Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

Позивач, Публічне Акціонерне Товариство «Акціонерно-Комерційний Банк «Капітал» пред`явив позов до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки. У обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 18.05.2005 року між Відкритим Акціонерним Товариством «Акціонерно-Комерційний Банк «Капітал», правонаступником якого є Публічне Акціонерне Товариство «Акціонерно-Комерційний Банк «Капітал» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 48 зі змінами та доповненнями, згідно з яким банк надав позичальнику кредит у розмірі 52\~000,00 доларів США зі строком користування з 18.05.2005 року до 15.05.2015 року зі сплатою процентної ставки у розмірі 15% річних. Позивач зобов`язання за кредитним договором виконав. [PERSON], у порушення вимог кредитного договору не виконав взяті на себе кредитні зобов`язання щодо щомісячної сплати процентів за користування отриманим кредитом та повернення кредиту, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка станом на 02.02.2017 року складає 52\~488 доларів США 08 центів, а саме: 37\~103 долари США 03 центи -заборгованість з повернення кредитних коштів; 15\~385 доларів США 05 центів - заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами. В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 18 травня 2005 року між Відкритим Акціонерним Товариством «Акціонерно-Комерційний Банк «Капітал», правонаступником якого є Публічне Акціонерне Товариство «Акціонерно-Комерційний Банк «Капітал» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого іпотекодавець передав банку і іпотеку нерухоме майно, а саме: п`ятикімнатну квартиру, загальною площею 128,9 кв.м, житловою площею 96,5 кв.м, розташовану за адресою: м.Донецьк, вул.Артема, 58 б, кв.39. У зв`язку з неналежним виконання боржником основного зобов`язання, вважає що в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, слід звернути стягнення на предмет іпотеки. Просив, стягнути з [PERSON] на користь Публічного Акціонерного Товариства «Акціонерно-Комерційний Банк «Капітал» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 48 від 18.05.2005 року у розмірі 52\~488 доларів США 08 центів. В рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед Публічним Акціонерним Товариством «Акціонерно-Комерційний Банк «Капітал» за договором про надання споживчого кредиту № 48 від 18.05.2005 року в розмірі 52\~488 доларів США 08 центів, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, посвідченим 18.05.2005 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 2486, а саме: звернути стягнення на п`ятикімнатну квартиру, загальною площею 128,9 кв.м, житловою площею 96,5 кв.м, розташовану за адресою: м.Донецьк, вул.Артема, 58 б, кв.39, що належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на квартиру(будинок) № 11798 від 05.11.1998 року, виданого представництвом Фонду державного майна України в м.Донецьку, зареєстрованого Державним підприємством Бюро технічної інвентаризації м.Донецька 10.11.1998 року за реєстровим номером 474 в книзі 8/4, встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України « Про виконавче провадження», визначити початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид нерухомого майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності(незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Позивач в судове засідання не з`явися, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачі, [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином через офіційний сайт «Судова влада України», про причини неявки суд не повідомили. За таких обставин в порядку, передбаченому ч.1 ст.224 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності відповідачів, на підставі наявних в ній даних і доказів, з постановленням заочного рішення. Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне. Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 № 27/0/38-14 Про призначення територіальної підсудності справ, справи, які підсудні Ворошиловському районному суду м. Донецька, розглядаються Селидівським міським судом Донецької області. 18.05.2005 року між Відкритим Акціонерним Товариством «Акціонерно-Комерційний Банк «Капітал», правонаступником якого є Публічне Акціонерне Товариство «Акціонерно-Комерційний Банк «Капітал» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 48 зі змінами та доповненнями, згідно з яким банк надав позичальнику кредит у розмірі 52\~000,00 доларів США зі строком користування з 18.05.2005 року до 15.05.2015 року зі сплатою процентної ставки у розмірі 15% річних (арк.. справи 4-5,7,10,11-14). В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 18 травня 2005 року між Відкритим Акціонерним Товариством «Акціонерно-Комерційний Банк «Капітал», правонаступником якого є Публічне Акціонерне Товариство «Акціонерно-Комерційний Банк «Капітал» та [PERSON], який є майновим поручителем [PERSON], укладено договір іпотеки, зі змінами та доповненнями, згідно з яким згідно з договором про надання споживчого кредиту № 48 від 18 травня 2005 року строком з 18 травня 2005 року до 15 травня 2015 року іпотекодержатель надав [PERSON], майновим поручителем якої є [PERSON], кредит у сумі 52\~000,00 доларів США під 15% річних. Іпотекодавець передає банку і іпотеку нерухоме майно, а саме: п`ятикімнатну квартиру, загальною площею 128,9 кв.м, житловою площею 96,50 кв.м, розташовану за адресою: м.Донецьк, вул.Артема, 58 б, кв.39 та зареєстровану в Бюро технічної інвентаризації м.Донецька за реєстровим номером 474 в книзі 8/4 від 10.11.1998 року та належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності на квартиру за № 11798 від 05 листопада 1998 року, виданого Представництвом фонду державного майна України в м.Донецьку. Предмет іпотеки передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями. Заставна вартість предмета застави за згодою сторін складає: 619\~406,00 гривень та визначена згідно звіту про оцінку майна, складеного 14.04.2010 року ТОВ «Практика бізнесу»(сертифікат оціночної діяльності № 4482/05 від 28.12.2005 року) (арк. справи 20-27). Отже, сторонами визначені способи звернення стягнення іпотечного майна та оцінено предмет іпотеки у розмірі 619\~406,00 гривень. Згідно з розрахунком, заборгованість [PERSON] за кредитом станом на 20.02.2017 року складає: 37\~103 долари США 03 центи - заборгованість з повернення кредитних коштів; 15\~385 доларів США 05 центів - заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами, в загальному розмірі 52\~488 доларів США 08 центів, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 20.02.2017 рік складає 1\~418\~550,15 грн. (арк.. справи 17-19). Відповідно до ч.1 ст.3, ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. У ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1\~ст. 20 ЦК України\~право на захист особа здійснює на свій розсуд. Відповідно до статей\~1049,\~1050,\~1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 525 ЦК