Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

У січні 2015 року Банк, який є правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 12728,75 грн., обґрунтовуючи вимоги тим, що у червні 2008 року сторони уклали Договір про надання банківських послуг б/н, за умовами якого відповідачу надано кредит в розмірі 3700,00 грн., та у подальшому було змінено, та становить 7700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36.00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки до 31 липня 2016 р. Відповідач допустила неналежне виконання фінансових зобов'язань, останній платіж здійснила 20.06.2014 на суму 500 грн., і станом на 31 жовтня 2014 р. утворилась прострочена заборгованість на загальну суму 12728,75 грн., з якої: 7592,54 грн. - заборгованість за кредитом; 3891,98 грн. - по процентам за користування кредитом; 400,00 грн. - по комісії за користування кредитом, 250 грн. - штраф (фіксована частина); 594,23 грн. - штраф (процентна складова), і у добровільному порядку не погашена. Позивач в судове засідання явку представника не забезпечив, до суду факсемильним зв'язком надійшла заява за підписом Регіонального представника за довіреністю Гакаль Р.В. про підтримання позову та розгляд справи за відсутності представника /ас.65/. Відповідач повторно не з'явилася в судове засідання, повідомлена належним чином /ас. 44, 64/, причину неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності та клопотань про відкладення розгляду справи не надійшло. Ухвалою суду від 26 січня 2015 суд відмовив у визнанні відповідачем позову на стадії попереднього судового засідання і продовжив судовий розгляд справи /ас. 39/, що спонукало позивача надати додаткове письмове обґрунтування позовних вимог /ас. 46-48/. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. За матеріалами справи судовим розглядом встановлено, Банк є правонаступником Закритого акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк".04 червня 2008 року між сторонами було укладено договір, згідно з умовами якого позичальнику Банком надано кредит у розмірі 3700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки /копія ас.10-17, 20-22/. Відповідно до Виписки по лицьовому рахунку [PERSON] /копія ас. 49-57/, у період з 24.02.2009 по 12.02.2014 відбувались зміни кредитного ліміту, на підставі п. 3.2, п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, який на теперішній час становить 7700 грн., 20.06.2014 р. був здійснений останній платіж на суму 500 грн. Відповідно до Витягу з Банківського програмного комплексу строк дії платіжної карти [PERSON] до 31 липня 2016 р. /копія ас. 66/. З розрахунку заборгованості /ас.7-9/ вбачається, що станом на 31 жовтня 2014 року виникла заборгованість у сумі 12728,75 грн., яка складається з: 7592,54 грн. - заборгованість за кредитом, 3881,98 грн. - по процентам за користування кредитом, 400,00 грн. - по комісії за користування кредитом, 250,00 грн. - штраф як фіксована частина, 594,23 грн. - штраф як процентна складова. Відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. З вимог ч.1 ст. 3 ЦПК України вбачається, що захисту підлягають порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси. Згідно ст.ст. 10. 11. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Правовідносини що склалися між сторонами, є договірними і врегульовані нормами Цивільного Кодексу України /далі - ЦК України/. Своїм особистим підписом [PERSON] підтвердила, що її заява разом із запропонованими Банком Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою, Тарифами банку, з якими вона ознайомилась і згодна, становить між нею та Банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг (далі по тексту - Умови) встановлено, що Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна з сторін не проінформує іншу сторону про припинення договору, він автоматично лонгується на такий же термін. [PERSON] зобов'язалась погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використання, по перерахунку кредитного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором; при порушенні клієнтом строків платежу з будь-якого грошового зобов'язання, передбачених договором більше ніж на 120 днів вона сплачує Банку штраф в розмірі 250 грн. + 5 % від суми позову. Банком зобов'язання за договором виконались, а саме відповідачу надались кредитні кошти. У свою чергу позичальник зобов'язалась своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у визначені договорами терміни, а також виконати інші свої зобов'язання згідно з кредитними договорами. Відповідач, не сплативши у вказаний договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, тобто згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а ст. 530 ЦК України вимагає: " Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк." Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок розірвання договору. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник має повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позивачем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених особами вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Таким чином, відповідач порушила грошове зобов'язання. Суд погоджується з розрахунком позивача і вважає за можливе покласти його в основу судового рішення, оскільки відповідач не надала суду належних і допустимих доказів у спростування позовних вимог, чим не виконала вимоги ст.ст.10, 58-59 ЦПК України. Судом таких доказів не встановлено і при розгляді справи. Підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання відповідно до ст. 617 ЦК України судом не встановлено, тому суд вважає позов обґрунтованим, порушене право позивача підлягає захисту, а позов задоволенню у повному обсязі. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України відповідно до Закону України "Про судовий збір", тому, стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджений судовий збір у сумі 243, 60 грн. за подання позовної заяви

Outcome: approved