Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

6 квітня 2016 року до Миронівського районного суду Київської області надійшла вказана вище позовна заява, в якій позивач мотивував свої вимоги тим, що 30 квітня 2013 року між КС "СуперКредит" та [PERSON] було укладено кредитний договір №СК-20/0044/13/20/20, згідно якого відповідачу надано кредит в сумі 5000,00 грн. Позивачем відповідно до п.3.1 договору кредит мав надаватися відповідачу у національній валюті, після підписання договору, готівкою в касі позивача або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням відповідача. Відповідно до п.3.2 договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з розрахунку 60% річних. Відповідно до п.п. 9 п. 2.4 договору відповідач зобов'язався проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту не пізніше 25 числа кожного місяця, а також сумами не меншими, ніж вказані в табл. 1 п. 3.3. договору. У разі прострочення термінів платежів позивач має право стягувати з відповідача пеню за кожен день прострочення в розмірі 1% від простроченої заборгованості по сплаті кредиту. За розрахунком позивача станом на 22 березня 2016 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 13052,59 грн., з яких: 1 грн. - заборгованість по сплаті основної суми кредиту; 2755, 11 грн. - сума несплачених відсотків; 10276,48 грн. нарахована сума пені у період з 23 січня 2016 року по 22 лютого 2016 року. Посилаючись на ст. 16, 509, 546, 553, 554, 610, 611, 1054 ЦК України позивач просив стягнути з [PERSON] на користь Кредитної спілки "СуперКредит" заборгованість у розмірі 13052,59 грн., з яких: 1 грн. - заборгованість по сплаті основної суми кредиту; 2755, 11 грн. - сума несплачених відсотків; 10276,48 грн. нарахована сума пені у період з 23 січня 2016 року по 22 лютого 2016 року, та стягнути судові витрати у розмірі 1 378 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи належним чином повідомлений. Подав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явилась двічі, про місце, дату та час розгляду справи в силу ч. 5 ст. 74, ч. 1 ст. 77 ЦПК України повідомлена належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомила. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що 30 квітня 2013 року між кредитною спілкою "СуперКредит" та [PERSON] було укладено кредитний договір №СК-20/0044/13/20/20, згідно якого відповідачу надано кредит в сумі 5000 грн. на строк до 25 квітня 2013. Позичальник зобов'язаний повністю повернути суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов'язання встановлені договором (а.с. 4 (зворот)). Згідно видаткового касового ордеру від 30 квітня 2013 року встановлено, що [PERSON] отримала кредит згідно договору №СК-20/0044/13/20/20 від 30 квітня 2013 року у розмірі 5000 грн.(а.с. 6) Як вбачається з розрахунку нарахування процентів та штрафних санкцій по кредитному договору №СК-20/0044/13/20/20 від 30 квітня 2013 року (а.с. 3), сума заборгованості по сплаті пені, процентів та частини тіла кредиту станом на 22 січня 2016 року складає 13052,59 грн., з яких: 1 грн. - заборгованість по сплаті основної суми кредиту; 2755, 11 грн. - сума несплачених відсотків; 10276,48 грн. нарахована сума пені у період з 23 січня 2015 року по 22 лютого 2016 року. Згідно повідомлення від 14 січня 2015 року [PERSON] повідомлено, що станом на 14 січня 2015 року прострочена заборгованість за кредитним договором складає 3611,10 грн. грн., нараховані та несплачені проценти 3950,45 грн. грн., нарахована та несплачена пеня 10638,44грн. грн. Кредитна спілка "СуперКредит" вимагає погасити прострочену заборгованість у термін до 24 січня 2016 року (а.с. 7). Водночас з розрахунку нарахування процентів та штрафних санкцій (а.с. 3 та а.с 3 зі зворотної сторони) вбачається, що заборгованість по тілу кредиту та процентам погашалася відповідачем в період часу з 30.03.2015 по 25.09.2015 та на день звернення із даним позовом до суду становить: 1 грн. - заборгованість по сплаті основної суми кредиту; 2755, 11 грн. - сума несплачених відсотків за період часу з 23 січня 2015 року по 22 лютого 2016 року; 10276,48 грн. нарахована сума пені у період 23 січня 2015 року по 22 лютого 2016 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 549 ЦК України та умов договору, у разі невиконання, чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня). Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На даний час заборгованість по кредитному договору боржником не повністю погашена. Позивач виконав в повному обсязі всі зобов'язання перед боржником, а саме: надав кредит в повному обсязі в порядку, визначеному кредитним договором, а боржник в свою чергу зобов'язання, що передбачені кредитним договором, в повному обсязі не виконав, відсотки за користування кредитом не сплатив, чим порушив договірні зобов'язання перед кредитодавцем, а також ст. 526, 530, 1049,1054 ЦК України. Таким чином, оскільки судом встановлено, що відповідач належним чином свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, тому у позивача виникло право звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості за договором кредиту №СК-20/0044/13/20/20 від 30.04.2013 року. Стосовно заявленої суми пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором у розмірі 10276,48 грн. то суд вважає, вказану суму не співмірною сумі основного зобов'язання, адже вона перевищує суму кредиту отриманого позивачем більш, ніж у двічі, а суму непогашеного боргу за тілом кредиту більш ніж, у 10 тисяч разів. Згідно з ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 551 Цивільного кодексу України\~передбачено, що предметом неустойки може бути грошова сума, розмір якої встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Частиною 3 вказаної статті встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Усуваючи розбіжності у застосуванні судами норм матеріального права постановою від 3 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14 Верховний Суд України, дійшов висновку, що ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України\~з урахуванням положень ст. 3 цього Кодексу щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4\~ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Згідно з ч. 2 ст. 214 ЦПК України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу. Викладена правова позиція Верховного Суду України міститься у постанові, прийнятій за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, тому є обов'язковою до застосування судом під час розгляду цивільних справ з аналогічних питань. Крім того, при вирішенні вказаного спору необхідно застосовувати висновки, викладені в рішенні Конституційного суду України №15-рп/2011 від 10.11.2011р. у справі №1-26/2011 за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті\~18, частини третьої статті\~22 Закону України "Про захист прав споживачів"\~у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) про поширення на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладання, так і під час виконання такого договору положеньп.п.22, 23 ст.1, ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». За вказаних обставин, суд вважає за можливе застосувати положення\~п.5 ч.3\~ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» та положення ч. 2 ст. 551 ЦК України при визначенні розміру пені, оскільки визначений позивачем розмір останньої є непропорційно великим в порівнянні з розміром заборгованості по кредиту. Право суду, який розглядає спори про стягнення неустойки, трактується як обов'язок зменшувати неустойки, розмір яких перевищує середні величини. На думку суду більш доцільним та таким, що повністю відповідає законодавству, є оцінка вимог кредитора про стягнення неустойки в частині, що перевищує можливі збитки у зв'язку із порушенням зобов'язання, як зловживання правом (ст. 13 ЦК), що слугує підставою для відхилення позовних вимог в певній частині. У даному разі за середні величини можна розглядати суму основного зобов'язання, не погашеного за кредитом, адже це саме ті реальні збитки, яких було завдано кредитору внаслідок невиконання боржником своїх зобов'язань за договором. Таким чином, зважаючи на обставини справи, а саме те, що відповідачем заборгованість по тілу кредиту та процентам погашалася, на день звернення до суду основна сума боргу становить лише 1 грн., з урахуванням норми ч. 3 ст. 549 ч. 2 ст. 551 ЦК України та вищезазначену правову позицію Верховного суду України, якими передбачено право суду на зменшення розміру неустойки, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки до 1 гривні. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов КС «СуперКредит» до [PERSON] підлягає частковому задоволенню та з відповідача підлягає стягненню заборгованість у розмірі: 2757,11 грн., з яких: 1 грн. - заборгованість по сплаті основної суми кредиту; 2755, 11 грн. - сума несплачених відсотків за період часу з 23 січня 2015 року по 22 лютого 2016 року; 1 грн. сума пені у період 23 січня 2015 року по 22 лютого 2016 року. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: 145 грн. 05 коп. На підставах вищевказаного, ст. ст. 525, 526, 530, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial