Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що 25.11.2016 року вона уклала шлюб з відповідачем. Мають спільного сина [PERSON], [INFO] Після укладення шлюбу в сім'ї почали виникати сварки на побутовому рівні, які привели до втрати між нею та відповідачем почуття взаєморозуміння та поваги один до одного. Вона намагалась зберегти їх сім'ю, однак всі її пропозиції щодо збереження сім'ї лишилися марними. Відповідач не бажає відновлення почуттів один до одного, та подальшого поновлення шлюбних відносин. В теперішній час відповідач залишив родину та пішов мешкати до своєї матері. Вважає, що їх родина розпалась остаточно і зберегти її неможливо. Просить розірвати шлюб з відповідачем, неповнолітнього сина залишити їй на подальше виховання, після розірвання шлюб залишити їй прізвище [PERSON]. В судове засідання позивач не з"явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, на позові наполягає. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. (а.с.24) Відповідач в судове засідання не з"явився. Надіслана судом судова повістка за місцем реєстрації відповідача повернулася до суду з позначкою пошти "за зазначеною адресою не проживає", у зв"язку з чим виклик відповідача в судове засідання здійснювався через оголошення на веб-сайті "Судова влада України", сторінка Дружківського міського суду в розділі "громадянам". (а.с.32,34). Суд прийняв рішення про розгляд справи у відсутність сторін. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В силу ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім'я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Як регламентує ст. 1 ч.2 СК України, регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім'ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов'язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім'ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Згідно ст. 24 ч.1 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно же ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25.11.2016 року. 16.03.2017 року в них народився син [PERSON], який проживає з позивачем (а.с.6,7). Судом встановлено, що у травні 2018року їхня сім'я розпалася. До теперішнього часу примирення між ними не відбулося. Суд, приходить до висновку, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, так як вважає, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх дитині. Сторони не проживають однією сім'єю, позивач наполягає на позові. Суд вважає не можливим примусити їх зберегти шлюб. Малолітню дитину суд вважає необхідним залишити проживати з матір"ю.

Outcome: approved