгеокадастру у Софіївському районі Дніпропетровської області від 30.09.2016 року № 28-420-0.5-2225/2-16(а.с.13). Після проведення реєстрації договорів, земельні ділянки були передані ТОВ "Агро Лайт" фізичною особою [PERSON] про що було складено акт про передачу та прийом земельної ділянки від 18.03.2009 року(а.с.10). 28 жовтня 2011 року між ТОВ "Агро Лайт" та [PERSON] було укладено додаткову угоду до Договору оренди земельної ділянки від 12 січня 2011 року(а.с.11). Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухомемайно, [PERSON] уклала на дану земельну ділянку ще один договір оренди № 90 від 05.09.2014 року з ФОП [PERSON], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва терміном на 16 років, площею 9,8400 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої на території Нововасилівської (Микулинської) сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, який був зареєстрований державним реєстратором Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, індексний номер 15699015 від 10.09.2014 року. 13 січня 2017 року представник Софіївської районної адміністрації подав до Софіївського районного суду відзив на позовну заяву, в якому просить виключити зі складу відповідачів Софіївську районну державну адміністрацію(відділ з питань державної реєстрації), так як Софіївська районна адміністрація є неналежним відповідачем, до якого не пред'являються ніякі позовні вимоги(а.с.29-33). Стаття 215 ЦК України передбачила випадки недійсності правочину, а саме в ч.3 ст.215 ЦК України вказано - якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Пункт 5 ст. 203 ЦК України, яка містить загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановив, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею ст. 30 Закону України «Про оренду землі», яка кореспондується зі ст 651 ч 1 ЦК України передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди, щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. [PERSON], як орендодавець земельної ділянки, достовірно знаючи про орендні відносини з ТОВ "Агро Лайт", уклала ще договір оренди землі з третьою особою, обманним шляхом провела його реєстрацію та допустила одночасне існування подвійної державної реєстрації. Оскільки орендні правовідносини по договору оренди від 12 січня 2009 року між відповідачем і ТОВ "Агро Лайт" тривають та останнє використовує землю за цільовим призначенням, то суд приходить до висновку, що спірний договір оренди №90 від 05.09.2014 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] є незаконними. Таким чином, суд приходить до висновку,що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю"Агро Лайт" до [PERSON], Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області(відділу з питань державної реєстрації), треті особи:відділ Держгеокадастру у Софіївському районі Дніпропетровської області, фізична особа-підприємець [PERSON], про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним слід задовольнити частково. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір , тому у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі ст.ст. 203,215 ЦК України, ст.ст.13,30 ЗУ «Про оренду землі», та

Outcome: partial