Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме про те, що вона є дружиною [PERSON] , який помер [INFO] . Встановлення факту родинних відносин необхідно заявнику для реалізації своїх спадкових прав. Представник заявника подав до суду заяву про слухання справи без її участі, заяву підтримала та просила задовольнити. Представник заінтересованої особи подав до суду клопотання, яким просив розгляд справи проводити за його відсутності за наявними в матеріалах справи доказами. Проаналізувавши матеріали справи, судом вирішено проводити її розгляд у відсутність учасників на підставі положень ст. 223 ЦПК України. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам, встановленим реченням другим ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. [INFO] [PERSON] та [PERSON] одружились , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 1.01.1964 року (а.с. 5). Після одруження дружині присвоєно прізвище " [PERSON] ". У паспорті заявниці ім`я останньої записано як " [PERSON] " (а.с. 6). Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 21.09.2012 року встановлено факт, що має юридичне значення про те, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9-10). Такий факт встановлювався вказаним рішення суду у зв`язку з тим, що ім`я заявника в різних документах було записано по-різному, а саме - " [PERSON] " та " [PERSON] ". Процесуальним законом з даного приводу визначено наступне. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч. 6 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Згідно листа ВСУ від 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, враховуючи, що встановлення даного факту необхідно заявнику для реалізації своїх спадкових прав, іншого порядку встановлення даного факту законом не визначено, встановлення даного факту не порушує прав інших осіб, а тому, оцінивши докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд вважає, що заявлені вимоги в частині встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню як законні, обґрунтовані та доведені заявником, а запис імені заявника у різних документах по-різному у зв`язку з невірним перекладом з російської мови не може слугувати підставою відмови у реалізації спадкових прав останньої. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved