Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

03.07.2015 року позивач звернувся до суду з цим позовом в якому вказав, що відповідно до укладеного договору № GOAWGA00000206 від 27.06.2008 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 20 375,27 доларів США на термін до 27.06.2015 року. Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитним коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором. Позивач вказує, що відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця, в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. У випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач повинен сплатити банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. В забезпечення виконання зобов'язань за договором № GOAWGA00000206 від 27.06.2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено договір поруки. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором. В порушення умов договору відповідачі своїх зобов'язань належним чином не виконали і не надали своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору і станом на 09.06.2015 року мають заборгованість у сумі 9 722,98 доларів США, що за курсом 21,10 відповідно до службового розпорядження НБУ від 09.06.2015 року складає 205 154,95 грн. Вказана сума заборгованості складається з заборгованості за кредитом у сумі 6 237,87доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 627,11 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 152,00 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі у сумі 2 231,72 доларів США, а також штрафи відповідно до договору: 11,85 доларів США - штраф (фіксована частина), 462,43 доларів США - штраф (процентна складова). Позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судовий збір у сумі 2 051 грн. 55 коп., сплачений ним при подачі позовної заяви. 26.12.2018 року представник відповідача [PERSON] надав заперечення на позовну заяву, в якому вказує, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» частково визнає з наступних підстав. Оскільки позивач не надав оригінали кредитної справи, у т.ч. кредитного договору, тому вважає, що він не довів обставини, які мають істотне значення при вирішенні питання про стягнення з відповідача боргу за кредитним договором. Також, банк повинен надати до суду графік погашення заборгованості за кредитним договором, оскільки тіло кредиту, порівняно з датою звернення до суду суттєво зменшилося. Звертає увагу на те, щовідповідачі зареєстровані та проживають в м. Бахмут (Артемівськ) Донецької області, який входить до переліку міст у якому поширюється Закон України «Про АТО», який з 14.04.2014 року заборонив банкам нарахування штрафних санкцій, пені тощо. Як вбачається з наданих документів, станом на 09.06.2015 року є заборгованість зі штрафів: 11,85 доларів США (фіксована частина), 462,43 доларів США (процентна складова), а також пеня в сумі 2 231,72 доларів США. Банк не мав право нараховувати та виставляти для стягнення, тобто за вимогою позивача в цій частині необхідно відмовити (а. с. 106). Представник позивача Палій Ю.В. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги визнали частково, а саме в частині тіла кредиту в розмірі 5688,29 дол. США та заборгованості по процентам в розмірі 102,76 дол. США, з урахуванням того, що на виконання заочного рішення від 25.12.2015 року, з заробітної плати [PERSON] вже було утримано 29 189 грн. 35 коп. в рахунок погашення заборгованості, а також комісії за користування кредитом. При цьому вони пояснили, що у відповідача ними взято детальний розрахунок погашення кредиту з урахуванням суми утримань і з заробітної плати в доларових еквівалентах. Згідно з цими даними банком було зараховано погашення кредиту відповідачкою [PERSON] в розмірі 524,43 дол. США та пені в розмірі 524,35 дол. США і залишок тіла кредиту складає 5688,29 дол. США . В іншій частині позову просили відмовити з огляду на те, що відповідач зареєстрована та проживає в м. Бахмут Донецької області, який входить до переліку міст у якому поширюється Закон України «Про АТО», який з 14.04.2014 року заборонив банкам нарахування штрафних санкцій, пені тощо. Тому сплачені відповідачкою кошти у розмірі 524,43дол. США повинні бути зараховані як відсотки, які у позові пред'явлені у розмірі 627,11 дол. США ,а тому заборгованість по відсоткам визнається у розмірі 627,11-524,35 = 102,76 дол. США. Інші вимоги щодо комісії ,пені та штрафів задоволенню не підлягають у зв'язку із спливом строків давності ,які вони просили суд застосувати. Також, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості солідарно з позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON], оскільки кредитор пропустив шестимісячний строк звернення з вказаною вимогою до поручителя. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився надав суду заяву, у якій просив суд слухати справу у його відсутність,позовні вимоги не визнав повністю. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що пред'явлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] дійсно був укладений кредитний № GOAWGA00000206 від 27.06.2008 року. Відповідач отримала кредит у розмірі 20 375,27 доларів США на термін до 27.06.2015 року (а. с. 15-19). Відповідно до умов договору позичальник зобов'язався в порядку та на умовах, визначених у договорі, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, передбачених договором банківського обслуговування. В забезпечення виконання зобов'язань за договором № GOAWGA00000206 від 27.06.2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено договір поруки (а. с. 20). За умовами договору поруки, [PERSON] як поручитель зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання позичальника його зобов'язань перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов'язань за кредитним договором. З 21.05.2018 року було змінено найменування з ПАТ КБ «ПриватБанк» на АТ КБ «ПриватБанк». В судовому засіданні встановлено, що в порушення умов договору відповідачі своїх зобов'язань належним чином не виконали і не надали своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного Кодексу України. Згідно ст. ст. 553, 554 ЦК України, Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. В ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з довідкою-розрахунком, наданою позивачем, станом на 09.06.2015 року відповідачі мають заборгованість у сумі 9 722,98 доларів США, що за курсом 21,10 відповідно до службового розпорядження НБУ від 09.06.2015 року складає 205 154,95 грн. Вказана сума заборгованості складається з заборгованості за кредитом у сумі 6 237,87доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 627,11 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 152,00 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі у сумі 2 231,72 доларів США, а також штрафи відповідно до договору: 11,85 доларів США - штраф (фіксована частина), 462,43 доларів США - штраф (процентна складова). Однак, суду була надана довідка Управління освіти Бахмутської міської ради № 221 від 10.07.2018 (з місця роботи відповідача) про утримання із заробітної плати коштів за виконавчим листом в рахунок погашення кредитної заборгованості. За даними цієї довідки з [PERSON] було утримано 29 189 грн. 35 коп. Крім того, з виписки по кредитному договору GOAWGA00000206 від 27.06.2008 за період 01.06.2016 - 28.02.2018 наданої банком вбачається, що станом на червень 2016 року залишок тіла кредиту складає 6 212,72 доларів США, а на лютий 2018 року залишок тіла кредиту складає 5 688,29 доларів США. Тобто, за вказаний період відповідачем здійснювалось погашення заборгованості за кредитним договором (щомісячні платежі). Відповідно вказаної виписки [PERSON] в рахунок погашення тіла кредиту було сплачено 524,43 доларів США, та пені - 524,35 доларів США. Разом з тим, щодо стягнення неустойки (пеня та штраф) суд враховує наступне. Позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в частині стягнення заборгованості за пенею в розмірі 2 231,72 доларів США, штрафу у розмірі 11,85 доларів США (фіксована частина) та процентної складової штрафу в сумі 462,43 доларів США задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р до зазначених населених пунктів належить м. Артемівськ (Бахмут) Донецької області. В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р. Згідно із підпунктом 2) п. 2 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить м. Артемівськ (Бахмут) Донецької області. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON], яка з 23.10.2009 року зареєстрована в м. Артемівськ (Бахмут) Донецької області, що підтверджується копією її паспорту на а. с. 22, та довідкою Артемівського МВ ГУДМС України в Донецькій області від 05.11.2015 року (а. с. 35), пеня нарахована після 14.04.2014 року, а штрафи нараховані станом на 09.06.2015 року, і таким чином є підстави для застосування вимог ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити. У зв'язку із цим, грошові кошти, які були внесені відповідачем на погашення боргу в розмірі 524,35 доларів США та зараховані банком в рахунок погашення пені, слід віднести в рахунок погашення заборгованості по процентам за користування кредитом. Таким чином, виходячи з встановлених обставин, наданих сторонами доказів та вимог закону, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом, по процентами за кредитним договором та комісії підлягають частковому задоволенню, та з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути заборгованість в сумі 5 943,05 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом в сумі 5 688,29 доларів США заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 102,76 доларів США та заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 152 доларів США. Щодо вимог представника відповідача про відмову у задоволенні позовних вимог в частині солідарного стягнення заборгованості суд вказує наступне. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 17.09.2014 року у справі № 6-53цс14, Верховний Суд України прийняв правовий висновок про те, що, регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, установленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобовязання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. При цьому зазначене положення не виключає можливості пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про солідарне стягнення заборгованості як з позичальника та і з поручителя задоволенню не підлягає. Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2 051 грн. 55 коп., ці витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України мають бути стягнуті з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1 253 грн. 98 коп. (одна тисяча двісті п'ятдесят три) грн. 98 коп. (125 398 грн. 36 коп. х 2 051 грн. 55 коп./205 154 грн. 95 коп.).

Outcome: partial