Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

Позивач - [PERSON] ( [ADDRESS] (який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] ) звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» (79037 Львівська область, м. Львів, вул. Б. Хмельницького буд. 212, оф. 413), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу, Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович ([ADDRESS]) , за якою просить суд: -визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу, Івано-Франківської області Личук Тарасом Володимировичем 25.03.2021 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , фактичне місце проживання: [ADDRESS] , заборгованості за кредитним договором № 003-06004-261113 від 26.11.2013 року, укладеним з ПAT "Дельта Банк", правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги № 2253/К від 02.06.2017 є Товариство з обмеженою відповідальністю "Профіт Файненс", код ЄДРПОУ 43160452, за період з 02 червня 2017 року по 02 червня 2020 року на загальну суму 11 687,81 грн. Позов мотивований тим, що стягнення заборгованості за виконавчим написом проводиться за період з 02.06.2017 по 02.06.2020, загальна сума заборгованості становить 11 687,81 грн. в тому числі: основна сума заборгованості за тілом кредиту - 6 553,51 грн.; прострочена заборгованість за нарахованими відсотками за кредитом - 5 134,30 грн.; заборгованості за комісіями - 0,00 грн.; та за вчинення виконавчого напису - 300,00 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу, Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем ([ADDRESS]) від 25.03.2021 р. за реєстровим номером 4545, вчинено з порушеннями вимог чинного законодавства. Зокрема, позивач звернувся із заявою до приватного виконавця, на яку останньому було надано матеріали виконавчого провадження зокрема: копія виконавчого документу; копія заяви стягувача; копія кредитного договору. Ні відповідачем, ні приватним нотаріусом позивача - [PERSON] не було повідомлено про наявність виконавчого напису від 25.03.2021 року за № 4545, з яким він не погоджується, оскільки маючи тільки копію виконавчого напису нотаріусу, та копію кредитного договору які останній отримав від приватного виконавця йому стало відомо, що виконавчий напис нотаріуса був здійснений по зобов`язанням за кредитним договором, укладеним 26.11.2013 року, між позивачем та Публічним Акціонерним Товариством «Дельта Банк» за № 003-06004-261113 правонаступником усіх прав та обов`язків, якого на підставі договору відступлення права вимоги за кредитними договорами № 2253/ КА від 02.06.2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс». Публічне Акціонерне Товариством «Дельта Банк» правонаступником усіх прав та обов`язків, якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» відступив права вимоги за кредитним договором, він не знав, так як про таке відступлення позивача ніхто не повідомляв. Ніколи не перебував у жодних договірних відносинах з «Профіт Файненс». Будь-які листи, повідомлення, вимоги від стягувача про наявність боргу, підстави його виникнення, строки та умови погашення на його адресу не надходили. Таким чином позивач зазначає, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог ст.ст. 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами ст. 88 цього Закону нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Позивач у п. 2 позовної заяви просив суд стягнути з відповідача судовий збір за розгляд такої заяви, який був сплачений позивачем 13.05.2021 року за квитанцією №4011310019. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув, разом з тим, при зверненні до суду із даним позовом просив такий розглядати за його відсутності. Представник відповідача ТзОВ «Профіт Файненс» в судове засідання не з`явився, будь - яких письмових заяв до суду не подав. Третя особа, які не заявляє самостійних вимог в судове засідання не з`явилася, причини неприбуття суду не повідомила, письмових заяв до суду не подала. За ухвалою від 30.06.2021 судом було витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» (79037, м. Львів, вул. Богдана Хмельницького, буд. 212 оф. 413) належним чином завірені копії всіх документів на підставі яких було вчинено виконавчий напис від 25.03.2021 року № 4545 про стягнення з громадянина [PERSON] , [INFO] , РНКОПП [NUMBER] , заборгованості в сумі 11 687 (одинадцять тисяч шістсот вісімдесят сім гривень) 81 копійка. Ухвала виконана не була, жодні докази суду відповідачем надані не були. Судове засідання у справі було призначене на 13 год. 30 хв. 29.09.2021 року, однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 26 листопада 2013 року між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON] , був укладений кредитний договір 003-06004-261113. На суму 10 115,46 грн. строком на 40 місяців. 25.03.2021 року приватним виконавцем Івано-Франківського міського нотаріального округу, Івано-Франківської області Личук Тарасом Володимировичем 25.03.2021 був вчинений виконавчий напис про стягнення з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , фактичне місце проживання: [ADDRESS] , заборгованості за кредитним договором № 003-06004-261113 від 26.11.2013 року, укладеним з ПAT "Дельта Банк", правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги № 2253/К від 02.06.2017 є Товариство з обмеженою відповідальністю "Профіт Файненс", код ЄДРПОУ 43160452, за період з 02 червня 2017 року по 02 червня 2020 року на загальну суму 11 687,81 грн. Позивач вважає вищезазначений виконавчий напис незаконним, оскільки будь-які вимоги щодо погашення кредиту, чи інші повідомлення про відкликання кредиту від кредитодавця не надходили. Нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений та не забезпечений іпотекою. Крім того, нотаріус вчинила виконавчий напис на борговому документі без дотримання вимог Закону щодо наявності безспірної заборгованості, а також з пропуском строків звернення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 1, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Слід зазначити, що будь - які інші докази суду подані не були, клопотання про їх витребування до суду не надходили, відтак у суду з урахуванням принципу диспозитивності відсутні підстави для збирання доказів, тому суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними у ній доказами. Дані правовідносини регулюються нормами ЦК України, ЗУ «Про нотаріат» та іншими підзаконними нормативно-правовими актами. За приписами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 цього Кодексу, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом МЮ України 22 лютого 2012р. № 296/5 та зареєстрований у МЮ України 22 лютого 2012р. за № 282/20595 (далі по тексту - Порядок). Так, згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 цього Закону України (у редакції яка діяла станом на дату вчинення виконавчих написів 19.03.2020 року) визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Положення ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду у подібних правовідносинах викладена у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18), від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19),від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З наданого суду виконавчого напису вбачається, що з боржника стягнуто заборгованість за період з 02.06.2017 по 02.06.2020. Сума заборгованості складає 11 687,81 грн. в тому числі: основна сума заборгованості за тілом кредиту - 6 553,51 грн.; прострочена заборгованість за нарахованими відсотками за кредитом - 5 134,30 грн.; заборгованості за комісіями - 0,00 грн.; та за вчинення виконавчого напису - 300,00 грн. Як вбачається із договору від 26.11.2013 року такий був наданий [PERSON] строк погашення кредиту на 40 місяців, тобто передбачає погашення кредиту повністю до 26.07.2017 року. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі №202/4494/16-ц, провадження №14-318цс18, зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про місячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Таким чином, право відповідача нараховувати відсотки та користування кредитом та неустойки за несвоєчасне погашення кредиту, припинилося зі спливом строку кредитування. При цьому у Виконавчому написі зазначено, що період стягнення з 02 червня 2017 року по 02 червня 2020 року, тобто нарахування проведено після спливу строку кредитування. З наведеного випливає, що зазначена в Виконавчому написі сума кредитної заборгованості не є безспірною, оскільки включає нарахування за період, протягом якого відповідач не мав право нараховувати відсотки, окрім як за ст. 625 ЦК України. При цьому розмір нарахованих відсотків явно не відповідає сумі заборгованості та не може бути у розмірі 3% річних, як це передбачено ст. 625 ЦК України, оскільки інший розмір не визначений в договорі. З урахуванням викладеного позов підлягає задоволенню. Решту доводів позивача перевірити неможливо через відсутність будь - яких доказів на підтвердження викладеного у позові. Крім того суд також звертає увагу на поданий представником позивача відзив до якого також не додано доказів, які спростовували б позицію позивача у даній справі Витрати із сплати судового збору у розмірі 908,00 грн. у відповідності до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача у зв`язку із задоволенням позову.

Outcome: approved