Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-13 00:00:00

10.04.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 17100,00 грн., щомісячно починаючи з моменту подачі позову та до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 8500,00 грн., з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з моменту подачі позову і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , шести років та стягнути з відповідача на її користь понесені додаткові витрати на утримання та виховання дитини у розмірі 44000,00 грн. Позов мотивовано тим, що від спільного шлюбу у позивача та відповідача [INFO] народилась дитина - [PERSON] . На сьогоднішній день шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припиненні. Відповідач по справі з березня 2018 року у вихованні малолітнього сина участі не бере, коштів на його утримання не надає. Відповідач гроші на утримання спільної дитини відмовляється платити та приховує свій дійсний заробіток. Провадження у справі відкрито 21 травня 2018 року суддею Херсонського міського суду Херсонської області Гавриловим Д.В. Відповідно до розпорядження керівника апарату Херсонського міського суду Херсонської області від 01.08.2018 року у зв`язку з тим, що суддя Гаврилов Д.В. не може продовжувати розгляд справи, у зв`язку із закінченням строку дії повноважень судді, відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №766/6080/18. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.08.2018 р., головуючим у справі визначена суддя Хайдарова І.О. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Хайдарової І.О. від 03.08.2018р. справу прийнято до провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 11.09.2018 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву в якому зазначено, що відповідач не має змоги сплачувати аліменти у процентному розмірі частки з усіх видів заробітку, оскільки не має постійної роботи та стабільного заробітку. Окрім того, як стало відомо позивач працевлаштована, тож вимога про стягнення коштів на утримання дружини є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає. Позовні вимоги відповідач визнає частково, та згодний на стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку 779,50 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття, у задоволенні решти позовних вимог просив відмовити. Відповідно до розпорядження керівника апарату Херсонського міського суду Херсонської області від 05.02.2019 року у зв`язку з тим, що суддя Хайдарова І.О. не може продовжувати розгляд справи, у зв`язку із закінченням строку дії повноважень судді, відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №766/6080/18. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.02.2019 р., головуючим у справі визначена суддя Ус О.В. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08 лютого 2019 року справу прийнято до провадження судді Ус О.В. в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29 березня 2019 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, розгляд справи відкладено. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21 лютого 2020 року розгляд справи відкладено, витребувано у ТОВ "Марлоу Навігейшн Україна" докази. 11 серпня 2020 року представником відповідача подано через канцелярію суду клопотання про долучення доказів, крім тгого, просив проводити розгляд справи за його відсутності. Представником позивача подано заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 16 жовтня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] виданим 16.10.2015 року (арк. справи 11). Сторони є батьками [PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 17.08.2016 року (арк справи 12). Відповідно до довідки №16-14-5022 від 22.06.2017 року виданої Відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради, [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (арк. справи 13). Згідно довідки №80 виданої 05.07.2016 року ОСББ «Комета», [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з нею за вказаною адресою зареєстровані: [PERSON] (батько)., [PERSON] (мати), [PERSON] (брат) (арк. справи 14). [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з батьком [PERSON] , матір`ю [PERSON] та сестрою [PERSON] (арк. справи 38). За відомостями вкладишу до трудової книжки серії [NUMBER] , [NUMBER] , дата заповнення 03.12.2009 р. [PERSON] в останнє звільнений 31.05.2017 р. з посади сторожа за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України) (арк. справи 39). [PERSON] звільнена 08.01.2011 р. за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України), що підтверджено відомостями трудової книжки серії [NUMBER] , дата заповнення 27.07.1982 року (арк. справи 40). [PERSON] є інвалідом ІІ групи, отримує соціальну допомогу, що підтверджено відомостями посвідчення № [NUMBER] виданим 15.09.2003 року (арк. справи 41). Відповідно до послужної книжки моряка № [NUMBER] [PERSON] виданої 28.04.2008 року вбачається, що останній був з 10.04.2015 року по 22.08.2015 року працював на судні «Mirabella» третім помічником капітана; з 08.01.2016 по 14.07.2016 року на судні «Daniella» третім помічником капітана; з 12.03.2014 по 08.08.2014 року на судні «Ocean Moonbeam» на посаді 2-го інженера (арк. справи 61-62). Згідно довідки виданої ТОВ «Марлоу Навігейшн Україна» за вих. №1/19 від 10.04.2019 року вбачається, що [PERSON] за період з 2016 по 2019 роки компанією ТОВ «Марлоу Навігейшн Україна» були надані посередницькі послуги з працевлаштування на судна іноземних судновласників, а саме на посаді третього помічника капітана [PERSON] був працевлаштований з 07.01.2016 по 15.07.2016 року на судно «Industrial Fighter» (раніше мало назву Daniella). На посаді другого помічника капітана був працевлаштований: з 14.07.2017 по 07.02.2018 року на - судно BBC «Century» (попередня назва «Industrial Century»); з 02.07.2018 по 03.03.2019 року - судно «Industrial Forse». З матеріалів доданих ТОВ "Марлоу Навігейшн Україна" до вищевказаної довідки, вбачається, що між ТОВ "Марлоу Навігейшн Україна" та [PERSON]. було підписано наступні угоди: 05.01.2016 року підписано Угоду про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні №33 та акт надання-прийняття послуг до вищевказаної угоди від 07.01.2016 року; 07.07.2017 року Угоду про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні №4787 та акт надання-прийняття послуг до вищевказаної угоди; 16.03.2018 року Угоду про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном №2387 до даної угоди долучено Акт надання-прийняття послуг від 29.06.2018 року підписаний сторонами угоди (арк. справи 75, 84,85,81,82,77,78). Позивачем долучено до матеріалів справи копії квитанцій, на підтвердження витрат, що вона несення на утримання дитини, які полягають у сплаті коштів за відвідування дитячого садку, харчування дитини, витрати на дозвілля, окрім того долучено квитанції з аптек (арк. справи 94-116, 132-133). Відповідно до довідки від 16.05.2019 року, за результати аналітичного пошуку ТЗ по "НАІС ДДАІ" МВС України вбачається, що автомобіль Ford Fusion (2007), чорний, № двиг. [NUMBER] , № кузова [NUMBER] , власником якого був [PERSON] , 29.03.2018 року було перерєстровано на нового власника по договору укладеному в ТСЦ/ТСЦ 6541 - [PERSON] , яка в подальшому 10.05.2018 року вищевказаний автомобіль за договором купівлі-продажу ТСЦ 6541 - продала [PERSON] (арк. справи 112) Згідно протоколу допиту свідка складеного 03.06.2019 року слідчим СВ Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області старшим лейтенантом поліції Демянюк Д.О., вбачається, що в рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №1219230020000776 від 06.04.2019 року, було допитано [PERSON] яка пояснила, що у 2015 році її донька [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] . [PERSON] моряк, ходить в рейси, 10.05.2019 року в законну силу вступило рішення щодо розірвання шлюбу між ним та [PERSON] . За час їх спільного проживання вони придбали автомобіль "Форд Фьюжин", який зареєстрували на [PERSON] , а він видав довіреність на [PERSON] з правом керування та переоформлення автомобіля. У березні 2018 року [PERSON] зібрав речі та вирішив розлучитись з [PERSON] , подавши відповідну заяву до суду. В цей же час він збирався йти в рейс та перед тим як поїхати залишив автомобіль [PERSON] та сказав, що вона може робити з ним все що захоче. В зв`язку з чим [PERSON] вирішила переоформити автомобіль на неї ( [PERSON] ) на підставі діючої на той час довіреності. В подальшому [PERSON] 29.03.2018 року перепродала автомобіль невідомому їй чоловіку (арк. справи 123-124). З відповіді ГУНП в Херсонській області Херсонського відділу поліції Корабельного відділення поліції від 18.07.2019 року вбачається, що СВ Корабельного ВП проводилось досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019230020000776 від 06.04.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 356 КК України. 21.06.2019 року кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (арк. справи 121). Відповідно до довідки виданої Херсонським ясла-садком компенсуючого типу - центр розвитку дитини №60 Херсонської міської ради 29.07.2019 року за вих. №29, вбачається, що [PERSON] дійсно відвідує групу "Метелик" в Херсонському ясла-садку компенсуючого типу - центру розвитку дитини №60 Херсонської міської ради. За навчальний рік з вересня 2018 року по червень 2019 року [PERSON] сплатила за харчування [PERSON] 1692,30 грн., за гурток 400,00 грн, за миючі засоби 300,00 грн. (арк. справи 131). Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України визначений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 8 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання сина, то кошти на його утримання (аліменти) присуджує суд. За змістом статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Відповідно до частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тобто, СК України визначає можливість стягнення аліментів у твердій грошовій сумі лише за заявою одержувача аліментів та не пов`язує це з заявою платника аліментів та мінливості його доходу. Щодо заявленого позивачем розміру аліментів, то позивачем визначено аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 17100,00 грн. щомісячно. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність на утриманні платника аліментів непрацездатних батьків, матір з інвалідністю; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, з матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатною особою, з 16.11.2019 р. працевлаштований другим помічником капітана на т/х "ВВС САРЕ", (контракт до 15.05.2020 р.), був фінансово забезпечений, та спроможний фінансово утримувати свою дитину, а тому суд вважає можливим позовні вимоги в частині стягнення аліментів на дитину задовольнити частково, а саме в розмірі 10000,00 грн. При цьому суд, визначаючи розмір аліментів враховує, що робота відповідача не є постійною, між рейсами є перерви, відповідач має батьків похилого віку та матір з інвалідністю, дитина на яку стягуються аліменти не має тяхких або хронічних захворювань, а тому розмір аліментів 10 тисяч гривень є достатнім, та таким, що забезпечує в повному обсязі харчування, одяг, дозвілля та розвиток чотирирічної дитини. Щодо вимог про стягнення аліментів на утримання дружини. Згідно ч.1, ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до п. 3 ст. 84 СК України, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Частина 4 статті 84СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Матеріали справи не містять відомостей про те, що дитина сторін має вади фізичного або психічного розладу, долучені копії медичної картки містять лише відомості про сезонні хвороби тощо, а відтак, підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною шести років відсутні. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач працює, має постійний дохід, дитина мешкає разом із позивачем, вона несе витрати на його утримання, а тому суд приходить до висновку, що відповідач мав та має можливість сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення сином трьох років у розмірі 3000,00 грн., що є достатнім та справедливим, з огляду на те, що відповідач ще повинен сплачувати алменти на утримання дитини в розмірі 10000,00 грн. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 44000,00 грн. додаткових витрат на дитину. Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу Українимати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст.180 СК Українибатьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст.185 СК Українитой з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Отже, виходячи з аналізустатті 185 СК Українидодаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що до участі у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17, до особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Позивачем надані квитанції про оплату дитячого садка (в тому числі благодійна допомога), харчування, розваги та лікування, однак, суд вважає, що вказані витрати неможливо віднести до додаткових витрат на розвиток здібностей дитини, такі витрати охоплюються витратами на утримання неповнолітньої дитини (аліменти). Витрати на лікування та оздоровлення, суд також не відносить до додаткових витрат на дитину, оскільки наявність хронічних чи тяжких хвороб належними медичними висновками не підтверджена, медичні рекомендації щодо прийому ліків, проходження медичних процедур, необхідності додаткового лікування суду не надані, а судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6ст.81 ЦПК України). При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК Україниобов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. За вимогами ст. 13 Цивільного процесуального кодексу Українисуд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. У відповідності зі ст. 191 СК України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 10 квітня 2018 р. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн., з огляду на звільнення позивача від сплати судового збору при поданні позовної заяви. На підставі п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 19 серпня 2020 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial