Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 02.07.2009 року між [PERSON] акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення умов вище зазначеного договору відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 30.06.2017 року виникла заборгованість в сумі 60925,25 грн. Оскільки, відповідач помер, позивач, уточнив позовні вимоги та, враховуючи, що суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, передане спадкоємцям у натурі у разі відмови від одноразового платежу, просив стягнути з [PERSON], [PERSON] заборгованість у розмірі 27850,24 грн., судовий збір та розглядати справу без участі представника позивача. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] надав проти позову заперечення, згідно яких посилався на ту обставину, що позивачем не надано жодних доказів про те, що кредитний договір передбачав відсоткову ставку у розмірі 77% за місяць, оскільки саме за такою ставкою здійснювалося нарахування відсотків, що вбачається із розрахунку заборгованості. Разом з тим, останній платіж здійснений 23.05.2014 року, тобто станом на день звернення до суду із позовом строки позовної давності закінчилися. Щодо стягнення неустойки (пені, штрафу), строк позовної давності до даної суми обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. В такому випадку банк може предявити позов про стягнення неустойки лише стосовно кожної окремої частини основного платежу від дня, коли відбулося таке порушення. Крім того, з розрахунку заборгованості неможливо встановити на яку суму відбувалося нарахування пені та штрафу, відносно якої частини було нараховано вказану суму пені. Тому, просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі через пропущення строку позовної давності та недоведеності існування пені та штрафу. У судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Причини неявки у судове засідання суд не повідомила. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не знайшли своє доведення в судовому засіданні, у зв'язку з чим позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 02.07.2009 року між [PERSON] акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості. Договір складався з Заяви позичальника, Умов надання кредиту фізичним особам, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості. Згідно до умов договору, строк погашення процентів за кредитом та тілу кредиту здійснюється в порядку - щомісячно за попередній місяць. Згідно до розрахунку заборгованості, наданої позивачем, станом на 30.06.2017 року у відповідача наявна заборгованість у сумі 60925,25 грн., яка складається з наступного: - 4660,09 грн. заборгованість за кредитом; - 49337,77 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3550,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; - 500,00 грн. штраф (фіксована складова) - 2877,39 грн. штраф (процентна складова). Згідно з повідомленням Нововоронцовського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 30.08.2017 року за вих.№14.15-21/799, [PERSON], [INFO] помер 17.08.2016 року. За повідомленням Нововоронцовської державної нотаріальної контори №1052/0116 від 12.09.2017 року, після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №266/2016 за заявою [PERSON], [PERSON]. Відповідно до ч. 1\~ст. 37 ЦПК України, в разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (право-попередника) іншою особою (правонаступником) у зв'язку з вибуттям із процесу суб'єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов'язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього. Вказані спірні правовідносини допускають правонаступництво. Згідно з вимогами\~ст. 1216 ЦК України,\~спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтями\~1218,\~1219 ЦК\~передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1\~ст. 1282 ЦК України,\~спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Відповідно до положень ч.ч. 2, 3, 4\~ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину,незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не предявив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно зі\~статтею 1282 ЦК України,\~спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Позивачем в обґрунтування своїх вимог не надано доказів наявності претензії, поданої до нотаріуса за місцем відкриття спадщини після смерті [PERSON], а також щодо наявності згоди спадкоємців на задоволення вимог кредитора шляхом одноразового платежу, що є обовязковою умовою для стягнення боргу у вказаних правовідносинах. Разом з тим, заперечення проти позову є ще однією обставиною, яка підтверджує відсутність такої згоди. Згідно ст.ст.\~3,4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до положень\~ст. 15 ЦПК України,\~в порядку цивільного судочинства підлягають захисту порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси особи, яка у разі порушення права може скористатися відповідно до\~ст. 16 ЦК України, не будь яким, а певним способом захисту права. Частиною 2\~ст. 16 ЦК\~встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення;\~\~5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Зважаючи на викладене, в задоволенні позовних вимог на підставі вибраного способу захисту позивачем, слід відмовити, оскільки правових підстав для стягнення з відповідачів одноразового платежу в межах спадкового майна немає. Разом з тим, позивачем не заявлено вимог про накладення стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі, не заявлено відповідних клопотань, які б давали суду можливість встановити наявності спадкового майна, складу такого майна, його вартості, а також розміру часток у спадковому майну кожного із спадкоємців. Щодо заперечень проти позову, згідно яких представником відповідача [PERSON] [PERSON] заявлено вимогу про відмову в задоволенні позову повному обсязі через пропущення строку позовної давності та недоведеності існування пені та штрафу, суд приходить до наступного. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів щодо обґрунтованості позивачем нарахування суми заборгованості, яка утворилася внаслідок невиконання [PERSON] умов договору, а також доказів, які обґрунтовували б заперечення представника відповідача щодо пропущення строків позовної давності та невірного нарахування суми заборгованості, оскільки сторонами не надано та невикористано право щодо витребування Умов та правил надання банківських послуг, які діяли на час укладення договору. Відповідно до\~статті 256 ЦК України,\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Встановити наявність або відсутність пропущеного строку позовної давності у відносинах щодо кредитного договору №б/н від 02.07.2009 року укладеного між [PERSON] акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" та [PERSON] без відповідних доказів суду не надається можливим. Таким чином, сторонами не надано належних та допустимих доказів щодо обґрунтування своїх вимог та заперечень щодо нарахування суми заборгованості, наявності строку позовної давності. Разом з тим, зважаючи, що судом встановлено наявність кредитних відносин між позивачем та спадкодавцем, про що сторони не заперечували, суд керувався вимогами законодавства щодо стягнення боргу із спадкоємців, та враховуючи, що правових підстав для задоволення позовних вимог немає, тому відмовляє в задоволенні позову. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed