Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Позивачі звернулися з позовом до суду, в якому вказували, що 24 січня 2012 року між ТОВ "Торговий дім Мир" та їх матір`ю [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки, площею 6,9204 га., кадастровий номер [NUMBER] , розташованої на території Терсянської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, строком на 10 років, зареєстрований у відділі Держкомзему у Новомиколаївському районі Запорізької області, про що в державному реєстрі вчинено запис від 07 грудня 2012 року за № 23236866001250. [INFO] року [PERSON] померла. 11 червня 2015 року вони оформили свої права власності на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування. З 2016 року відповідач припинив здійснювати їм виплату орендної плати за земельну ділянку. Останній раз він виплатив орендну плату за 2015 рік в сумі 9000 гривень. Відповідно до п. 8 договору орендна плата вноситься Орендарем раз на рік після збору урожаю, але не пізніше 31 грудня кожного року. За 2016, 2017, 2018 роки орендна плата відповідачем не сплачувалася. Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору. В позові позивачі просять розірвати договір оренди землі, укладений між [PERSON] та ТОВ "Торговий дім Мир" 24 січня 2012 року, зареєстрований у відділі Держкомзему у Новомиколаївському районі Запорізької області, про що в державному реєстрі вчинено запис від 07 грудня 2012 року за № 23236866001250, та стягнути з відповідача на їх користь, в рівних долях, 14181 гривню 54 копійки, в рахунок відшкодування заборгованості зі сплати орендної плати за 2016 - 2018 роки. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін, або з власної ініціативи суду, розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Відповідач правом на подання суду відзиву на позов не скористався. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що 24 січня 2012 року між ТОВ "Торговий дім Мир" та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки, площею 6,9204 га., кадастровий номер [NUMBER] , розташованої на території Терсянської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, строком на 10 років. Вказаний договір був зареєстрований у відділі Держкомзему у Новомиколаївському районі Запорізької області, про що в державному реєстрі вчинено запис від 07 грудня 2012 року за № 23236866001250. Відповідно до п. 8 вищевказаного договору орендна плата вноситься орендарем раз на рік після збору урожаю, але не пізніше 31 грудня кожного року. 09 листопада 2014 року [PERSON] померла. Позивачі [PERSON] та [PERSON] являються спадкоємцями майна померлої [PERSON] , зокрема вказаної у позові земельної ділянки, по 1/2 частині кожен, що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 11 червня 2015 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Ракитянською Т.Г. Право власності позивачів на вказану земельну ділянку було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 11 червня 2015 року, що підтверджено витягами з Реєстру від 11 червня 2015 року № 38912260 та № 38912373. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Як стверджують позивачі, і відповідачем не спростовано, ТОВ "Торговий дім Мир" за 2016, 2017 та 2018 роки орендну плату не сплачувало. Статтею 32 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до пункту "д" ст. 141 Земельного кодексу України підставою припинення права користування земельною ділянкою, є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Згідно статті 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться. За таких обставин суд вважає необхідним розірвати вказаний у позові договір оренди землі. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 6 Договору від 24 січня 2012 року встановлено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі із розрахунку 3530 гривень 00 копійок, щорічно. Пунктом 11 вищевказаного договору від 24 січня 2012 року встановлено, що у разі невнесення орендної плати у строки визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01 відсотки несплаченої суми за кожен день прострочення. Судом встановлено, що, станом на 27 лютого 2019 року, розмір заборгованості відповідача з виплати орендної плати складає 10590 гривень 00 копійок (3530 гривень х 3 роки). Індекс інфляції складає: за 2016 рік - 1472 гривні 01 копійка (3530 х 141,7); за 2017 рік - 920 гривень 98 копійок (3530 х 126,09); за 2018 рік - 384 гривні 77 копійок, а всього складає 2777 гривень 76 копійок. Три відсотки річних складають: за 2016 рік - 228 гривень 34 копійки (3530 х 3 / 100 / 365 х 787); за 2017 рік - 122 гривні 44 копійки (3530 х 3 / 100 / 365 х 422); за 2018 рік - 16 гривень 54 копійки (3530 х 3 / 100 / 365 х 57), а всього складає 367 гривень 32 копійки. Розмір пені складає: за 2016 рік - 277 гривень 81 копійка (3530 х 0,01 / 100 х 787); за 2017 рік - 148 гривень 97 копійок (3530 х 0,01 / 100 х 422); за 2018 рік - 20 гривень 12 копійок (3530 х 0,01 / 100 х 57), а всього складає 446 гривень 90 копійок. Таким чином із відповідача на користь позивачів підлягає стягненню в рівних частинах 14181 гривня 54 копійки, в рахунок погашення заборгованості зі сплати орендної плати за 2016 - 2018 роки. У зв`язку із задоволенням позовних вимог із відповідача, на користь позивачів, підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачами, а саме витрати на оплату судового збору в сумі 1152 гривні 60 копійок, кожному.

Outcome: approved