України\~визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1\~ст.526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Абзацом 1 ч.1\~ст.530 ЦК України\~передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України\~визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 546 ЦК України\~виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Відповідно до\~ст.1 Закону України "Про іпотеку"\~іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. У п.23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30 березня 2012 року роз'яснено, що суди, при вирішенні спорів за участю майнових поручителів, мають виходити із того, що відповідно до\~ст. 11 Закону України "Про заставу", статей\~1,\~11 Закону України "Про іпотеку"\~майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до\~ст. 546 ЦК України\~застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553 - 559 ЦК України), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки. У пунктах 9, 37, 41 цієї Постанови роз`яснено право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (ч. 1\~ст. 20 ЦК України, ст. ст.\~3\~і\~4 ЦПК України). Невиконання вимог ч.1\~ст.35 Закону України "Про іпотеку"\~про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя\~статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням\~ст. 124 Конституції України. При вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема, про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої\~статті 3 ЦК). Згідно\~ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до\~ст. 599 ЦК України\~зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч.1\~ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до\~ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Аналогічні положення містяться ч.1 ст.ст.\~12,ст.\~33 Закону України "Про іпотеку". Згідно\~ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про іпотеку»\~за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно зі\~ст. 33 Закону України "Про іпотеку"\~у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. За змістом\~ст.33 Закону України "Про іпотеку"\~звернення стягнення на предмет іпотеки повинно привести сторони до задоволення вимог кредитора за основним зобов'язанням, і тільки ця обставина може бути підставою для припинення зобов'язання як такого, що вважається виконаним згідно зі\~ст. 599 ЦК України. Забезпечувальне зобов'язання має похідний характер, а не альтернативний основному. Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов'язання на забезпечувальне. Тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за дійсним основним зобов'язанням та звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню, оскільки звернення стягнення на предмет іпотеки проводиться саме на погашення суми боргу, що випливає з кредитного договору. Наслідком сплати боргу позичальником, або ж за рахунок коштів, отриманих внаслідок реалізації предмета іпотеки, є виконання зобов"язання, що припиняє дію кредитного договору, та похідного від нього - договору іпотеки. Чинним законодавством не заборонено кредитору захистити порушення свого права шляхом використання лише одного способу захисту, а навпаки, при порушенні зобов»язання, кредитор має право відновити порушення свого права шляхом використання всіх можливих способів захисту, визначених законами України позивачеві (ч. 1\~ст. 20 ЦК України, ст. ст.\~3\~і\~4 ЦПК України). Положеннями ч. 1\~ст.39 Закону України "Про іпотеку"передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої\~ст.38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Верховний Суд України у справі № 6-61цс15 від 27 травня 2015 року зробив правовий висновок, що виходячи зі змісту поняття "ціна" як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей\~38,\~39 Закону України "Про іпотеку", встановлення початкової ціни предмета іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою ч. 6\~ст. 38 цього Закону. Відповідно до ч.6 ст.38 наведеного Закону, ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Загальна вартість предмета застави за згодою сторін складає 619\~406,00 грн. та визначена згідно звіту про оцінку майна, складеного 14.04.2010 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Практика бізнесу»(сертифікат суб`єкта оціночнох діяльності № 4482/05 від 28.12.2005 року). З врахуванням наведеного,суд приходить до висновку про необхідність встановлення початкової ціни реалізації предмета іпотеки на підставі висновку суб`єкта оціночної діяльності в розмірі 619\~406,00 грн. (шістсот дев`ятнадцять тисяч чотириста шість) грн. Оскільки право вибору способу реалізації предмета іпотеки належить позивачу, відтак, необхідно визначити спосіб реалізації предмета іпотеки у спосіб, який просить позивач - шляхом проведення прилюдних торгів. Згідно з пунктом 1\~статті 1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті"\~не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі\~ст. 4 Закону України "Про заставу"\~та/або предметом іпотеки згідно зі\~ст.5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що воно використовується як місце постійного проживання, загальна площа якого не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 м.кв.для житлового будинку. За змістом\~статті 58 Конституції України\~закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи. У\~рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99\~у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів наголошується на тому, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Статтею 3 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті"\~передбачено, що зазначений Закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає в бухгалтерському та (або) податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. В цивільному законодавстві мораторій визначається як відстрочення виконання зобов'язання (п. 2 ч. 1\~ст. 263 ЦК України). Отже, мораторій не звільняє від виконання зобов'язання, а є відстроченням виконання певних обов'язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта. Встановлений\~Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті"\~мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян України, наданого як забезпечення зобов'язань за кредитами в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Зазначена позиція висловлена Верховним Судом України у Постанові № 6-46 цс 15 від 15 квітня 2015 року, яка згідно зі\~ст. 360-7\~ЦПК України\~є обов'язковою для судів. Враховуючи наведене, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості з майнового поручителя [PERSON] шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню, однак рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки - нерухоме житлове майно квартира № 39, у будинку № 58 б по вул. Артема м.Донецьк не підлягає виконанню на час дії оЗакону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В судовому засіданні документально підтверджені витрати позивача на сплату судових витрат у розмірі 21\~278, 25 грн., які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved