Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ПрАТ "Українська транспортна страхова компанія" про стягнення суми страхового відшкодування. Позивач надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позов задовольнити, в разі неявки відповідача просить винести по справі заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, надав письмові заперечення на позовну заяву позивача. Вказав, що сума страхового відшкодування, заявлена позивачем, є неправомірною, повинна ґрунтуватись на висновках експертного автотоварознавчого дослідження, а не на підставі документів, що підтверджують фактичні витрати позивача у зв'язку з проведенням відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля. Зазначає, що строк для виплати страхового відшкодування та строк розрахунку штрафних санкцій є іншим, ніж вказано у позовній заяві позивача, відшкодування витрат на правову допомогу не підтверджено належними доказами. Суд, дослідивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Суд, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 10.12.2013 року о 14.15 год. по провулку Піскунівському в м. Харкові, громадянин України [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ, державний номер [NUMBER], що належить йому на праві приватної власності, порушив правила дорожнього руху, не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням, виїхавши на смугу з зустрічним рухом, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем FORD, державний номер [NUMBER], який належить позивачеві і знаходився на законних підставах під керуванням громадянина [PERSON] Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 30.12.2013 р. по справі № 642/11630/13п громадянина [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України. Відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У відповідності дост.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, договір оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, що на момент ДТП автомобіль [PERSON], ВАЗ, державний номер [NUMBER], застрахований полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/8545669, є забезпеченим, відповідно до вимог Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961-IV від 01.07.2004 року. Страховиком за даним полісом виступає відповідач - Приватне акціонерне товариство "Українська транспортна страхова компанія". Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого, встановлена даним полісом, становить за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю - 100000,00 грн., за шкоду, заподіяну майну потерпілого - 50000,00 грн., розмір франшизи становить 1000,00 грн. Відповідно до ст. 988 ЦК України, страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Згідно п. 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України "Про страхування", у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування. Відповідно до ст. 36.2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961-IV від 01.07.2004 року Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Судом встановлено і відповідачем підтверджено, що ДТП сталося 10.12.2013 р., повідомлення про ДТП ним зареєстроване 30.12.2013 р., тобто у день винесення Ленінським районним судом м. Харкова постанови про притягнення [PERSON] винним у скоєнні адміністративного правопорушення, копію даної постанови та Висновок експертного автотоварознавчого дослідження Харківського науково-дослідного інституту ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса № 12890 від 24.01.2014 р. отримано відповідачем 27.01.2014 р., заява про виплату страхового відшкодування подано позивачем 30.01.2014 р. Твердження відповідача про те, що строк для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування має обчислюватись з 03.03.2014 р. судом не приймається до уваги, оскільки є суперечливими та не підтвердженими жодними доказами. Так, копія заяви позивача про отримання страхового відшкодування від 30.01.2014 р., надана відповідачем, містить штамп відповідача, що заяву отримано 03.03.2003 р. Така інформація не є належним та допустимим доказом тверджень відповідача. Відповідачем вказано, що інших даних щодо отримання даної заяви раніше в матеріалах страхової справи відсутні. Таким чином, суд приходить до висновку, що заява про виплату страхового відшкодування була подана позивачем і отримана відповідачем саме в дату її подання, тобто 30.01.2014 р. Отже і 90-денний строк для прийняття рішення відповідачем про виплату страхового відшкодування позивачеві має обраховуватись саме з дати подання позивачем заяви про виплату страхового відшкодування і, відповідно, закінчуватись 30 квітня 2014 року. В матеріалах справи наявний лист відповідача від 19.05.2014 р. за вих. № 915-у, яким позивача повідомлено про прийняття відповідачем рішення про виплату страхового відшкодування за наданими до компанії документами. На час прийняття рішення виплата страхового відшкодування відповідачем не здійснена. За змістом ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У відповідності до ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається за реальною вартістю втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961-IV від 01.07.2004 року, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП, інше. Визначення розміру матеріального збитку, спричиненого майну позивачеві в результаті ДТП, за рахунок позивача було проведено експертне автотоварознавче дослідження Харківського науково-дослідного інституту ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса, згідно з Висновком № 12890 від 24.01.2014 р. якого вартість відновлюваного ремонту (розмір матеріальної шкоди), спричиненої власникові автомобіля "Ford Focus", державний номер [NUMBER], та отриманої в результаті ДТП 10 грудня 2013 р., становить 33187,70 грн. (за вирахуванням втрати товарної вартості автомобіля). Згідно з розрахунку експерта, сума ПДВ у складі даної вартості, становить 5531,28 грн. Вартість ремонту без ПДВ складає 27656,42 грн. Витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом автомобіля позивача підтверджуються квитанцією ФО-П [PERSON] про внесення грошових коштів від 22.04.2014 р. в сумі 22415,00 грн. на придбання запасних частин згідно рахунку ФО-П [PERSON] № [NUMBER] від 04.04.2014 р. (ПДВ не нараховувалось) та квитанцією ФО-П [PERSON] № 116877 від 26.04.2014 р. в сумі 12500,00 грн. на оплату виконаних робіт з ремонту автомобіля згідно акту приймання-передачі виконаних робіт ФО-П [PERSON] від 26.04.2014 р. ПДВ на оплату виконаних робіт з ремонту автомобіля не нараховувалось, ФО-П [PERSON] є платником єдиного податку згідно Свідоцтва платника єдиного податку серії [NUMBER] від 31.05.2012 р. Роботи згідно вказаних розрахункових документів виконані в повному обсязі. Висновком експертного автотоварознавчого дослідження Харківського науково-дослідного інституту ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса № 12890 від 24.01.2014 р. підтверджується відсутність розрахунку коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого автомобіля позивача, оскільки календарна дата його випуску становить 01.12.2010 р. і строк експлуатації становить менше семи років. Отже, встановлено відсутність підстав для необхідності розрахунку коефіцієнту фізичного зносу для пошкодженого майна позивача. Враховуючи наявні в матеріалах справи документи, які були подані сторонами на обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку, що розмір шкоди (суми страхового відшкодування), яка підлягає стягненню з відповідача, за вирахуванням встановленої договором франшизи, становить 33915,00 грн. Відповідно до ст. 992 Цивільного Кодексу України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Відповідно ст. 36.5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961-IV від 01.07.2004 року за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Суд вважає обґрунтованими розрахунки неустойки, надані позивачем і наведені в позовній заяви (з урахуванням уточнень). Суд також вважає обґрунтованим здійснення розрахунку неустойки з розміру вартості ремонту без ПДВ, зробленого відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження Харківського науково-дослідного інституту ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса № 12890 від 24.01.2014 р. з урахуванням наявної у полісі № АС/8545669 від 07.10.2013 р. франшизи, оскільки повідомлення відповідача про фактичний розмір витрат, понесених позивачем на відновлення пошкодженого автомобіля, було здійснено 03.07.2014 р., що підтверджується копією претензії позивача від 30.06.2014 р. та доказами її отримання відповідачем засобами поштового зв'язку. Оскільки зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, що передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України. Зокрема, сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Річні проценти, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобовґязання, і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобовґязання, а є способом захисту майнового права та інтересу, що полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних відсотків і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові. Відшкодуванню відповідачем також підлягають витрати позивача на по сплаті судового збору у розмірі 398,82 грн. та на проведення експертного автотоварознавчого дослідження, які дорівнюють 705,60 грн., а також витрати на правову допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved