Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

08.02.2019 року [PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до ТОВ "Щедра Нива", державного реєстратора Вербовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області [PERSON] про визнання незаконними та скасування рішень державного реєстратора про реєстрацію додаткових угод про внесення змін до договору оренди землі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником двох земельних ділянок, які перебували в оренді ТОВ "Щедра Нива" на підставі договорів оренди земельних ділянок та були успадковані позивачем. З інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо, що 28.11.2016 року та 29.11.2016 року державним реєстратором Вербовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області [PERSON] було здійснено державну реєстрацію додаткових угод про внесення змін до вказаних договорів оренди землі. Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 01.11.2018 року вказані угоди про внесення змін до договорів оренди землі визнано недійсними. Позивач зазначає, що державним реєстратором було відмовлено в скасуванні рішень про державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно додаткових угод про внесення змін до договорів оренди землі, оскільки в рішенні суду відсутня вказівка про скасування відповідних рішень про державну реєстрацію прав. За таких обставин позивач просить визнати незаконним та скасувати оскаржувані рішення державного реєстратора Вербовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області [PERSON] № 32589072 від 28.11.2016 року, № 32618894 від 29.11.2016 року, а також стягнути з ТОВ "Щедра Нива" судові витрати, а саме судовий збір в сумі 1536,80 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. Ухвалою суду\~від 12.02.2019\~року у\~даній справі\~відкрито спрощене\~позовне провадження\~без повідомлення\~(виклику)\~сторін.\~Учасникам справи\~розяснено,\~що клопотання\~про розгляд\~справи у\~судовому засіданні\~з повідомленням\~сторін відповідачі\~мають подати\~в строк\~для подання\~відзиву,\~а позивач\~-\~разом з\~позовом або\~не пізніше\~пяти днів\~з дня\~отримання відзиву.Відповідачам визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. 01.03.2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у відповідності до якого директор ТОВ "Щедра Нива" [PERSON] зазначає, що ТОВ "Щедра Нива" є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки у позовній заяві не міститься жодної позовної вимоги до ТОВ "Щедра Нива", також ТОВ "Щедра Нива" не є стороною правовідносин між державним реєстратором та позивачем у справі, а тому в задоволенні позову до ТОВ "Щедра Нива", як до неналежного відповідача, слід відмовити. Відповідач державний реєстратор Вербовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області [PERSON], у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подала. Позивач, у встановлений судом строк, відповіді на відзив не подала. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, у визначений судом строк, сторони не подали, а тому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 18.07.2017 року, що 28.07.2017 року набрало законної сили (копія на а.с. 7-8) за [PERSON], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], визнано право власності на спадкове майно, а саме на дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Кропивнянської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, кадастрові номери 0524883100:02:002:0079, 0524883100:02:002:0080. З відповідних договорів оренди земельних ділянок від 02.02.2008 року та 02.01.2009 року (копії на а.с. 13-14, 17-18), а також інформаційних витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 101182516 від 23.10.2017 року, № 101258364 від 24.10.2017 року (копії на а.с. 15-16) встановлено, що вищезазначені земельні ділянки були передані в оренду ТОВ "Щедра Нива", а 28.11.2016 року та 29.11.2016 року державним реєстратором Вербовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області [PERSON] було проведено реєстрацію додаткових угод про внесення змін до вищезазначених договорів оренди земельних ділянок. Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 01.11.2018 року, що 10.12.2018 року набрало законної сили (копія на а.с. 9-10) додаткові угоди про внесення змін до договорів оренди землі, якими внесено зміни до Договору оренди земельних ділянок від 02.01.2009 року та 02.02.2008 року, що зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення державного реєстратора Вербовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області [PERSON] № 32618894 від 29.11.2016 року та № 32589072 від 28.11.2016 року визнано недійсними. Вирішено питання про судові витрати. Згідно із ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (ч. 1 ст. 21 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав (крім випадків, коли такі дії здійснюються у порядку, передбаченому статтею 37 цього Закону) (ч. 5 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Згідно із п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на обєкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що внесення змін до договорів оренди земельних ділянок від 02.01.2009 року та 02.02.2008 року було проведено на підставі додаткових угод, які в подальшому визнані судом недійсними, суд приходить до висновку про задоволення позову та скасування рішень державного реєстратора. Щодо доводів директора ТОВ "Щедра Нива" [PERSON] про те, що ТОВ "Щедра Нива" є неналежним відповідачем у справі, суд враховує наступне. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Згідно із ч. 2 ст. 48 ЦПК України, позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Відповідно до ст. 50 ЦПК України, позов може бути предявлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обовязки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обовязки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обовязки. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (ч. 2 ст. 52 ЦПК України). Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов'язком суду, який виконується під час розгляду справи (пункт 41 постанови [PERSON] Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Встановивши, що позов пред'явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. З огляду на те, що позовні вимоги пов'язані із оспорюванням речового права ТОВ "Щедра Нива", зареєстрованого державним реєстратором Вербовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області [PERSON], даний позов пред'явлено до належних відповідачів. Щодо розподілу судових витрат, пов'язаних з оплатою витрат на правничу допомогу, суд враховує наступне. Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За положеннями Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначає, що видами правової допомоги - є надання правової інформації, консультацій і роз'яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. За змістом положень статті 29 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, доказ про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. З огляду на викладене та приймаючи до уваги те, що на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, позивачем надано лише попередній розрахунок розміру судових витрат (а.с. 5), а також ордер серії ВН № 089437 від 31.01.2019 року (а.с. 19), суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу документально не підтверджені та не доведені, а тому в задоволенні вимог про відшкодування таких витрат слід відмовити. Судові витрати по оплаті судового збору підлягають розподілу відповідно до\~ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed