Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. У листопаді 2018 року позивач звертаючись до суду з заявою просить суд, визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла [INFO] на будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться на [ADDRESS]. Аргументує свої вимоги тим, що [INFO] померла його мати [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина на належне спадкодавиці майно в тому числі на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Звернувшись до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], позивач отримала відмову, у зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок належний спадкодавцю. Тому позивач звернулася з відповідним позовом до суду. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Коваленка А.В. від 16.11.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового розгляду в загальному провадженні на 08 год. 00 хв. 29 грудня 2018 року. Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду від 29.01.2018 року розгляд справи відкладено до 09 год. 00 хв. 08 лютого 2019 року. У зв»язку з перебуванням судді на лікарняному розгляд справи відкладено до 01.03.2019 року. ІІІ. Позиції сторін. В судове засідання позивач не з"явилася, але надала суду заяву, в якій просить розгляданути справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача - територіальної громади в особі Білорічицької сільської ради, Прилуцького району Чернігівської області не з»явився, але надав заяву в якій просить розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримує . Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. [INFO] померла [PERSON] в с.Білорічиця, Прилуцького району, Чернігівської області(а.с.8). Згідно з свідоцтва про народження [PERSON], його батьками є [PERSON] та [PERSON](а.с. 39) Відповідно до довідки виданої Білорічицькою сільською радою, № 438 від 12.11.2018 року, присадибна земельна ділянка площею 0,16 га, надана для будівництва та обслуговування житлового будинку з надвірними будівлями, яка знаходиться за адресою : [ADDRESS] не приватизована і належить територіальній громаді Білорічицької сільської ради(а.с.19) Згідно з виписки з погосподарської книги №1 за 2011-2015 роки Білорічицької сільської ради, Прилуцького району Чернігівської області виданої Білорічицькою сільською радою, №03-04/48 від 04.12.2019 року, згідно записів погосподарської книги №1 за 2011-2015 роки (номер по господарського обліку 0077-1) житловий будинок за адресою: [ADDRESS] на момент смерті [PERSON], [INFO] рахувався за [PERSON](а.с.29). Згідно з технічним паспортом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], [PERSON] є замовником виготовлення технічного паспорту на житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Житловий будинок побудований в 1965 році(а.с.15-18) Відповідно до довідки виданої комунальним підприємством «Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради №1682 від 22.08.2018 року, станом на 31.12.2012 року право власності на будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано(а.с.6). Згідно листа приватного нотаріуса Прилуцького районного нотаріального округу Сидоренко Л.О., спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] є її син [PERSON](а.с.33) 04 вересня 2018 року приватний нотаріус Прилуцького районного нотаріального округу Сидоренко Л.О., виніс постанову якою відмовив [PERSON] у видачі свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO], у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно належне спадкодавцю(а.с.5) V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. За приписами ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. На підставі ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Ч.1 ст.1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Ст.1218 ЦК України встановлено, щодо складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України ). Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення ЦК України застосовуються до тих прав і обов"язків, що виникли і продовжують існувати після набрання ним чинності. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69). Відповідно до ч. 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч. 1 та ч. 5 статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення" (втратила чинність) вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва. Тобто до 05.08.1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. Така ж правова позиція Державної архітектурно-будівельної інспекції України визначена в листі ДБТІ України від 01.09.2011 року № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року". Судом встановлено, що за життя [PERSON] збудувала житловий будинок за адресою: [ADDRESS] в 1965 році, а отже набула права власності відповідно до чинного на момент будівництва будинку законодавства, але належним чином своє право власності на вказаний житловий будинок не зареєструвала. Після її смерті син спадкодавиці [PERSON] як спадкоємець за законом та прийняв спадщину, має право на спадщину, в тому числі і на вищевказаний житловий будинок. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved