Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів:Товариства з обмеженою відповідальністю " АВТО ПРОСТО", Товариства з обмеженою відповідальністю "АТ СЕРВІС" та просить: визнати недійсним з моменту укладення договір №718000 від 30.06.2016 року, який укладений між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "АВТО ПРОСТО". Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю " АВТО ПРОСТО" на його користь грошові кошти в розмірі 22329,83 грн. Визнати недійсним з моменту укладення договір доручення №707923 від 12.05.2014 року, який укладений між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "АТ СЕРВІС". Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АТ СЕРВІС" на свою користь грошові кошти в розмірі 3207,60 грн. Визнати недійсним з моменту укладення договір доручення №718000 від 30.06.2016 року, який укладений між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "АТ СЕРВІС". Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АТ СЕРВІС" грошові кошти в розмірі 6885,00 грн. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 12 травня 2014 року між ним та ТОВ «Авто Просто» було укладено договір № 707923 про надання учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах, спрямованих на придбання автомобіля, за рахунок об'єднання грошових коштів учасників через систему "Авто Так". Договір укладався шляхом підписання сторонами договору та додатку №1 та №2, які є невід'ємною частиною договору. 12 травня 2014 року між позивачем та ТОВ "АТ СЕРВІС" було укладено договір доручення, предметом якого є зобов'язання сплатити повіреним винагороду ТОВ "АВТО ПРОСТО" у сумі 3207,60 грн. за рахунок довірителя. Відповідно до додатку №1 до договору з ТзОВ «Авто Просто» №707923 метою його укладення було отримання автомобіля ZAZ Forza вартістю 191250.00 грн. 04 грудня 2015 року Договір № 707923 про надання фінансових послуг від 12.05.2014 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто\~Просто»,\~а також\~Договір доручення\~№ 707923\~від 12.05.2014\~року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «АТ СЕРВІС» було розірвано. 30 червня 2016 року між позивачем та ТОВ «Авто Просто», було укладено Договір № 718000, предметом якого є надання Учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах, спрямованих на придбання автомобіля, за рахунок обєднання грошових коштів учасників через систему «Авто Так». Договір укладено шляхом підписання Сторонами Договору та Додатку № 1 та Додатку № 2, які є невідємною частиною Договору. Терміни, що використовуються в Договорі та системі "Авто Так", визначаються в Договорі. 30 червня 2016 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «АТ СЕРВІС» було укладено Договір доручення, предметом якого є зобовязання сплатити повіреним винагороду ТОВ «Авто Просто» у сумі 6 885,00 грн. за рахунок Довірителя. Тобто останній договір взаємоповязаний і укладений з метою виконання попереднього. 05 жовтня 2016 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» було укладено Договір про врегулювання відносин, яким Товариство здійснює зарахування на Графік внесків за Договором Перед укладенням оскаржуваного договору позивач ознайомився із його змістом, проте мало що зрозумів з нього. Відповідач повинен був надати послуги позивачу, предметом яких є придбання автомобіля «ZAZ Forsa», вартістю 191250,00 грн., через систему придбання у групах "Авто Так". Проте в самому договорі та додатках до нього не вказано підприємство, з яким відповідач уклав договір про постачання автомобіля, виробник, імпортер та дистриб'ютор, а також інші основні характеристики автомобіля та кінцевий термін дії самого договору. Позивач вважає, що вказаний Договір був укладений під впливом обману та із застосуванням нечесної підприємницької практики, зокрема, він отримав не чітку, неправдиву інформацію стосовно оспорюваного Договору, дії Відповідача є забороненими та підпадають під дію ст.ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки Законом забороняється нечесна підприємницька практика, яка виключає будь-яку діяльність, що вводить в оману споживача. Він зазначає, що при умові належного розяснення йому усіх умов та наслідків даного Договору, Позивач не погодився б на його укладення. Умови договору №718000 від 30.06.2016 року є несправедливими по відношенню до нього як споживача, оскільки всупереч принципу добросовісності цивільних відносин, створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на його шкоду. Вважає, що укладений Договір не відповідає чинному законодавству України, грубо порушує його права, як споживача послуг та як громадянина України, Договір не відповідає внутрішній волі Позивача на момент укладення та на даний час, а тому підлягає визнанню судом недійсним з наступних підстав. У договорі №718000 від 30.06.2016 року не встановлено строк, після якого договір припиняє свою дію. Умовами спірного договору встановлено жорсткі обов'язки споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця, оскільки останній не несе будь-якої відповідальності за невиконання умов договору. Крім того, у спірному договорі взагалі не зазначена відповідальність відповідача у випадку порушення або невиконання умов договору, що є порушенням ч.ч.1,2,3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів». Позивачу були встановлені жорсткі обов'язки, оскільки у випадку розірвання договору за ініціативою учасника йому повертаються лише періодичні платежі, сплачені за договором, за вирахуванням відступного за відмову від договору у розмірі 2-х періодичних платежів. Також несправедливими є умови договору про визначення ціни товару на момент його постановки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору. По спірному договору про надання фінансових послуг №718000 від 30.06.2016 року, було здійснено оплату періодичних платежів із щомісячною винагородою в сумі 22329,83 грн., по договору доручення №707923 від 12.05.2011 року було сплачено 3207,60 грн., по договору доручення №718000 від 30.06.2016 року було сплачено 6885,00 грн. Загальна сума сплачених позивачем коштів становить 32422,43 грн. До початку розгляду справи від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Від представника відповідача ТОВ "АВТО ПРОСТО" до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому у задоволенні позову просить відмовити, оскільки 19 січня 2012 року ТОВ «АВТО ПРОСТО» було зареєстровано як фінансову установу та видано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи. 02 червня 2011 року Верховною Радою України був прийнятий Закон № 3462-IV від 02 червня 2011 року, яким до ЗУ Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг були внесені зміни до ч. 1 ст. 4 та вказану статтю було доповнено пунктом 11-1 такого змісту: Фінансовими послугами вважаються такі послуги: адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Таким чином послуги, що надаються Відповідачем Позивачу відповідають ЗУ Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг. 12 листопада 2012 року набуло чинності Розпорядження № 1676 від 09.10.2012 року Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. На виконання ліцензійних умов 15.01.2013 року ТОВ «АВТО ПРОСТО» отримало ліцензію № 198421 від 15.01.2013 року на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Тобто державою в особі спеціального уповноваженого органу надано офіційний дозвіл на здійснення такого виду діяльності та надання таких послуг. Укладений 12 травня 2014 року з позивачем договір №707923, а в подальшому 30 червня 2016 року договір №718000 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі, укладено у повній відповідності до Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів та перевірено його відповідність Ліцензійним умовам Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, що в поєднанні з отриманою ліцензією гарантує Законність такого Договору та його повну відповідність Законодавству України. Між укладенням договорів пройшло більше двох років, а відтак укладаючи повторно аналогічний договір на заміну тому, який було розірвано, позивач не міг не розуміти його правову природу і жоден із договорів не є похідним від іншого та є абсолютно автономними. В момент підписання Договорів Позивач отримував примірники Договорів, які містять опис послуг, що надаються Відповідачем. Опис послуг приведено максимально детально, щоб виключити необхідність їх усного тлумачення та уникнення подальших непорозумінь між сторонами з приводу трактування умов Угоди. Всі положення угод чітко викладені в Договорах. Кожне положення Договорів прописано детально з метою виключити можливість усного тлумачення умов Угод. Безпідставність посилань Позивача про обман з боку Відповідача підтверджується тим, що до підписання обох Договорів Позивачем було подано ТОВ АВТО ПРОСТО заяви про намір укласти Договір про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (Автомобіля) у групі через систему "АвтоТак". Додатковою гарантією позивачу була можливість учаснику протягом 14 днів з дати підписання договору для детального вивчення його умов та можливості його розірвання без втрати коштів. Окрім наведеного, Позивачем також було підписано Довідки про ознайомлення Учасника групи із внутрішніми правилами, що також засвідчує про повне та всебічне ознайомлення Учасника з усіма необхідними даними. Усі положення укладених Договорів у повному обсязі відповідають Ліцензійним умовам провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, а отже і вимогам Законодавства України, що підтверджується, як вже було зазначено, Ліцензією (на даний час вже безстроковою) на провадження такого виду діяльності. З огляду на наведене, правові підстави для задоволення вимог Позивача відсутні, оскільки оспорювані Договори укладено у відповідності до вимог Законодавства України, Ліцензійних умов надання таких послуг та на підставі Ліцензії на надання послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах; Позовні вимоги не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та спростовуються наданими письмовими доказами. Позивач посилається на вимоги законодавства, що у даному випадку застосуванню не підлягають. Діяльність Відповідача ліцензована та здійснюється з дотриманням усіх нормативно-правових актів. Умови Договору викладено у відповідності до Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах; а отже, як наслідок, позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають. Також представник відповідача просить розглянути справу без його участі. Від представника відповідача ТОВ "АТ СЕРВІС" до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому у задоволенні позову просить відмовити, оскільки позивач уклав договір доручення з ТОВ "АТ СЕРВІС", відповідно до умов якого перерахував на рахунок свого повіреного суму, що відповідає розміру винагороди ТОВ "АВТО ПРОСТО" за договором про адміністрування. В свою чергу повірений зобов'язався перерахувати винагороду на користь ТОВ "АВТО ПРОСТО", після формування групи, повідомлення позивачу дати її створення та номеру групи в системі "АвтоТак". Відповідно, ні ТОВ "АТ СЕРВІС", ні ТОВ "АВТО ПРОСТО" не отримує коштів без достатніх правових підстав. Кошти перераховуються та отримуються на підставі відповідних договорів. Відповідачем взяті на себе зобов'язання виконано у повному обсязі та у повній відповідності до умов укладених договорів доручення, а тому відсутні будь-які підстави для задоволення позову та стягнення коштів з відповідача. Розгляд справи просить провести без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення своїх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Стаття 18 Закону України "Про захист прав споживачів" містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною. Відповідно до ч.5, ч.6 ст.18 вказаного Закону, якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому. Судом встановлено, що 12.05.2014 року між позивачем [PERSON] та ТОВ «Авто Просто» укладено договір №707923 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля в групі, предметом якого є надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання Автомобіля за рахунок об'єднаних періодичних платежів учасників групи через систему "АвтоТак". Договір укладено шляхом його підписання Сторонами та підписання додатку № 1 та додатку №2, які є невідємними його частинами (а.с.16-19). Додатком №1 до Договору сторони погодили отримання [PERSON] автомобіля «ZAZ Lanos» вартістю 89100.00 грн. (а.с.23). В цей же день між ТОВ «АТ Сервіс» та [PERSON] підписано договір доручення №707923, відповідно до якого довіритель уповноважує повіреного сплатити від імені довірителя винагороду ТОВ « Авто Просто», отриману повіреним від довірителя за цим договором. Сплата винагороди в розмірі 3207,60 грн. ТОВ «Авто Просто» здійснюється повіреним за рахунок довірителя одноразово шляхом безготівкового перерахування суми коштів винагороди ТОВ «Авто Просто» на банківський рахунок ТОВ «Авто Просто», повідомлений довірителем (а.с.22). Відповідно до повідомлення ТОВ "АВТО ПРОСТО" від 05 лютого 2015 року договір №707923 за заявою [PERSON] було розірвано (а.с.26). 30 червня 2016 року між позивачем та ТОВ «Авто Просто», було укладено Договір № 718000, предметом якого є надання Учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах, спрямованих на придбання автомобіля, за рахунок обєднання грошових коштів учасників через систему «Авто Так» (а.с.36, 85-94). Додатком №1 до Договору сторони погодили отримання [PERSON] автомобіля «ZAZ Forsa» вартістю 191250.00 грн. (а.с.35). 30 червня 2016 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «АТ СЕРВІС» було укладено Договір доручення, предметом якого є зобовязання сплатити Повіреним винагороду ТОВ «Авто Просто» у сумі 6 885,00 грн. за рахунок Довірителя (а.с.38). 05 жовтня 2016 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» було укладено Договір про врегулювання відносин, яким Товариство здійснює зарахування на Графік внесків за Договором (а.с.40). Відповідно до копії свідоцтва ТОВ « Авто Просто» 19 січня 2012 року зареєстроване як фінансова установа (а.с.73), 15.01.2013 року товариством отримано ліцензію на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (а.с.74). З долучених позивачем до матеріалів справи квитанцій вбачається, що позивачем: 12.05.2014 року за договором доручення №707923 на рахунок ТОВ АТ СЕРВІС сплачено - 3207,60 грн. (а.с.32); за договором №707923 на рахунок ТОВ "АВТО ПРОСТО" позивачем сплачено: за 15.06.2014 року - 1504,43 грн.; за 15.07.2014 року - 1653,69 грн.; за 15.08.2014 року - 1716,76 грн.; за 15.09.2014 року - 1716,76 грн.; за 15.10.2014 року - 1821,87 грн.; за 15.11.2014 року - 1821,87 грн.; за 15.12.2014 року - 1821,87 грн. (а.с.33-34); 21.07.2016 року - 2489,59 грн.; 15.08.2016 року - 2489,59 грн.; 13.09.2016 року - 2602,77 грн.; 11.10.2016 року - 2690,63 грн. (а.с.32); Отже, всього, згідно долучених позивачем до матеріалів справи квитанцій, ним на виконання умов вищевказаних договорів сплачено - 23820,67 грн. Договором №718000 передбачено, що система "АвтоТак" - це система, яка полягає у наданні фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобілів, створенні груп покупців (учасників групи), метою яких є придбання автомобілів за рахунок об'єднаних коштів учасників групи у порядку та на умовах, передбачених Договором про адміністрування. Автомобіль або товар - транспортний засіб, що придбавається через Систему "АвтоТак" згідно з укладеним Договором про адміністрування. Марка та базова комплектність моделі Автомобіля вказуються в Додатку № 1 до Договору про адміністрування (а.с.36). У позовній заяві позивач посилається на те, що вказаний договір був укладений під впливом обману та із застосуванням нечесної підприємницької практики, зокрема, він отримав не чітку, неправдиву інформацію стосовно вказаного договору, дії відповідача є забороненими та підпадають під дію ст.ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», однак такі його доводи є безпідставними, виходячи з наступного: В тексті договору №718000 від 30.06.2016 року [PERSON] своїм підписом посвідчив, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника "Авто Просто", проінформований про всі можливі витрати у зв'язку із укладенням договору, уважно прочитав та зрозумів договір та додатки до нього. Засвідчив факт ознайомлення та згоду з умовами договору, умови договору йому зрозумілі та він вважає їх справедливими по відношенню до себе. З матеріалів справи вбачається, що під час укладення договору позивач отримав примірник договору та додатків до нього, які містять опис послуг ТОВ «АВТО ПРОСТО», та підписав всі примірники договору і додатків до нього. Відповідно до пункту 19.2 статті 19 вказаного вище договору, підписання цього договору та додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом договору та додатків до нього. Пунктом 12.1.5 статті 12 розділу ІІ договору передбачено, якщо Учасник системи, який виявить бажання односторонньо відмовитись від Договору про адміністрування протягом 14 календарних днів з дати підписання договору, договір вважається розірваний і учасник звільняється від будь-яких зобов'язань за ним. Такому Учаснику повертається вся сума коштів, сплачена за договором про адміністрування. Однак, позивач від договору в обумовлений п. 12.1.5 розділу ІІ строк не відмовився, що свідчить про його розуміння та згоду з усіма умовами договору. Доводи позивача про те, що умови договору №720900 від 27.08.2016 року є несправедливими по відношенню до позивача, оскільки всупереч принципу добросовісності цивільних відносин створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду позивача, є безпідставними, виходячи з наступного. Частиною 1 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Згідно з частиною 2 вказаного вище Закону, умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в частині другій статті 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу. Аналізуючи норму статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими, необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пункти 2,3 частини третьої статті 18 Закону «Про захист прав споживачів); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника), у зв'язку з розірвання або невиконанням ним договору (пункт 4 частини третьої статті 18 Закону). Як вбачається із Правової позиції у справі № 6-40 цс 13 до Постанови Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року, аналізуючи норму статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Проте, відповідно до ст. 2 договору №718000 від 30.06.2016 року, зобов'язання відповідача ТОВ "АВТО ПРОСТО", містять 15 пунктів, а відповідно до ст.4 вказаного договору обов'язки позивача містять тільки 10 пунктів, тому суд не вбачає наявності істотного дисбалансу прав та обов'язків сторін договору №720900 від 27.08.2016 року, оскільки умови договору визначені з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, позивач мав можливість на власний розсуд приймати чи не приймати ці умови, виходячи із принципу свободи договору, закріпленого в ст. 627 ЦК України. У позовній заяві позивач вказує, що спірний договір не містить строків або термінів отримання Учасником автомобіля строку, після якого договір припиняє свою дію. Згідно ст. 5 розділу 1 Договору, передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами й діє протягом десяти років, але в будь-якому разі до моменту виконання обома Сторонами всіх зобовязань, передбачених Договором. Пунктами 5.1, 5.2 ст.5 розділу ІІ договору передбачено, що учасник, який належним чином виконує свої зобов'язання за даним договором, отримує автомобіль через визначені договором механізми надання права на отримання автомобіля. Учасник може одержати Право на отримання Автомобіля, починаючи з першого Розподілу товару. Максимальний строк набуття Права на отримання Автомобіля відповідає строку існування групи, до якої включено Учасника групи. З наведеного вбачається, що Договором прямо передбачено мінімальний та максимальний строки одержання Права на отримання Автомобіля, що спростовує посилання Позивача на невизначеність строків отримання Автомобіля, що у повному обсязі відповідає Ліцензійним умовам провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах та вимогам Законодавства України. У позовній заяві позивач посилається, що у вказаному договорі не зазначена відповідальність відповідача у випадку порушення або невиконання умов договору, що є порушенням ч.ч.1,2,3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Однак, статтею 13 договору № 817000 від 30.06.2016 року передбачені наслідки невиконання зобов'язань за договором, зокрема пунктом 13.1 вказаної вище статті передбачено, що Фінансова установа несе повну майнову відповідальність перед Учасником за невиконання Фінансовою установою зобов'язань по договору про адміністрування, наслідком чого стало невиконання усіма або окремими учасниками групи обов'язків по сплаті періодичних платежів, які мають надходити у фонд групи. Доводи позивача про те, що ні в самому договорі, ні в додатках до нього не вказані підприємство, з яким відповідач уклав договір на постачання автомобіля, а також інші основні характеристики автомобіля та кінцевий термін дії самого договору, є безпідставними, оскільки предметом договору, укладеного між сторонами є не купівля-продаж автомобіля, а надання Учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об'єднаних періодичних платежів учасників групи через систему "АвтоТак". Посилання позивача на те, що він підписав договір, проте мало що зрозумів з нього не можуть бути підставою для визнання договору недійсним. Позивач також посилається на те, що йому були встановлені жорсткі обов'язки, оскільки у випадку розірвання договору за ініціативою учасника йому повертаються лише періодичні платежі, сплачені за договором, за вирахуванням відступного за відмову від договору у розмірі 2-х періодичних платежів. Проте, з такими умовами погодився позивач, підписавши договір. Визначена сторонами ціна на автомобіль і спосіб її підрахування не суперечить законодавству, а тому не порушує законних прав та інтересів сторін. Згідно до статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Згідно ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Під час укладення договору № 718000 від 30.06.2016 року з усіма додатками позивач отримав примірник договору та додатки до нього, які містять опис послуг ТОВ "АВТО ПРОСТО", а підписавши договір з додатками він підтвердив, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника ТОВ "АВТО ПРОСТО" про всі можливі витрати у зв'язку з укладанням договору, що він ознайомлений і розуміє його умови та згоден з усіма визначеннями, умовами та змістом договору й додатків до нього. Додатковою гарантією повного усвідомлення кожним учасником своїх прав та обов'язків за договором виступає п. 12.1.5 ст. 12 розділу II договору, відповідно до якого: "Якщо учасник виявить бажання односторонньо відмовитись від договору про адміністрування протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів від дати підписання договору, договір вважається розірваним, і учасник звільняється від будь-яких зобов'язань за ним". Такому учаснику повертається вся сума коштів, сплачених за договором про адміністрування.". Тобто, підписавши договір позивач мав 14 днів на додаткове детальне ознайомлення з його умовами, а також прийняття остаточного рішення про участь чи відмову від участі в системі "АвтоТак", причому у разі відмови йому були б повернуті всі сплачені ним кошти. Про своє рішення учасник має повідомити "АВТО ПРОСТО" шляхом подання заяви до центрального офісу. Неподання позивачем своєї заяви про розірвання договору згідно п. 12.1.5 ст. 12 розділу II договору та підпис позивача на договорі та додатках до нього є доказом того, що йому були повністю зрозумілі усі визначення, умови та зміст договору та додатку до нього, і що сторони досягли домовленості з усіх істотних для них умов, а також те, що позивач вважав дані умови договору справедливими по відношенню до себе. У позові позивач вказує, що у спірному договорі відсутнє значення «ціна автомобіля», яке застосовується у додатку №1 до спірного договору, при цьому міститься визначення поняття «поточна ціна автомобіля», яка є критерієм до розрахунку розміру складових поточних внесків, а саме чистих внесків та має тенденцію до збільшення. За договором "продукцією" про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів, для придбання автомобіля у групі, є не автомобіль, а послуги, які надаються за системою "АвтоТак". Тобто, предметом спірного договору є надання учаснику системи послуг спрямованих на придбання автомобіля, а не купівля-продаж автомобіля, тим більше вартість послуг чітко зазначена в додатку №1 до договору і складає 0,415% від поточної ціни автомобіля на місяць + ПДВ, розмір вступного внеску - 3% від поточної ціни автомобіля на місяць + ПДВ (а.с.23). Пунктом 2.1. ст. 2 розділу ІІ договору передбачено: «Поточна ціна автомобіля є критерієм-основою для розрахунку розміру складових періодичних платежів, винагороди товариства та інших платежів передбачених договором, протягом всього строку існування групи та повідомляється "АВТО ПРОСТО" постачальником». Відповідач ТОВ "АВТО ПРОСТО" у своїй діяльності, зокрема керується ліцензійними умовами, відповідно до яких (п. 6.2. розділ VI): «ліцензійні під час провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах з урахуванням вимог цих Ліцензійних умов може змінювати розмір-періодичних платежів на підставі зміни поточної ціни товару, встановленої постачальником». Таким чином, можливість зміни поточної ціни автомобіля була погоджена сторонами в договорі та є такою, що не суперечить ліцензійним умовам, а тому посилання позивача в цій частині є безпідставними. У тексті договору №718000 від 30.06.2016 року [PERSON] своїм підписом посвідчив, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника ТОВ "АВТО ПРОСТО", проінформований про усі можливі витрати у зв'язку із укладанням договору, уважно прочитав та зрозумів договір та додатки до нього. Засвідчив факт ознайомлення та згоду з умовами договору, умови договору йому зрозумілі та він вважав їх справедливими по відношенню до себе. Враховуючи вищенаведені обставини, беручи до уваги, що позивачем не доведено фактів порушення його прав як споживача послуг, несправедливості умов договору та введення його в оману зі сторони ТОВ "АВТО ПРОСТО" та ТОВ «АТ Сервіс», а з матеріалів справи не вбачається наявності в оспорюваних договорах умов, що є несправедливими щодо позивача та не доведено наявності у діях відповідачів ознак нечесної підприємницької практики, або будь-яких інших порушень нормативно-правових актів чи законодавства України, суд, вважає, що підстав для визнання укладених договорів між [PERSON], ТОВ "АВТО ПРОСТО" та ТОВ «АТ Сервіс» недійсними - немає. Відповідно, відсутні підстави і для стягнення з ТОВ "АВТО ПРОСТО" та ТОВ «АТ Сервіс» сплачених за цими договорами позивачем коштів у порядку реституції. Враховуючи, що позовну заяву позивача, який був звільнений від сплати судового збору, залишено без задоволення, судові витрати у виді судового збору, слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed