Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

Позивач 27.05.2016 року звернувся в суд з даним позовом, в якому просив стягнути заборгованість по кредитному договору. При цьому посилається на те, що 23.06.2006 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем було укладено кредитний договір, за яким останньому було надано кредит у розмірі 9000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Умови договору відповідач не виконував належним чином, щомісячно кредит не погашав, сплату відсотків не проводив. Таким чином, станом на 30.04.2016 року створилась заборгованість в сумі 41971,13 грн. з них: - 6875,07 грн. заборгованість за кредитом; - 32621,24 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 500,00 грн. штраф (фіксована частка); - 1974,82 грн. штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи в його відсутності, не заперечував щодо заочного розгляду справи, просив позов задовольнити. Відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин, хоча був повідомлений належним чином про день, час та місце розгляд справи, надіслав на адресу суду заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог у звязку зі спливом строку позовної давності, тому суд вважає за можливе ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами існують зобовязальні правовідносини, які регулюються ст. ст. 509,510,526,527,530, 651 ЦК України. Судом встановлено, що 23.06.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, за яким останньому було надано кредит у розмірі 9000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення що відповідає строку дії картки. Умови договору відповідач не виконував належним чином, щомісячно кредит не погашав, сплату відсотків не проводив, таким чином станом на 30.04.2016 року створилась заборгованість в сумі 41971,13 грн. з них: - 6875,07 грн. заборгованість за кредитом; - 32621,24 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 500,00 грн. штраф (фіксована частка); - 1974,82 грн. штраф (процентна складова). Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконанню. В разі, якщо право однієї сторони договору було порушено, то вона дізналась, або могла дізнатися про це в момент настання остаточного терміну повернення коштів - 12.01.2009 року. А тому, перебіг загального трирічного строку позовної давності почався з 12.01.2009 року Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. 3 наведеного вбачається, що строк позовної давності закінчився - 12 січня 2012 року. Позивач звернувся до суду позовом про стягнення заборгованості у травні 2016 року. Тобто прострочивши своє право на таке звернення більш, як на чотири роки. Відповідно ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Згідно ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідно п. 31 Постанови №5 від 30.03.2012 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ визначено, що враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про ^ захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Інформаційний лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і крмінальних справ за № 10-70/0/4-13 від 16.01.2013 року "Про окремі питання застосування строків позовної давності " додатково роз"яснив, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), зазначене вище правило застосовується й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Зазначене роз'яснення стосується і позасудового порядку вирішення спорів, і в разі звернення з відповідним позовом до суду. Одночасно було розяснено положення частини 3 та 4 ст. 267 ЦК України, що полягає в тому, що "позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Відповідно ч.4 ст. 267 ЦК України, передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові Представник позивача не представив жодного доказу поважності причин пропуску строку позовної давності. Оскільки у суду немає підстав для поновлення строку позовної давності, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в звязку з пропуском позивачем строку позовної давності без поважних причин та не просив його поновити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed