Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

ПАТ «КБ «Надра» звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить звернути стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок [ADDRESS]., в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 6/4/2008/840-К/388 від 23.04.2008р. у розмірі 3 533 180,02 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідно до кредитного договору, укладеного між банком та [PERSON], останній отримав кредитні кошти у розмірі 197 607,60 доларів США на придбання нерухомого майна зі сплатою за користування кредитом 13,59 відсотків річних, з терміном повернення до 10.04.2028 року. Свої зобов'язання за договором банк виконав повністю, а [PERSON] свої зобов'язання не виконав в повному обсязі, і тому станом на 27.03.2014 року має заборгованість у розмірі 331 066,99 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 27.03.2014р. становить 3 533 180,02 грн. З метою забезпечення зобов'язань між банком та [PERSON] 23.04.2008р. укладено договір іпотеки № 6/4/2008/980-І/045, відповідно до умов якого в іпотеку банку передано житловий будинок [ADDRESS]., який належить відповідачу на праві приватної власності. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника та підтримання позовних вимог (а.с. 89). Відповідач у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи, оскільки згідно з ч. 5 ст. 76 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, та через оголошення у пресі, про що свідчить № 120 газети «Слобідський край» від 08 жовтня 2015 року, письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надав, хоча мав таку можливість, оскільки копію позовної заяви з доданими до неї документами отримав особисто 17.06.2014р.(а.с. 33, 91). За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Оцінивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 23 квітня 2008 року між відкритим акціонерним товариством Комерційний банк "Надра", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Надра", та [PERSON] укладений кредитний договір № 6/4/2008/840-К/388 (а.с. 8-11). Відповідно до умов договору банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 197 607,60 доларів США зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 13,59 % річних на придбання нерухомого майна з терміном повернення 10.04.2028 року. Свої зобов'язання за договором банк виконав повністю, надавши кредитні кошти, шляхом видачі готівки через касу банку за наявності належним чином оформленої заяви на видачу готівки, що підтверджується заявою на видачу готівки № 1 від 23.04.2008 року (а.с. 12). Відповідно до п. 3.3 кредитного договору, відповідач зобов'язався проводити погашення кредиту та сплачувати відсотки за його користування шляхом сплати мінімального платежу у сумі 2388,82 доларів США. Однак, відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав та не виконує. Для забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених договором, можливих штрафних санкцій між банком та [PERSON] 23.04.2008р. укладений договір іпотеки № 6/4/2008/980-І/045, відповідно до умов якого в іпотеку банку передане майно, що належить відповідачу на праві власності, а саме: житловий будинок [ADDRESS], з надвірними будівлями який складається з: житлового будинку, літера «А», загальною площею 278,8 кв.м., житловою площею 141,7 кв.м., та надвірні будівлі і споруди: гараж літ. «Б», сарай - літери літ. «Б1», літ.кухня літ. «Б2», погріб - літ. «Б3», баня - літ «Б4», огорожа - №1-№3, розташований на земельній ділянці площею 1400 кв.м., який належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу, посвідчений 23.04.2008р. Чугуївською держнотконторою Харківської області, за реєстровим № 1-1720 (а.с. 13-18). Згідно з умовами п. 3.3.2 договору іпотеки, іпотекодержатель має право у випадках порушення іпотекодавцем обов'язків, передбачених в п.п. 3.1.2-3.1.4 цього договору, вимагати у іпотекодавця дострокового виконання в повному обсязі зобов'язання по договору. Відповідно до п. 5.1 договору іпотеки, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання в цілому або в тій чи іншій його частині. Згідно з п. 5.3 договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду та права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України "Про іпотеку". Статтями 572, 575 ЦК України визначено, що в силу застави кредитор і заставодержатель має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. У зв'язку з невиконанням прийнятих на себе зобов'язань [PERSON] станом на 27.03.2014 р. має заборгованість за кредитним договором у розмірі 331 066,99 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 27.03.2014р. становить 3 533 180,02 грн., яка складається з: -заборгованості за кредитом у сумі 191829,30 доларів США, що еквівалентна 2 047221,47грн.; -заборгованості за відсотками у сумі 123030,77 доларів США, що еквівалентна 1 312996,68 грн.; -заборгованості за пенею у сумі 16206,92 доларів США, що еквівалентна 172961,87 грн. (а.с. 5-7). На підставі ст. 509 ЦК України, зобов'язанням визнається правовідношення, на підставі якого одна сторона (боржник) зобов'язується здійснити на користь другої сторони (кредитора - банка) певні дії (передати майно, виконати роботу, надати послуги, виплатити грошові кошти та ін.) або утриматися від певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України, відповідач не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, та на вимогу кредитора (банка) і зобов'язаний сплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення. Якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків на підставі ст. 624 ЦК України. Непогашення заборгованості [PERSON] перед банком свідчить про невиконання умов договору та про грубе порушення ст. 525 ЦК України, яка встановлює неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов'язань, що у відповідності до ст. 3 ЦПК України дає право звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості. Ст. 629 ЦК України регламентує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тобто зобов'язання за кредитним договором припиняється лише виконанням, проведеним відповідно до умов договору, а саме: поверненням кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом у строки, в розмірі та валюті, передбаченими в Кредитному ЦК кодексу України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика», якщо інше не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до г. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (позики). Відповідно до вимог ст.ст. 1048, 1054 ЦК України, в разі відсутності іншої домовленості сторін проценти за користування кредитними коштами сплачуються щомісячно до дня повернення кредиту. Позичальник користується кредитними коштами до цього часу, тому проценти будуть нараховуються аж до погашення кредиту у повному обсязі. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку», позивач має право за рахунок предмета іпотеки задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленй іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неуйстойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами кредитного договору, що обумовлює основне зобов'язання. Як вбачається з договору кредиту, [PERSON] взяв на себе зобов'язання забезпечувати повернення кредиту, відсотків за його використання, а також сплати штрафних санкцій у разі невиконання кредитних зобов'язань у визначений термін. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання позивач вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, яке здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст. 590 ЦК України, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави також в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк. Згідно ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки способом реалізації предмета іпотеки є проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону. Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачається такий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки як надання іпотекодержателю права продажу предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі рішення суду за ціною, яка встановлюється на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Внаслідок чого, відповідно до умов іпотечного договору, Банк за своїм вибором має право звернути стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду, шляхом продажу предмета іпотеки. Згідно п.1 ч.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VІІ від 3 червня 2014 року, «не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно». Згідно інформації Чугуївського РВ ГУДМС України в Харківській області № 52/1643 від 04.06.2014р. та даними паспорта серії МК № 306533, виданого Чугуївським РВ ГУМВС України в Харківській області 29 жовтня 1996 року, [PERSON], [INFO], значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19, 20, 29). Також судові повідомлення направлені відповідачу за місцем його реєстрації, отримані ним особисто, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що житловий будинок [ADDRESS]., який є предметом іпотеки, не використовується відповідачем як місце постійного його проживання. Згідно ст. 40 Закону України „Про іпотеку", звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, що мешкають у ньому. Крім того, рішенням Чугуївського міського суду Харківської області у справі № 2-1003/11 (провадження № 2/636/2000/14) солідарно з [PERSON] та [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором № 6/4/2008/840-К/388 від 23.04.2008р. у сумі 314860,07 доларів США та 172961,87 грн. та судового збору у сумі 3441 грн. (а.с. 55-57). Рішенням апеляційного суду Харківської області від 18.02.2015р. рішення суду від 28.11.2014р. змінено в частині солідарного стягнення судових витрта по 910 грн. з кожного (а.с. 58-61). З урахуванням встановлених обставин, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, законні, та підлягають задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved