Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі ТВБВ №1006/0114 філії Закарпатського обласного управління АТ "Ощадбанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що 29 червня 2006 року між ВАТ "Державний ощадний банк України" та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 179-А-06, відповідно до умов якого, позивач надав відповідачу кредит у сумі 36330 гривень, а остання зобов'язалася повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. В забезпечення виконання боржником взятих на себе зобов'язань щодо повернення суми боргу за кредитним договором між позивачем та відповідачем було укладено договір застави майна від 07.07.2006 року. Згідно п.1.2 Договору застави, предметом застави є транспортний засіб - автомашина марки "ВАЗ 21124". Вартість предмету застави становить 42750 гривень. Однак, взяті на себе зобов'язання щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами та сплати суми основного боргу, у розмірі та строки визначені кредитним договором, відповідачкою не виконувалися. У зв'язку з невиконанням відповідачкою взятих на себе зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитними коштами та суми основного боргу позивач з метою захисту своїх прав та законних інтересів, звернувся до Хустського районного суду Закарпатської області з позовною заявою про стягнення боргу за рахунок предмету застави. 20 листопада 2007 року Хустським районним судом Закарпатської області позов задоволено в повному обсязі, та в результаті чого 7 лютого 2008 року видано виконавчий лист. У ході виконавчого провадження за №7833379 заставне майно було реалізоване на аукціоні в травні 2009 року. Позивачу було перераховано 19030,40 гривень та винесено МВДВС Ужгородського МРУЮ постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 29 травня 2009 року. Вимоги кредитора не були задоволені в повному обсязі. У зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за користування кредитними коштами та суми основного боргу позивач з метою захисту своїх прав та законних інтересів, звернувся до відповідача з вимогою про усунення порушення зобов'язання за №253 від 28.01.2014 року. Ця вимога залишена без задоволення, заборгованість не погашена. Таким чином станом на 24 березня 2014 року заборгованість відповідача за кредитним договором №179-А-06 від 29 червня 2006 року перед позивачем "Державний ощадний банк України" становить 23266,63 грн., з яких 20495,21 грн. - основний борг та 2771,63 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту. На підставі наведеного просили стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість у сумі 23266,63 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 243,60 грн. Представник позивача Щерба М.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позові. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач, [PERSON], будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в жодне в судове засідання не з'явилася. Заяву про розгляд справи у її відсутність не подавала. Причина її неявки суду невідома. Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між ВАТ "Державний ощадний банк України" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 179-А-06 від 29 червня 2006 року, за яким банк надав останній кредит в сумі 36330 гривень із зобов'язанням повернути ці кошти і проценти за користування ними в строк та на умовах, передбачених кредитним договором. В забезпечення виконання боржником взятих на себе зобов'язань щодо повернення суми боргу за кредитним договором №179-А-06 від 29 червня 2006 року між позивачем - ВАТ "Державний ощадний банк України" та відповідачем - [PERSON] було укладено договір застави майна від 7 липня 2006 року, згідно п.1.2 якого предметом застави є транспортний засіб - автомашина марки "ВАЗ 21124". У зв'язку з невиконанням відповідачкою умов кредитного договору Хустським районним судом Закарпатської області винесено рішення від 20 листопада 2007 року, яким з [PERSON] стягнуто кредитну заборгованість в сумі 39104,56 гривень та в рахунок цієї суми звернуто стягнення на предмет застави. У ході примусового виконання цього рішення суду виконавчою службою вказане заставне майно реалізоване на аукціоні в травні 2009 року на суму 19030,40 гривень, яка перерахована на рахунок позивача. Однак, наразі кредитний договір №179-а-06 від 29 червня 2006 року частково залишився невиконаним, де станом на 24 березня 2014 року заборгованість відповідача становить 23266,63 грн., з яких 20495,21 грн. - основний борг та 2771,63 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. За змістом ч.2 ст. 1054 ЦК України до кредитних відносин застосовуються положення, що регулюють відносини позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Статтею 24 Закону України "Про заставу" передбачено, що у випадках, коли суми, вирученої від продажу предмета застави, недостатньо для повного задоволення вимог заставодержателя, він має право, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати суму, якої не вистачає для повного задоволення вимоги з іншого майна боржника в порядку черговості, передбаченої законодавством України. Аналогічне кореспондується в п.6.8 кредитного договору від 29 червня 2006 року №179-А-06. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом достовірно встановлено, що відповідачем порушені умови кредитного договору, зокрема нею прострочено свої зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом, порушено графік погашення заборгованості за кредитом, отже, в даному випадку, має місце невиконання зобов'язання відповідачем. Відповідно до ст. 88 ЦПК України -стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з наведеного, враховуючи положення ст. ст. 79, 80 ЦПК України та приймаючи до уваги те, що у зв'язку із розглядом справи в суді позивач, поніс судові витрати, а саме, сплатив судовий збір у розмірі 243,60 грн., суд стягує вищенаведені витрати у повному обсязі, на користь позивача.

Outcome: approved