Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

ПАТ КБ "ПРАВЕКС-БАНК" звернувся до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області із позовом до відповідачів про стягнення боргу за кредитним договором № 3669-004/08Р від 15.05.2008р. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між Акціонерним комерційним банком "Правекс-банк", правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Правекс-банк" та [PERSON] 15.05.2008 року був укладений кредитний договір №3669-004/08Р за умовами якого позивачем було надано кредит у національній валюті у розмірі 50 200 грн. 00 коп. строком до 15.05.2013 року зі сплатою 15,49 % річних. В забезпечення виконання зобов`язань між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки №3669-004/08Р від 15.05.2008 року. Але відповідачі не виконали своїх зобов`язань за кредитним договором у зв`язку з чим станом на 08.09.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 50 318,88 грн. У зв`язку з чим позивач просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість у розмірі 50 318,88 грн. за кредитним договором № 3669-004/08Р від 15.05.2008 року, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується ви печаткою з офіційного сайту «Укрпошта». Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надали відзив на позовну заяву, згідно якого просять застосувати до позовних вимог банку строки позовної давності та наслідки спливу таких строків. Крім цього, просять провести слухання справи за їхньою відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду повідомлялась належним чином, надала відзив на позовну заяву, згідно якого просить застосувати до позовних вимог банку строки позовної давності та наслідки спливу таких строків. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні, 15.05.2008 року між Акціонерним комерційним банком "Правекс-банк", правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство "Правекс-банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 3669-004/08Р (а.с.914). Згідно договору [PERSON] отримав кредит у національній валюті у розмірі 50 200 грн. 00 коп., строком до 15.05.2013 року зі сплатою 15,49% річних. Пунктом 4.4 Кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 837,00 грн. щомісяця до 10-го числа наступного місяця. Відповідно до п. 4.5 Кредитного договору відсотки за користування кредитом, підлягають сплаті позичальником щомісяця (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) у строк до 10-го числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також у момент припинення дії Кредитного договору (повернення кредиту), зазначеного в п. 1.2 Кредитного договору. Пунктом 10.1 Кредитного договору передбачено, що за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування коштами позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної в п. 1.2 Кредитного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором, що підтверджується квитанцією від 15.05.2008р. (а.с.30). Однак, відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 50318,88 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.7-8). Вказані обставини відповідачем, зокрема згідно наданого відзиву на позовну заяву, не заперечувались. Таким чином, між позивачем та відповідачем [PERSON] виникли кредитні правовідносини, врегульовані ст.1054 ЦК України, відповідно до якої за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. У відповідності до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, в силу вимог ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається із кредитного договору, відповідач 1 зобов`язаний здійснювати погашення сум кредиту до 10 числа кожного місяця, однак в порушення умов договору та норм чинного законодавства вказані зобов`язання належним чином не виконав, з огляду на що в останнього утворилась заборгованість у сумі 37210,91 грн. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. При цьому, згідно ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Разом з тим, згідно умов укладеного кредитного договору при несвоєчасному внесені платежів по поверненню кредиту розмір процентної ставки збільшується на 3 відсотки річних, починаючи з розміру, встановленого п.1.2 договору та сума яких, згідно наданого позивачем розрахунку, становить 13107,97 грн. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] не належним чином виконував кредитні зобов`язання, станом на 08 вересня 2016 року утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 50 318 грн. 88 коп., яка складається з: заборгованість за кредитом - 37 210,91 грн.; заборгованість за процентами - 13 107,97. Разом з тим, в забезпечення виконання [PERSON] зобов`язання за кредитним договором № 3669-004/08Р від 15.05.2008 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки від 15.05.2008 року. Згідно п.1.1 якого поручитель зобов`язується нести солідарну відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов`язань [PERSON] за кредитним договором № 3669-004/08Р від 15.05.2008 року та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки, штрафу, пені вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом у строк до 15.05.2013 року у розмірі 50 200 грн. 00 коп. та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості. Згідно п. 1.2 зазначених Договорів поруки, поручителі ознайомлені із змістом зобов`язань, забезпечених порукою за даним договором та не мають претензій до умов Кредитного договору, що є невід`ємною частиною даного договору . Відповідно до п. 1.3. договору поруки передбачено, що Поручителі надали свою згоду на збільшення розміру забезпеченого порукою зобов`язання Позичальника, що може виникнути в майбутньому, в наслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, у випадку внесення позичальником та кредитором змін та доповнень до Кредитного договору, або у випадку внесення змін до кредитного договору та/або цього договору кредитором в односторонньому порядку. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] неналежним чином виконав свої зобов`язання по кредитному договору в частині повного та своєчасного повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування ними, [PERSON] несе солідарну відповідальність по зобов`язанням [PERSON] перед позивачем у повному обсязі. Разом з тим, представником відповідача було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності до вимог позивача. Згідно зі ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. При цьому, закінчення позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). За загальним правилом, перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно за ст.266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч.5 ст.267 ЦК України). Згідно п.4.4 договору передбачено, що позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 837,00 грн. щомісяця до 10-го числа наступного місяця. Отже, з наступного дня, що настає за днем платежу (тобто з 11 числа) у позивача виникає право на звернення до суду із позовом про стягнення несплаченої суми боргу по конкретному платежу. Позовну давність щодо заборгованості за кредитом не можна починати облічувати з дня спливу визначеного договором строку кредитування, оскільки встановлення такого строку має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а насамперед для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Наведений висновок суду повністю узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові ВП ВС 28.03.2018 року у справі №444/9519/12. Як вбачається з виписки по рахунку відповідача, яка надана позивачем, останній платіж за кредитом здійснений відповідачем 01.03.2011 року в сумі 1500,00 грн. У подальшому відповідачем погашення заборгованості не здійснювалось. Крім того, слід зазначити, що відповідно до п.1.2 договору кредит позичальнику надавався строком до 15.05.2013р. Згідно штемпеля на конверті органу поштового зв`язку слідує, що позивач звернувся до суду 12.10.2016р. З огляду на наведене, вбачається, що станом на час звернення до суду (12.10.2016р.) позивачем пропущено строк позовної давності як щодо вимоги про стягнення періодичних платежів, так і щодо стягнення суми кредиту у повному обсязі. При цьому, слід зазначити, що жодних заяв про поновлення пропущеного строку від позивача не надходило. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed