Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 08.10.2010 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений договір відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 3900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду не те, що підписана нею заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які розміщені на сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідач взятих на себе за умовами договору зобов'язань не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 10.06.2018 року складає 37800,40 грн. та яку позивач просить стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача не з'явився, заявивши в позовній заяві клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Виклик відповідача було здійснено відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з'явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, відповідачем не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Наявних у справі доказів достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 08.10.2010 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" (відповідно до листа №Е.65.0.0.0/3-365676 від 07.07.2018 ПАТ КБ «Приватбанк» змінило назву на АТ КБ «Приватбанк») та [PERSON] був укладений договір у виді договору приєднання до "Умов та правил надання банківських послуг" та "Тарифів Банку", які розміщені на сайті www.privatbank.ua та які разом із заявою становлять Договір про надання банківських послуг відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 3900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. З розрахунку суми боргу по договору № б/н від 08.10.2010 року укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" (АТ КБ "ПриватБанк") та [PERSON] вбачається, що заборгованість останньої станом на 10.06.2018 року становить 37800 грн. 40 коп., яка складається з наступного: 2945 грн. 71 коп. - тіла кредиту, 881 грн. 90 коп. - нарахованих відсотків за користування кредитом, 31696 грн. 58 коп. - нарахованої пені, 500 грн. 00 коп. - штрафу (фіксована частина), 1776 грн. 21 коп. - штрафу (процентна складова). Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку встановленому договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Всупереч цих вимог, відповідач [PERSON] взятих на себе зобов'язань не виконує, що призвело до утворення заборгованості. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Позивач нарахував відповідачу штрафні санкції відповідно до Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень штраф (фіксована частина), 1776 грн. 21 коп. штраф (процентна складова) та одночасно 881 грн. 90 коп. нарахованих процентів за користування кредитом та 31696 грн. 58 коп. - пені. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. У зв'язку з цим штраф у сумі 500 грн. та 1776 грн. 21 коп. не підлягає стягненню з відповідача, тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial