Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

11.05.2018 року акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі АТ КБ "ПриватБанк") звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 16474,61 гривень, посилаючись на те, що 30.11.2006 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н згідно до якого відповідачеві було надано кредит у розмірі 2500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач умов договору належним чином не виконує та станом на 01.05.2018 року має заборгованість 16474,61 грн., яка складається з наступного: - 2239,30 грн. - заборгованість за кредитом; - 12974,61 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 5700,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) - 760,70 грн. - штраф ( процентна складова) Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 63837,50 грн. та судові витрати у розмірі 1762,00 гривень. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вона підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду від 11 липня 2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. 26.07.2018 року відповідач подав до суду клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін та відзив на позовну заяву. Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 15.08.2018 року вирішено продовжити подальший розгляд вищезазначеної справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін. Як вбачається з відзиву на позовну заяву, [PERSON] заперечує, та вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п. 4.6 та розділу 5 Умов та правил надання банківських послуг, які були додані до позовної заяви, встановлено що строк погашення процентів щомісячно за попередній місяць. Таким чином, просить суд застосувати позовну давність до щомісячних платежів, які включають заборгованість за кредитом та заборгованість по відсотках, що включені до і розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н, від 30.11.2006 року, та нараховані з 16.12.2006 року по 11 травня 2015 року, тобто за останні три роки, які передують дню подання позову. Відповідно до вказаного розрахунку заборгованість станом на 30.04.2015 року складає: 9043,26 грн. - заборгованість по процентам; 2239,30 - заборгованість по тілу кредиту (причому заборгованість по тілу кредиту залишалася незмінною ще з 2009 року і не росла, що свідчить про те, що моментом пред'явлення вимоги по сплаті заборгованості по кредиту був 2009 рік і строк давності за цим платежем сплив ще у 2012 році). 3931,35 грн. це сума заборгованості по процентам за останні три роки, яку він визнає та готовий сплатити. Що стосується вимоги про сплату тіла кредиту у сумі 2239,30 грн. то вважає, що ці вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п. 9.12 вищевказаних Умов, строк дії договору складає один рік, а відповідно до позовної заяви, позивач вказує, що кінцевий термін повернення кредиту відповідає строку дії картки, хоча позивач не вказав на який строк була видана картка. За загальним правилом кредитні картки видаються строком на три роки. Отже термін настання вимоги для банка щодо повернення тіла кредиту виник у банка у 2009 році, а отже сплив і трирічний строк позовної давності і просить суд застосувати строк давності до вимоги про сплату тіла кредиту. Вважає що за цими платежами вже сплив трирічний строк позовної давності і суми цих щомісячних платежів (заборгованість за кредитом та заборгованість по відсотках) не підлягають стягненню з відповідача. Просив суд застосувати трирічний строк позовної давності до вимог позивача щодо сплати процентів, тіла кредиту та штрафів. Задовольнити позов частково, задовольнивши позовні вимоги щодо стягнення процентів у сумі 3 931, 35 грн. В задоволенні позовних вимог щодо сплати тіла кредиту у сумі 2239,30 грн., процентів по кредиту у сумі 9043,26 грн. та штрафів 500 грн. штраф та 760,70 грн., відмовити. Розподілити судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог. (а.с. 31-33) Представник позивача АТ КБ «Приват Банк» Гаренко Н.\~В. надав відповідь на відзив в якому зазначив, що відповідно до Розпорядження КМУ № 79-р від 07.02.2018 року м. Ізюм не включено до списку населених пунктів, де проводиться антитерористична операція. 08.02.2016 року клієнт підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених Наказом Банку від 06.03.2010 року. Тому,відповідно до п. 1.1.7.31 Умов та Правил, строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років. Верховний суд України неодноразово висловлювався відносно строку виконання зобов'язань по кредитам, що надаються у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитні картки, а саме 19.03.2014 року справа № 6-14цс14 та 18.06.2014 року справа №6- 61 цс 14 «Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України ) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а Щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору." Строк випущеної картки до останнього дня 09.2008 року. Просив суд задовольнити позовні вимоги Банку у повному обсязі.(а.с.49-51) В судовому засіданні представник позивача Угнавий Р.С. позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Просив застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності та позовні вимоги задовольнити частково, а саме визнав позов щодо стягнення процентів у сумі 3931,35 гривень. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що 30.11.2006 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н згідно до якого відповідачеві було надано кредит у розмірі 2500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 8) Згідно із розрахунком заборгованості відповідач [PERSON] станом на 01.05.2018 року має заборгованість 16474,61 грн., яка складається з наступного: - 2239,30 грн. - заборгованість за кредитом; - 12974,61 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 5700,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) - 760,70 грн. - штраф ( процентна складова)(а.с.6-7) За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Про правові наслідки порушення зобов'язання боржником йдеться також у частині першій статті 611, частині другій - четвертій статті 612 ЦК України, частині першій, другій статті 220 ГК України, які передбачають відповідальність боржника. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14. Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частинами першою, п»ятою, шостою статті 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З наданої позивачем заяви вбачається, що дія картки закінчилась останнього дня вересня 2008 року.(а.с. 8 зворот) Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Позивачем надано до суду анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанком, затверджених наказом Банку від 06.03.2010 підписану відповідачем [PERSON] 08.02.2016 року (а.с.63) Відповідач [PERSON] не заперечував в судовому засіданні, що дійсно ним була підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил у лютому 2016 року. Відповідно до п.1.1.7.31 Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанком, затверджених наказом Банку від 06.03.2010 строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років. Таким чином, заява відповідача [PERSON] про застосування наслідків спливу позовної давності задоволенню не підлягає. Позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір в сумі 1762,00 грн. підлягає стягненню з відповідача згідно платіжного доручення № PROM2BІ8LP від 02.05.2018 року на користь позивача.

Outcome: approved