Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

27.04.2018 року публічне акціонерне товариство "Мегабанк" (далі ПАТ "Мегабанк") звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 32-110-824-2-16-Г (з ануїтентними платежами). Згідно вказаного договору позивач надав відповідачу грошові кошти шляхом видачі з каси банку готівку в розмірі 18 000,00 грн. на строк з 13 травня 2016 року до 10 травня 2019 року зі сплатою 10,00 % річних. Проте, умови договору щодо своєчасного внесення вказаних у Договорі платежів відповідачем порушені, внаслідок чого станом на 02.04.2018 року виникла заборгованість у розмірі 25839,31 гривень, яка складається з наступного: - 17134,41 грн. - залишку заборгованості за кредитом; - 14,50 грн. - сума залишку нарахованих та несплачених відсотків за період з 01.06.2017 року по 31.03.2018 року; - 590,40 грн. - сума залишку нарахованої та несплаченої комісійної винагороди за період з жовтня 2016 р. по листопад 2016 року; - 8100,00 грн. - суми штрафу, нарахованого відповідно до розділу 6 Кредитного договору. Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 25839,31 грн. та судові витрати у розмірі 1762,00 гривень. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідач своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав. На адресу суду повернувся конверт із відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Згідно з положеннями частини сьомої та восьмої статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 4ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 06 червня 2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Встановлено, що 13 травня 2016 року між ПАТ "Мегабанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 32-110-824-2-16-Г згідно до якого відповідачеві було надано кредит у розмірі 18000,00 гривень шляхом видачі з каси банку готівку.(а.с.8) Згідно із розрахунком заборгованості відповідач [PERSON] станом на 02.04.2018 року має заборгованість 25839,31 гривень, яка складається з наступного: - 17134,41 грн. - залишок кредиту; - 14,50 грн. - сума залишку нарахованих та несплачених відсотків за період з 01.06.2017 року по 31.03.2018 року; - 590,40 грн. - сума залишку нарахованої та несплаченої комісії за період з жовтня 2016 р. по листопад 2016 року; - 8100,00 грн. - суми штрафу, нарахованого відповідно до розділу 6 Кредитного договору. (а.с.9) Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідачів підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборговані відсотки, з урахуванням чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. В частині стягнення штрафів у розмірі 8100,00 грн., нарахованої за період з 13.05.2016р. по 02.04.2018 року, то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно довідки з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області від 31.05.2018 року відповідач - [PERSON] зареєстрований в м. Ізюм, Харківської області з 28 жовтня 2008 року. Місто Ізюм, Харківської області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України №1275-р від 02.12.2015р. При таких обставинах, зважаючи на те, що штрафи нараховані за період, який пізніше 14 квітня 2014 року, та імперативну заборону на їх стягнення, то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір в сумі 1209,61 грн. підлягає стягненню з відповідача згідно меморіального ордеру № 1396-4 від 18 квітня 2018 року на користь позивача.

Outcome: partial