Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

22 лютого 2021 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Жданівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), про встановлення факту родинних відносин та факту смерті особи в певний час. В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначив, що [INFO] на тимчасово окупованій території України - в м. Дебальцеве Донецької області померла мати заявника - [PERSON] . На підтвердження факту смерті матері заявник надав лікарське свідоцтво про смерть № 25 з довідкою про причину смерті (до форми №106/у № 25), видані 04 грудня 2020 року Відділенською лікарнею станції Дебальцеве, та свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 04 грудня 2020 року Відділом ЗАГС Дебальцівського міського управління юстиції Міністерства юстиції, так званої ДНР. 13 січня 2021 року заявник звернувся до Жданівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) із заявою про реєстрацію факту смерті [PERSON] , однак територіальним органом ДРАЦС було повідомлено про неможливість здійснити державну реєстрацію факту смерті фізичної особи з причини відсутності у заявника необхідних документів, встановленої законодавством України форми. Для встановлення факту смерті матері заявник звернувся до суду, однак суд відмовив йому у прийнятті заяви, оскільки через певні розбіжності у написанні його прізвища та прізвища померлої [PERSON] не підтверджується факт родинних відносин між ними. У зв`язку з чим заявник просить встановити факт родинних відносин між ним та померлою [PERSON] , визнавши останню його матір`ю, та встановити факт смерті особи в певний час. Заявник [PERSON] , належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, просив заяву задовольнити, справу розглянути без його участі, про що суду надав відповідну заяву (а.с. 47). Заінтересовану особу - Жданівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом; заінтересованою особою не направлено свого представника для участі в судовому засіданні, заперечень проти задоволення заяви заінтересованою особою висловлено не було, надано заяву про розгляд справи без участі представника заінтересованої особи та вирішення питання на розсуд суду (а.с. 46). На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, зазначає наступне. Згідно п. 1 ч.1ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. На підтвердження того, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] , заявником надано копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19 квітня 1966 року, актовий запис № 1292, копія свідоцтва про народження рідного брата заявника [PERSON] серії [NUMBER] виданого 06 червня 1972 року, актовий запис 223 (а.с. 6), в яких їхні прізвища зазначені російською мовою як " [PERSON] ", а батьками зазначені російською мовою " [PERSON] " та " [PERSON] " (а.с. 5); копія свідоцтва про шлюб його батьків, виданого повторно 31 жовтня 2018 року Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актв цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 2610 від 21 липня 1963 року, в якому прізвище його матері та батька зазначено як " [PERSON] " (а.с. 12); копія паспорта батька заявника - [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 07 травня 2001 року Дебальцівським МВ УМВС України в Донецькій області (а.с. 8) та копія паспорта матері заявника - [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 26 лютого 1999 року Дебальцівським МВ УМВС України в Донецькій області (а.с. 7), в яких їхні прізвища російською мовою зазначені як " [PERSON] "; копія паспорта заявника [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 11 лютого 1997 року Дебальцівським МВ ГУМВС України в Донецькій області, в якому прізвище заявника зазначено російською мовою як " [PERSON] " (а.с. 20-21); копія диплому серії [NUMBER] , в якому прізвище заявника зазначено українською мовою " [PERSON] ", російською мовою " [PERSON] " (а.с. 49). Суд також зауважує, що за часів УРСР документообіг вівся російською мовою, актові записи реєструвалися російською мовою, як заповнювалися і свідоцтва органами РАЦС. Тому при видачі паспорту громадянина України заявникові був здійснений некоректний переклад його прізвища з російської на українську мову. Встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку отримання свідоцтва про смерть належного зразка та подальшого прийняття спадщини, і законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті6та статті13Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При прийнятті рішення відповідно до ст. 80 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний звя`зок доказів у їх сукупності. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Враховуючи викладене, суд вважає, що факт родинних відносин повністю доведений, бо досліджені в судовому засіданні докази свідчать про те, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] , а тому заява [PERSON] в частині встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню. В частині заявлених вимог про встановлення факту смерті, суд зазначає наступне. Факт смерті [PERSON] відображено в наданих заявником лікарському свідоцтві про смерть № 25 з довідкою про причину смерті (до форми №106/у № 25), виданих 04 грудня 2020 року Відділенською лікарнею станції Дебальцеве (а.с. 13), та свідоцтві про смерть серії [NUMBER] , виданому 04 грудня 2020 року Відділом ЗАГС Дебальцівського міського управління юстиції Міністерства юстиції, так званої ДНР (а.с. 15). Дані документи видані на території тимчасово непідконтрольній державній владі України. Суд не сприймає ці документи як допустимий доказ з огляду на положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», але звертає увагу на його зміст, зокрема суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема висновки у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey»,«Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. The Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на території, контрольованій не визнаним на міжнародному рівні державним утворенням. Заявник [PERSON] звертався до Жданівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 13 січня 2021 року із заявою про реєстрацію факту смерті [PERSON] , однак орган ДРАЦС листом від № 3/20.35/133/21 від 13 січня 2021 року повідомив про неможливість здійснення реєстрації цього факту через невідповідність поданих документів встановленої законодавством України формі, неможливість прийняття до розгляду документів, виданих підприємствами, установами, організаціями на тимчасово непідконтрольній українській владі території Донецької області (а.с. 22). Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Так, судом встановлено, що [INFO] в м. Дебальцеве Донецької області померла [PERSON] , [INFO] , про що на тимчасово непідконтрольній українській владі території Відділенською лікарнею станції Дебальцеве та Відділом ЗАГС Дебальцівського міського управління юстиції Міністерства юстиції, так званої ДНР, видані відповідно лікарське свідоцтво про смерть № 25 з довідкою про причину смерті (до форми №106/у № 25) та свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Загальновідомою та такою, що не потребує доказування, є обставина проведення антитерористичної операції на території Донецької області та вихід частини території області (в тому числі м. Дебальцеве Донецької області). Нормами ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено період проведення антитерористичної операції як час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; визначено територію проведення антитерористичної операції як територію України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р (зі змінами) затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, в тому числі на території м. Дебальцеве Донецької області. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» в районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян; на вимогу керівників учасників антитерористичної операції підприємства, установи та організації, що знаходяться в районі проведення антитерористичної операції, частково або повністю припиняють свою роботу. Згідно зі ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їхні посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних цивільному судочинству, суд за таких обставин вважає обґрунтованим твердження заявника про неможливість отримання на території, тимчасово непідконтрольній українській владі, документів, що підтверджують факт смерті за формою, встановленою чинним законодавством України, на теперішній час з об`єктивних причин. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Підрозділом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5 (зі змінами) передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час;повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для заявника [PERSON] від встановлення факту смерті його матері в певний час залежить подальша реєстрація факту смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану. За таких обставин суд дійшов висновку, що заява [PERSON] в порядку окремого провадження в частині встановлення факту смерті особи в певний час, також підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved