Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

ТОВ "Інвестагропром" звернулося до Кам'янського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON], ТОВ "Агро-Рось-Інвест", третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - реєстраційна служба Кам'янського районного управління юстиції Черкаської області, про визнання договору оренди землі недійсним, скасувавши його державну реєстрацію. В обгрунтування позовних вимог посилалось на те, що 05 грудня 2011 року між ТОВ "Інвестагропром" та [PERSON] було укладено договір оренди строком на 10 років, належної останній на праві власності земельної ділянки площею 2,93 га, розташованої на території Радиванівської сільської ради Кам'янського району Черкаської області. Вказаний договір оренди земельної ділянки було зареєстровано 29 грудня 2012 року. Позивачу стало відомо, що в період дії Договору від 2011 року між [PERSON] та ТОВ «Аро-Рось-Інвест», 22 березня 2013 року, по вищевказаній земельній ділянці з кадастровим номером [NUMBER] було укладено інший Договір оренди землі (надалі по тексту Договір від 2013 року) та 25.04.2013 року реєстраційною службою Кам'янського РУЮ Черкаської області було зареєстровано право оренди (по вищевказаному Договору від 2013 року), згідно рішення з індексним №1976906. Зазначив, що договір від 2013 року порушує майнове право Позивача, у відповідності до вимог законодавства просить визнати його недійсним. У судовому засіданні представник позивача Білоголовий Я.О. підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити. У судове засіданні [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву про визнання позову ТОВ «Інвестагропром» в повному обсязі та просила розглядати справу у її відсутність. Представник ТОВ "Агро-Рось-Інвест" Голіненко М.О. позов не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні. Справу розглянуто відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України у відсутності представника третьої особи реєстраційної служби Кам"янського районного управління юстиції Черкаської області, який надіслав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] має в приватній власності земельну ділянку, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку площею 2,93 га з кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території Радиванівської сільської ради Кам'янського району Черкаської області. Між [PERSON] та ТОВ «Інвестагропром» 05.12.2011 року укладено договір оренди землі, згідно якого [PERSON] передала вищевказану земельну ділянку в оренду на 10 років ТОВ «Інвестагропром», державна реєстрація якого була здійснена 29.12.2012 року за № 712188454003795. Позивачу стало відомо, що в період дії Договору від 2011 року між [PERSON] та ТОВ «Агро-Рось-Інвест» 22.03.2013 року по вищевказаній земельній ділянці з кадастровим номером [NUMBER] було укладено інший Договір оренди землі та 25.04.2013 року реєстраційною службою Кам'янського РУЮ Черкаської області було зареєстровано право оренди (по вищевказаному Договору від 2013 року), згідно рішення з індексним №1976906. Відповідно до статті 317 ЦК України право власності складається з права володіння, користування та розпорядження майном. Статтею 792 ЦК України визначено, що право оренди земельної ділянки складається з права володіння та права користування. Враховуючи, що Договір від 2011 року набув чинності в момент реєстрації 29.12.2012 року, а земельну ділянку було передано за актом прийому передачі об'єкта оренди, право володіння і користування (право оренди) вищевказаною земельною ділянкою вибуло із відання [PERSON] і було передано Позивачу. Таким чином [PERSON] з моменту реєстрації Договору від 2011 року більше не мала такого права (володіння і користування) і, звісно, не могла його передати ТОВ «Агро-Рось-Інвест» за Договором від 2013 року. Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього ЦК України. Нормами статті 203 ЦК України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, в тому числі: 1) зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Статтею 6 Закону України «Про оренду землі» вказується, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Статтями 3 та 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як зазначено в Постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі № 6-99ц13 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України, рішення якого є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, суд зазначає, що оскільки в установленому законом порядку здійснено державну реєстрацію спірного договору оренди землі, він є укладеним, а отже - оспорюваним та за рішенням суду може бути визнаний недійсним. Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними. Враховуючи те, що в момент укладення 22.03.2013 року договору оренди земельної ділянки загальною площею 2,93 га, кадастровий номер [NUMBER], між [PERSON] та ТОВ "Агро-Рось-Інвест", під час дії Договору від 2011 року, сторонами недодержані вимоги ч. 1 ст. 203 ЦК України, а саме зміст правочину суперечить ЦК України та Закону України "Про оренду землі", суд приходить до висновку про його недійсність. Крім того, про незаконність спірного договору оренди земельної ділянки від 22 березня 2013 року свідчить саме по собі його укладення [PERSON] та ТОВ «Агро-Рось-Інвест» під час дії нерозірваного чи невизнаного недійсним у встановленому порядку договору оренди цієї ж земельної ділянки, укладеного раніше 05 грудня 2011 року між ТОВ «Інвестагропром» та [PERSON] на строк до 2021 року, що порушує майнове право ТОВ «Інвестагропром». Підпис [PERSON] на Договорі від 2011 року представником ТОВ «Агро-Рось-Інвест» не заперечувався, клопотання про судову почеркознавчу експертизу не заявлялось. На підставі ст. ст. 15, 203, 215, 216 ЦК України, ст. ст. 4-6, 13, 15-17, 24, 25, 27, 30-32, 35 ЗУ "Про оренду землі",

Outcome: approved