Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта-Банк» звернулося в суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором в сумі 2 203152 грн. 83 коп., з яких: тіло кредиту - 816189,45 грн.; відсотки - 865352,57 грн., пеня - 488862,66 грн.; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу - 20177,71 грн.; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках - 12570,44 грн. Посилаючись на те, що 03.09.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] (Позичальником) було укладено кредитний договір №11208541000 згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 51766, 13 дол.США на строк з 03.09.2007 року до 02.09.2014 року. Банк зобов'язання за договором повністю виконав, надавши відповідачеві кредит, в розмірі та строки передбачені кредитним договором. 08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» переходить (відступає) право вимагати (замість АТ УкрСиббанк» від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Відповідно до вищевказаного договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язання, за вказаним договором, не виконав. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.07.2015 року має заборгованість у розмірі 2 203152 грн. 83 коп., з яких: тіло кредиту - 816189,45 грн.; відсотки - 865352,57 грн., пеня - 488862,66 грн.; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу - 20177,71 грн.; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках - 12570,44 грн. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, з підстав, викладених у позовній заяві. Просив суд позовні вимоги ПАТ "Дельта Банк" задовольнити повністю та стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором в сумі 2 203152 грн. 83 коп., з яких: тіло кредиту - 816189,45 грн.; відсотки - 865352,57 грн., пеня - 488862,66 грн.; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу - 20177,71 грн.; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках - 12570,44 грн. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Подав заяву про зменшення розміру штрафних санкцій, в якій вказує на те, що в даній справі відсутні негативні наслідки для позивача через прострочення виконання зобов'язання, наявний надзвичайно високий ступінь виконання зобов'язання боржником, через погіршення економіко-політичної ситуації в Україні значно погіршився майновий стан боржника, розмір штрафних санкцій (неустойки) є неспівмірним з розміром основного зобов'язання, просив суд зменшити розмір штрафних санкцій. Крім того, подав заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності, посилаючись на те, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на тому, що [PERSON] неналежно виконуються умови договору про надання споживчого кредиту №11208541000 від 03.09.2007 року. Вважає, що позовні вимоги, заявлені до відповідача є необгрунтованими та заявленими з пропущенням строку звернення до суду, а доводи позивача наведені в позовній заяві надуманими. Зазначає, що 14 травня 2009 року АКІБ «УкрсибБанк» звернулося за допомогою поштового зв'язку (цінним листом із описом) вкладення до [PERSON] із вимогою про дострокове повернення кредиту та процентів у зв'язку із неналежним виконанням договору про надання споживчого кредиту №11208541000 від 03.09.2007 року. Вказує, що пред'явивши вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та штрафу, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту, як кінцевий строк виконання її умов. Таким чином, прострочення виконання зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту №11208541000 від 03.09.2007 року, а отже і сплив загального строку позовної давності, починає відлік з 14 травня 2009 року та повністю сплив 14 травня 2012 року. Із позовною заявою позивач звернувся до суду 28 серпня 2015 року, тобто пропустивши строк звернення до суду, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Просить застосувати строк позовної давності до вимог ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Суд розглянувши матеріали справи, дослідивши матеріали кредитної справи [PERSON] по кредитному договору №11208541000 від 03.09.2007 року, вислухавши пояснення та заперечення учасників судового процесу, приходить до наступного. Судом встановлено, що 03 вересня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] (Позичальником) було укладено кредитний договір №11208541000. Згідно з умовами якого п.1.1. Банк надав позичальнику, а [PERSON] отримав на придбання транспортного засобу Nissan Pathfinder, кредитні кошти у розмірі 51766, 13 дол. США, що дорівнює еквіваленту 261418,96 грн. за курсом Національного банку на день укладення договору, на строк з 03.09.2007 року до 02.09.2014 року. Факт отримання [PERSON] (Позичальником) кредитних коштів в сумі 51766,13 дол. США, що дорівнює еквіваленту 261418,96 грн. стверджується копією заяви на видачу готівки №32 від 03.09.20017 року, що і не заперечується представником відповідача. Відповідно до п.п.1.3.1, 1.3.3. умов договору за використання кредитних коштів протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 11,5 % річних, а по закінченні цього строку підлягає перегляду відповідно до умов п.9.2 договору, нарахування процентів за цим договором здійснюється помісячно, в останній робочий день поточного місяця. Період нарахування процентів починається з дня фактичного надання кредитних коштів в перший період, а в наступному - з першого календарного дня поточного місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються методом «факт/360» відповідно до вимог Національного банку України та чинного законодавства України. При цьому відсотки нараховуються на суму кредитних коштів, що фактично надані Банком Позичальнику і які ще не повернуті останнім відповідно до умов даного договору. Пунктом 4.1. договору визначено, що за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених договором та/або кредитним договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всіє суми або частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню, а саме: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні; в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті; пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» переходить (відступає) право вимагати (замість АТ УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором та законом. Згідно ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вищевказаного договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору. Загальні умови виконання зобов'язань визначено статтею 526 ЦК України. Так, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 192, ч. 1 ст. 524, ч. 1 ст. 533 ЦК України законним платіжним засобом на всій території України є грошова одиниця України - гривня. Грошове зобов'язання має бути виражене та виконане у грошовій одиниці України - гривні. За змістом ч. 2 ст. 524, ч. 2 ст. 533 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У ч. 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно із ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. У ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач порушив договірні зобов'язання, чим спричинив заборгованість, яка станом на 30.07.2015 року становить 2 203152 грн. 83 коп., з яких: тіло кредиту - 816189,45 грн., відсотки - 865352,57 грн., сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу - 20177,71 грн., сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках - 12570,44 грн. Доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вищевказаним договором відповідачем суду не надано, як і не надано доказів виконання зобов'язань за кредитним договором №11208541000 від 03.09.2007 року належним чином та у встановлені строки. Відповідно до частини 1, 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідачем в даній справі не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобов'язання, визначеного Договором. Виходячи з наведеного, позов банку про стягнення з відповідача заборгованості за вищевказаним кредитним договором в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 816189,45 грн.; відсотків в розмірі 865352,57 грн. та 3% за ставкою від простроченої заборгованості в розмірі 32748,15 грн. слід задовольнити. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. За змістом ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 06.11.2013р. в справі №6-116цс13, у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. При цьому стягнення неустойки /пені, штрафу/ обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня /місяця/, з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Із змісту заявлених ПАТ "Дельта Банк" позовних вимог вбачається, що Банк просить стягнути з [PERSON] на його користь пеню за несвоєчасне виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором за період з 31.07.2014 року по 29.07.2015 року в розмірі 488862,66 грн. З розрахунку заборгованості за договором кредиту встановлено, що позивач почав нараховувати пеню за несвоєчасне виконання платежів з 31.07.2014 року, а звернувся до суду із позовом та вимогою 01.09.2015 року, отже та у відповідності до ч.2 ст.258 ЦК України, суд відмовляє у задоволенні вимог позивача щодо стягнення з відповідача пені за несвоєчасне виконання платежів, за період з 31.07.2014 року по 01.09.2014 року, в розмірі 13893,19 грн., оскільки даний розмір пені нараховано поза межами строку позовної давності. Частиною 3 ст. 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно роз'яснень Верховного Суду України даних у листі від 01.02.2013, "Судова практика з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009 - 2012 рр.)" суд може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню, враховуючи при цьому, зокрема, занадто високий її розмір, порівняно зі збитками споживача, ступінь виконання зобов'язання, майновий стан сторін, їх майнові та інші інтереси, що заслуговують на увагу. Зменшення розміру неустойки - це право суду. Суд може прийняти рішення про зменшення розміру неустойки як за власною ініціативою, так і за клопотанням відповідача, однак в останньому випадку відповідач, що звертається з клопотанням, повинен довести наявність підстав для зменшення неустойки (ч. 3 ст. 551 ЦК). Представник відповідача подав до суду заяву про зменшення на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України розміру неустойки (пені), посилаючись на те, що через погіршення економіко-політичної ситуації в Україні значно погіршився майновий стан боржника, розмір штрафних санкцій (неустойки) є неспівмірним з розміром основного зобов'язання. Враховуючи, що сума нарахованої пені за несвоєчасну сплату кредиту та процентів в розмірі 1383963,23грн. значно перевищує суму заборгованості в розмірі 816189,45грн. та те, що боржник на даний час перебуває у скрутному матеріальному становищі, суд,

Outcome: partial