Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

07.05.2021 року позивач звернулась до суду із позовом до Волноваського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просила стягнути з відповідача на її користь недоотриману пенсію після померлої [PERSON] . Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] у м. Донецьку померла її мати - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 20.12.2019р. серія [NUMBER] . Позивач є єдиною спадкоємицею за законом. У встановлений законом строк вона звернулася до нотаріуса з заявою про відкриття спадщини. На запит нотаріуса до відповідача про зазначення недоотриманої спадкодавцем пенсії за час життя, відповідач надав довідку № 188\\11-33\\05 вiд 13.01.2020р. про розмір недоотриманої пенсії у сумі 82 075,88 гривень. 10.02.2020р. позивач отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого вбачається, що спадщина на яку видане свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії у сумі 82 075, 88 гривень. 15.10 2020р. позивач звернулася до відповідача з заявою про виплату пенсії на підставі Свідоцтва про прийняття спадщини за законом недоотриманої пенсії у сумі 82 075, 88 гривень. Надала необхідний пакет документів в оригіналі. У березні 2021р. представник відповідача повідомив про можливість отримання недоотриманої пенсії. На підставі платіжного доручення, виданого відповідачем 19.03.2021р. позивачу у центральному поштовому відділенні м. Волноваха виплатили грошову суму спадщину за Свідоцтвом про право на спадщину за законом - у розмірі 65 057, 86 гривень, що підтверджується квитанцією № 26/ 17 від 19.03 2021р., яка видана у центральному поштовому відділенні м. Волноваха. Відповідно, розмір недоотриманої пенсії, яка передбачена Свідоцтвом про право на спадщину за законом у сумі 17 018. 02 гривень, позивач фактично не отримала. До теперішнього часу відповідач безпідставно не здійснив виплату недоотриманої пенсії у розмірі 17 081, 02 грн. яка передбачена Свідоцтвом про право на спадщину за законом. У зв`язку з вищевикладеним, позивач вважає, що відповідач порушує її права, тому вимушена звернутися до суду з відповідним позовом, який просить задовільнити у повному обсязі. Ухвалою суду від 17.05.2021 року відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 16.11.2021 року замінено відповідача по справі - з Волноваського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області на Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Позивач та представник позивача належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, надали на адресу суду заяву щодо розгляду справи за їх відсутності; просили задовільнити позов у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомили, відзивів на позов на адресу суду не надали, тому суд визнає причину неявки відповідача неповажною і вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, із постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2\~ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки сторони у судове засідання не з`явилися. Дослідивши письмові докази, подані у даній цивільній справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до\~ЦПК України\~в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно\~ст.81 ЦПК України\~кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Частиною 5\~ст.263\~ЦПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Селидівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 20.12.2019р. серія [NUMBER] ( а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.02.2020р., виданого державним нотаріусом Сьомої донецької державної нотаріальної контори Дубінської Л.І., [PERSON] , [INFO] успадкувала після [PERSON] , яка померла [INFO] спадщину, яка складається з суми недоотриманої в зв`язку зі смертю пенсії у розмірі 82\~075,88 грн., що належала спадкодавцю на підставі довідки Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області № 188\\11-33\\05 від 13.01.2020 року (а.с.7). Із наявної у матеріалах справи квитанції № 26\\17 від 19.03.2020 року на ім`я [PERSON] вбачається, що недоотримана пенсія фактично виплачена у сумі 65 057, 86 гривень ( а.с.9). Відповідно, розмір недоотриманої позивачем пенсії, яка передбачена Свідоцтвом про право на спадщину за законом, дорівнює 17\~018, 02 гривень. Відповідно до листа Волноваського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області від 22.10.2020р. зазначено, що недоотримані суми пенсії, які не закладені до бюджету Фонду, будуть виплачуватись окремим фінансуванням на означені цілі ( а.с. 11). Таким чином, матеріалами справи встановлено, що позивач отримала частину недоотриманої пенсії після смерті матері в сумі 65 057,86 грн., що підтверджено квитанцією № 26\\17 від 19.03.2020 року, хоча сума недоотриманої пенсії відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом складала 82 075, 88 грн. Разом з тим, Управління відмовляє позивачеві у виплаті цих коштів як спадкоємцю. Відповідно до частини першої\~ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій\~статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Відповідно до\~ст.1227 Цивільного кодексу України\~суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини, що цілком корелюється з ч.1 ст. 91 Закону України від 05.11.1991р. № 1788-ХІІ « Про пенсійне забезпечення». Згідно\~ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною першою\~ст.316 ЦК України\~передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1\~ст.317 цього Кодексу). Відповідно до\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з положеннями ст.ст.15,\~16 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зазначеним у п.5 ч.2 цієї статті, може бути примусове виконання обов`язку в натурі. Як було встановлено судом, відповідачем утримується належне позивачеві спадкове майно у виді суми недоотриманої пенсійної виплати, нарахованої пенсіонеру [PERSON] і не виплаченій їй за життя, право власності на яку в порядку спадкування за законом перейшло до позивача. Тим самим відповідач порушує право власності позивача на вказану суму грошей, яке підлягає судовому захисту способом примусового виконання обов`язку в натурі. Крім того, суд вважає за необхідне наголосити, що відмова у виплаті успадкованих позивачем коштів становить порушення його права на мирне володіння своїм майном, передбачене статтею 1 Протоколу № 1 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом" (рішення у справах "Амюр проти Франції", "Колишній король Греції та інші проти Греції" та "Малама проти Греції"). Водночас ст. 1 Першого протоколу не гарантує права на надбання майна (рішення у справах "Ван дер Мюсель проти Бельгії" та "Копеський проти Словаччини"). Особа може заявляти про порушення ст.1 Першого протоколу тільки тією мірою, якою оскаржувані рішення національного суду стосуються її майна в розумінні цього положення. "Майном" може бути як "існуюче майно", так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні "легітимні сподівання" на реалізацію майнового права. "Легітимні сподівання" за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі "Копеський проти Словаччини"). А тому, зважаючи на принцип захисту легітимних очікувань особи та на однин з загальновизнаних способів захисту прав особи в національному законодавстві України, який полягає в примусовому виконанні обов`язку в натурі, суд вважає, що стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь позивача у порядку спадкування недоотриманих померлою [PERSON] пенсійних виплат є об`єктивним та обґрунтованим способом захисту порушеного права позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Окрім того, відповідно до вимог діючого цивільно-процесуального законодавства, суд вважає за необхідне стягнути з відповідач на користь позивача понесені судові витрати, а саме сплачений судовий збір у сумі 908, 00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved