Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] (Відповідач 1), ПП «НАУКОВО-ВИРОБНИЧА ФІРМА «ШІК-СЕРВІС» (Відповідач 2) про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди, в обґрунтування якого вказує, що [INFO] в мережі Інтернет за електронною адресою [INFO] Відповідач 2 розповсюдив серед необмеженого кола споживачів інформації недостовірну та негативну інформацію (інформаційне повідомлення) про [PERSON] . А саме, в інформаційному повідомленні під заголовком «[INFO] » була поширена недостовірна та негативна інформація наступного змісту: <...> по нашей информации, дело о вымогательстве было сфабриковано против команды [PERSON] по заказу [PERSON] , который заплатил необходимую суму». Станом на дату підготовки цієї позовної заяви зазначену інформацію переглянуло 913 споживачів інформації. Означена інформація також відтворена Відповідачем 1 на веб-сторінці за електронною адресою [INFO] який на цій сторінці зазначений як автор спірної інформації. Позивач вважає, що розповсюдження серед широкого загалу тверджень про нього наступного змісту: «<…> по нашей информации, дело о вымогательстве было сфабриковано против команды [PERSON] по заказу [PERSON] , который заплатил необходимую суму» порушує його особисті немайнові права і завдає таким правам шкоди. Інформаційне повідомлення не містить оціночних суджень, є фактичним твердженням, може бути перевірене на предмет відповідності дійсності. Спірна інформація створює вкрай негативне враження про позивача у оточуючих, дискредитує позивача в очах широкого загалу, його бізнес-партнерів та осіб, що складають коло його спілкування. Спірна інформація викликає уяву про позивача як про особу, що діяла протиправно, злочинно. Зміст спірної інформації є негативним, а її поширення негативно впливає на суспільну оцінку його якостей в очах оточуючих, отже поширення недостовірної інформації негативного змісту порушує особисті немайнові права позивача - право на повагу до його гідності та честі (ст.ст. 201, 279 ЦК України, ст.28 Конституції України, ст.12 Загальної декларації прав людини), право на недоторканність своєї ділової репутації (ст.ст. 201, 299 ЦК України, ст. 12 Загальної декларації прав людини). В результаті поширення широкому колу осіб недостовірної інформації про позивача, яка порочить та принижує його честь, гідність та ділову репутацію, йому було заподіяно моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню в силу закону одночасно із спростуванням поширеної інформації. Позивач оцінює розмір спричиненої йому моральної шкоди у сумі 30000,00 гривень. Означені грошові кошти будуть спрямовані на благо чинність і поновлення його ділової репутації як благодійника і мецената. З наведених підстав просить суд: 1. Визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права [PERSON] інформацію з інформаційного повідомлення під заголовком « [INFO] », що поширена в мережі Інтернет за електронною адресою [INFO] та електронною адресою [INFO] а саме: «<...> по нашей информации, дело о вымогательстве было сфабриковано против команды [PERSON] по заказу [PERSON] , который заплатил необходимую суму» 2. Зобов`язати [PERSON] протягом 1 (одного) місяця з дня набрання законної сили рішенням суду по справі спростувати наступну інформацію з інформаційного повідомлення під заголовком «[INFO] »: «<...> по нашей информации, дело о вымогательстве было сфабриковано против команды [PERSON] по заказу [PERSON] , который заплатил необходимую суму» шляхом опублікування в мережі Інтернет на веб - сторінці [INFO] та на веб - сторінці [INFO] резолютивної частини рішення суду у цій справі під заголовком «Спростування». Спростування повинно мати посилання на рішення суду, дату його винесення. Спростування не повинно містити зауважень, заперечень, коментарів, тлумачень, думок [PERSON] . 3. Зобов`язати ПП «НВФ «ШІК-СЕРВІС» протягом 1 (одного) місяця з дня набрання законної сили рішенням суду по справі спростувати наступну інформацію з інформаційного повідомлення під заголовком « [INFO] »: «<...> по нашей информации, дело о вымогательстве было сфабриковано против команды [PERSON] по заказу [PERSON] , который заплатил необходимую суму» шляхом опублікування в мережі Інтернет на веб-сторінці [INFO] резолютивної частини рішення суду у цій справі під заголовком «Спростування». Спростування повинно мати посилання на рішення суду, дату його винесення. Спростування не повинно містити зауважень, заперечень, коментарів, тлумачень, думок ПП «НВФ «ШІК- СЕРВІС». 4. Заборонити [PERSON] та ПП «НВФ «ШІК- СЕРВІС» розповсюджувати будь-яким чином (по телебаченню, в пресі, по радіо, в мережі Інтернет, у зовнішній рекламі, в місцях публічного розповсюдження інформації, в інтерв`ю, в розмовах з будь-якими особами тощо) наступну інформацію: «<...> по нашей информации, дело о вымогательстве было сфабриковано против команды [PERSON] по заказу [PERSON] , который заплатил необходимую суму», та зобов`язати [PERSON] та ПП «НВФ «ШІК- СЕРВІС» вилучити зазначену інформацію з тексту інформаційного повідомлення під заголовком « [INFO] », що розміщене в мережі Інтернет на веб-сторінці http://www.ipnews.biz/article2.html та на веб-сторінці [INFO]. 5. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 30000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд винести рішення про задоволення позову. Представник відповідача ПП «НАУКОВО-ВИРОБНИЧА ФІРМА «ШІК-СЕРВІС» в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не надав. Представник [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем зазначено, що поширена інформація на сайті стосується саме позивача. В заяві про вчинення кримінального правопорушення [PERSON] вказує на те, що незаконні дії на його думку міг вчинити позивач та наводить обґрунтування своїм доводам. Тому вважають, що інформація, яку оспорює позивач, відноситься до оціночного судження та не підлягає спростуванню. Також представник відповідачів зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували заподіяння моральної шкоди відповідачами, а також обґрунтованості суми заявленої позивачем моральної шкоди. Дослідивши обставини справи, оцінивши докази, заслухавши пояснення учасників справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [INFO] в мережі Інтернет за електронною адресою [INFO] в інформаційному повідомленні під заголовком «[INFO] » була поширена інформація наступного змісту: <...> по нашей информации, дело о вымогательстве было сфабриковано против команды [PERSON] по заказу [PERSON] , который заплатил необходимую суму». Зазначена інформація також відтворена на веб-сторінці за електронною адресою [INFO] автором спірної інформації зазначений [PERSON] . Позивач зазначає, що вказана інформація є негативною і недостовірною інформацією відносно позивача, порушує його особисті немайнові права і завдає таким правам шкоди. Відповідно до статей 28, 68 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий такому поводженню, що принижує його гідність. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Згідно зі статтями 94, 277 ЦК України, частиною четвертою статті 32 Конституції України кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію. Відповідно до статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Частиною першою статті 277 ЦК України встановлено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. При поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб (про те, що позивач є публічною особою є посилання в позові) вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя. Зокрема, у згаданій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). Зі змісту статей 3, 4, 6 Декларації вбачається, що, оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Однак при цьому необхідно відрізняти критику, висвітлення слів, оціночні судження від недостовірної та негативної інформації незалежно від того чи є така особа публічною. Оскільки зазначені вище конституційні права мають всі громадяни країни в рівній мірі. Відповідно до частини другої статті 30 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Юридичним складом, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" судам роз`яснено, що згідно з положеннями статті 277 ЦК України позивач повинен довести лише факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Пунктами 15, 19, 27 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" роз`яснено, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). З огляду на частину 2 п. 15 ППВСУ від 27.02.2009 № 1, під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Зміст веб-сторінок за електронною адресою: [INFO] та [INFO] із спірною інформацією, розміщеною у відкритому доступі для необмеженого кола користувачів мережі Інтернет, свідчить про розповсюдження спірної інформації відносно позивача. За даними веб-сторінки з електронною адресою [INFO] що містить спірну інформацію, кількість переглядів цієї сторінки станом на дату складання позовної заяви склало 913. Суд вважає доведеним, що поширена інформація стосується безпосередньо позивача, де вказується його прізвище та ім`я [PERSON] . Крім того, веб-сторінка за електронною адресою [INFO] яка використана Відповідачем 2 для поширення спірної інформації, містить інформаційне повідомлення «Ранее IPnews сообщал, что [PERSON] готовит кампанию против ipnews.», яке, в свою чергу, працює як гіперактивне посилання іншу веб-сторінку Відповідача 2 за електронною адресою [INFO] із інформаційним повідомленням під заголовком « [INFO] » та фотозображенням позивача. Відповідно до п.15 ПВСУ від 27.02.2009 № 1 недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Відповідно до ч. 2 ст. 302 ЦК України обов`язок особи переконатися в достовірності інформації, яка нею розповсюджується, покладається на таку особу. Поширена відносно позивача інформація не є оціночним судженням, не є критичною оцінкою певних фактів і недоліків, межа якої щодо публічної особи є ширшою. Спірна інформація носить зневажливий, негативно - звинувачуваний характер, не містить гіпербол, алегорій, сатири або інших мовних засобів, що дозволили б ідентифікувати її як оціночні судження, поширену спірну інформацію можна перевірити на предмет її відповідності дійсності, оскільки вона містить твердження про конкретні обставини. Доказів достовірності спірної інформації відносно позивача відповідачами не надано. За висновком експерта №460/12/2019 за результатами проведення лінгвістичної експертизи від 02.12.2019, в об`єктивному змісті інтернет-публікації «[INFO] », розміщеної за посиланням: [INFO] , містяться обвинувачення [PERSON] у тому, що на його замовлення за відповідну плату була сфабрикована справа щодо вимагання чогось проти команди [PERSON] , тобто [PERSON] і його «соратників» обвинуватили в тому, чого вони не вчиняли, і в суді дійсно не було доведено факт вимагання, що є інформацією, яка не викликає схвалення, а заслуговує на осуд, тобто є негативною інформацією про [PERSON] . В цій інтернет-публікації містяться повідомлення щодо виходу на свободу соратників [PERSON] [PERSON] , як виправданої, та [PERSON] , за законом [PERSON] , щодо недоведеності в суді факту вимагання чогось, щодо розгляду справи [PERSON] з урахуванням вироків стосовно [PERSON] та [PERSON] , щодо того, що справа проти команди [PERSON] в частині обвинувачення їх у вимаганні чогось була сфабрикована на замовлення [PERSON] , який заплатив за це (за контекстом) необхідну суму, а також що [PERSON] готує кампанію проти Іpnews. Дану інформацію, викладену у стверджувальній формі, конкретизовануджерелами (посиланнями на портал «Новий день», на джерело з цього порталу, на себе як джерело інформації, на підтвердження інформації судом), вказаними прізвищами та іменами осіб, ходом судової справи, сутністю дій [PERSON] (проти кого діяв, яким чином, що отримав в результаті, що готується вдіяти),?можна перевірити на відповідність її дійсності, і в цьому сенсі вона є фактичним твердженням. Інформація в інтернет-публікації «[INFO] » щодо обвинувачення [PERSON] у тому, що на його замовлення за відповідну плату була сфабрикована справа щодо вимагання чогось проти команди [PERSON] , тобто [PERSON] і його «соратників» обвинуватили в тому, чого вони не вчиняли, і в суді дійсно не було доведено факт вимагання, є негативною інформацією про цю особу, викладеною у формі фактичних тверджень і несумісною з поняттям честі, гідності та хорошої, позитивної ділової репутації, негативною інформацією, яка, за умов її невідповідності дійсності, порочить честь, гідність та ділову репутацію даної особи. Відтак, суд вважає доведеним, що поширення недостовірної інформації негативного змісту дискредитує позивача в очах широкого загалу, його бізнес-партнерів та осіб, що складають коло його спілкування, чим порушує особисті немайнові права позивача, зокрема, право на повагу до його гідності та честі, право на недоторканість ділової репутації. Статтею 13 ЦК України передбачено, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Статтею 297 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Статтею 299 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Відповідно до ст.33 Закону України «Про інформаційні агентства» громадяни, юридичні особи, державні органи і органи місцевого самоврядування, а також їх уповноваженні представники мають право вимагати від інформаційного агентства спростування розповсюджених про них відомостей, що не відповідають дійсності, принижують їх честь та гідність. Спростування здійснюється інформаційним агентством, яке розповсюдило таку інформацію. Інформація, що не відповідає дійсності, має бути спростована як інформаційним агентством, так і розповсюджувачем цієї інформації, відшкодування матеріальної і моральної шкоди за розповсюдження інформації, що спростовується, здійснюється у порядку, передбаченому законодавством. Згідно із ст.11 Закону України «Про авторське право та суміжні права» за відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Відповідно до п.11 ст.52-1 Закону України «Про авторське право та суміжні права» власники веб-сайтів та постачальники послуг хостингу, крім фізичних осіб, які не є суб`єктами господарювання, зобов`язані розміщувати у вільному доступі на власних веб-сайтах та (або) в публічних базах даних записів про доменні імена (WHOIS) достовірну інформацію про себе. Як встановлено судом, на веб-сторінці [INFO] де було поширено спірну інформацію, під інформаційним повідомленням під заголовком « [INFO] » зазначено «Автор: [PERSON] , собственник веб-сайта [INFO] ». Таким чином, за змістом веб-сторінки автором спірної інформації зазначений Відповідач 1, а відтак, він є належним відповідачем по справі як автор спірної інформації. За клопотання представника позивача у ТОВ «Інтернет-Інвест» як адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет судом була витребувана інформація про реєстранта доменного імені « [INFO] », відповідно про власника власника веб-сайту http://www. ipnews.biz. За даними ТОВ «Інтернет-Інвест» реєстрантом доменного імені «ipnews.biz» є [PERSON] . Доводи Відповідача 1, що вказані інформаційні сайти створені самим позивачем, на яких він навмисно розміщує неправдиву інформацію від імені журналістів, які в свою чергу не мають жодного відношення до цих статей і до самих інформаційних сайтів, в ході судового розгляду свого підтвердження не знайшли. Надані представником Відповідача 1 копія заяви голови громадської організації [PERSON] до Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України, та ухвала слідчого судді від 18.09.2020 про задоволення скарги [PERSON] на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за його заявою про вчинення злочинну, а також докази перебування [PERSON] в період з 22.08.2019 по 22.10.2020 в Австрії, таких відомостей не містять і не спростовують висновків суду. Не є належним доказом у даній справі і копія ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у справі №335/14534 17 від 29.01.2018 про заміну неналежного відповідача, оскільки відомості, що містяться у цьому документі, не стосуються предмета доказування у даній справі. Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про авторське право та суміжні права» особа, має авторське право (автор твору чи будь-яка інша особа, якій на законних підставах передано авторське майнове право на цей твір), для сповіщення про свої права може використовувати знак охорони авторського права - латинська літера "с", обведена колом, ім`я особи, яка має авторське право. На веб-сторінках Інформаційного агентства «IPNews» (в тому числі і на тій, де було поширено спірну інформацію) використовується позначення «©», яке відповідно вищенаведеного свідчить про те, що Інформаційне агентство «IPNews» є автором спірного інформаційного матеріалу, або що Інформаційному агентству «IPNews» на законних правах передане авторське право на спірний інформаційний матеріал. На веб-сторінці за електронною адресою https://ipne.ws/news/zp/soratniki-anisimova-vvshli-na-svobodu/ зазначено: «Информационное агентство «IPNews+» Все права защищены. Є2012-2019». Відповідно до Витягу (скороченого) з Державного реєстру друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб`єктів інформаційної діяльності №2390 від 03.10.2019 Приватне підприємство «Науково-виробнича фірма «ШІК-СЕРВІС» є засновником Інформаційного агентства «АйПіНьоюс +» (англійською мовою «IPNews+). Згідно із даними офіційної бази даних БД «Зареєстровані в Україні знаки для товарів і послуг» власником свідоцтва на знак для товарів і послуг «IPNews» № 238785 від 26.02.2018 є Приватне підприємство «Науково-виробнича фірма «ШІК-Сервіс». На веб-сторінці за електронною адресою https://ipne.ws/news/zp/soratniki-anisimova-vvshli-na-svobodu/, де було розміщено спірну інформацію, використовується саме цей знак для товарів і послуг. Відповідно до даних ЄДРПОУ одним з видів діяльності ПП «НВФ «ШІК-СЕРВІС» є діяльність за кодом КВЕД 63.91 - Діяльність інформаційних агентств. Інформаційне агентство «IPNews+» не є самостійною юридичною особою, фактично комерційне найменування «IPNews+» використовується ПП «НВФ «ШІК-СЕРВІС» в сфері інформаційних відносин. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 ППВСУ від 27.02.09 № 1 у разі, коли редакція друкованого засобу масової інформації не має статусу юридичної особи, належним відповідачем є юридична особа, структурним підрозділом якої є редакція. Якщо редакція не є структурним підрозділом юридичної особи, то належним відповідачем виступає засновник друкованого засобу масової інформації. Таким чином, ПП «НВФ «ШІК-СЕРВІС» є належним співвідповідачем по справі, як засновник інформаційного агентства «IPNews+», що поширило спірну інформацію на веб-ресурсі та має авторські права на спірний інформаційний матеріал. Ураховуючи вище викладене, суд, на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов висновку про те, що спірна інформація, поширена щодо позивача у мережі Інтернет, є недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права позивача, а тому у відповідності до вимог статті 277 ЦК України підлягає спростуванню. У пунктах 24 та 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що якщо суд ухвалює рішення про спростування поширеної недостовірної інформації, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднено. Спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. Крім того, визначаючи спосіб спростування відомостей, суд відповідно до вимог статті 37 Закону про пресу та положень іншого відповідного законодавства може зобов`язати редакцію (видавництво) опублікувати спростування в спеціальній рубриці або на тій самій шпальті й тим самим шрифтом, що й спростовуване повідомлення: у газеті - не пізніше місяця з дня набрання рішенням законної сили, в інших періодичних виданнях - у запланованому найближчому випуску. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову про визнання недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права [PERSON] , спірної інформації та про зобов`язання [PERSON] та ПП «НАУКОВО-ВИРОБНИЧА ФІРМА «ШІК-СЕРВІС» протягом одного місяця з дня набрання законної сили рішенням суду по справі спростувати спірну недостовірну інформацію шляхом опублікування в мережі Інтернет на відповідних веб-сторінках резолютивної частини рішення суду у цій справі під заголовком «Спростування», без застосування власних застережень, коментарів та тлумачень. Вимоги позову заборонити відповідачам розповсюджувати у будь-який спосіб вищезазначену спірну інформацію та вилучити її з тексту спірного інформаційного повідомлення задоволенню не підлягають, оскільки спірна інформація уже була розповсюджена, законодавством як спосіб захисту порушеного права не передбачена заборона наперед розповсюджувати певну інформацію, оскільки таке можливе розповсюдження є лише припущенням можливого в майбутньому порушення прав позивача. А тому в цій частині позов не підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог позивача про стягнення з [PERSON] на його користь моральної шкоди в розмірі 30000,00 грн., суд вважає, що ці вимоги також не підлягають задоволенню. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року роз`яснено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду (пункт 19 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»). Суд вважає, що позивачем в цій частині не надано доказів в обґрунтування розміру завданої шкоди, і матеріали справи не містять доказів того, що в результаті розповсюдження вказаної недостовірної інформації позивачу завдано моральної (немайнової шкоди) в визначеному ним розмірі і таке стягнення направлено на компенсацію завданої шкоди. Ухвалення цього рішення на користь позивача в частині визнання зазначеної інформації про нього недостовірною вже є, на думку суду, відповідною компенсацією завданої йому моральної шкоди. Тому в цій частині суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: partial