Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Перший Інвестиційний Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, мотивуючи позовні вимоги тим, що 04.09.2006 року між Відкритим акціонерним товариством "Перший Інвестиційний Банк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Перший Інвестиційний Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № №11/0506-КФ. Згідно з умовами кредитного договору позивач надав відповідачу кредит у сумі 300 000 грн. 00 коп. на умовах, передбачених кредитним договором на споживчі потреби, а відповідач зобов'язався використати кредитні кошти за цільовим призначенням, повернути їх до 08.08.2014 року включно, сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 20 процентів річних, з дотриманням наступного графіку: щомісячно до кожного 10-го числа, починаючи з 10 жовтня 2006 року та закінчуючи 10.07.2014 року включно по 3 157 грн. 00 коп., причому десяте число кожного місяця є граничним терміном виконання зобов'язань по поверненню визначеної частини кредиту; до 08 серпня 2014 року включно суму у розмірі 3 242 грн. 00 коп., причому 08.08.2014 року вважається граничним терміном виконання зобов'язань по поверненню визначеної частини кредиту. Наступний календарний день, що слідує за днем, який є граничним терміном виконання зобов'язань по поверненню визначеної частини кредиту, вказаний в цьому пункті кредитного договору, вважається днем початку періоду прострочення по сплаті частин кредиту з наслідками, передбаченими цим кредитним договором. Відповідно до п.2.4 кредитного договору, строк для виконання відповідачем зобов'язань по сплаті відсотків складає певний період, починаючи з останнього робочого дня цього ж місяця та закінчуючи 10 числом наступного місяця (включно) та одночасно з закінченням граничного строку користування кредитними коштами 08.08.2014 року або в день повернення кредиту (при достроковому виконанні зобов'язань за кредитним договором). Наступний календарний день, що слідує за днем закінчення граничного строку для виконання зобов'язань по сплаті відсотків, визначений відповідно до цього пункту кредитного договору, вважається днем початку періоду прострочення по сплаті відсотків з наслідками, передбаченими цим кредитним договором. У відповідності до п.4.3.5. кредитного договору, за прострочення сплати відсотків за користування кредитними коштами більш ніж 30 календарних днів та/або за прострочення виконання зобов'язання по поверненню частини кредиту згідно з встановленим графіком погашення, визначеного в п.2.3. цього Договору більш ніж на 30 днів, позивач має право відмовитись від подальшого кредитування, вимагаючи від позичальника дострокового повернення кредитних коштів та сплати нарахованих відсотків за користування ними. У цьому випадку, відповідач зобов'язується не пізніше 30 календарних днів з дня одержання відповідного повідомлення з вимогою від позивача повернути отриманий кредит та сплатити нараховані відсотки за користування ним і комісію. Відповідно до п. 5.3 кредитного договору за несвоєчасне повернення кредиту згідно з погодженим між сторонами графіком та/або сплату відсотків за користування кредитними коштами, та/або комісії за кредитно-розрахункове обслуговування відповідач сплачує пеню за кожний день прострочення повернення кредиту та/або відсотків за користування кредитом, яка обчислюється від суми простроченого платежу, та встановлюється у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період, за який сплачується пеня. Під час дії кредитного договору відповідач належним чином не виконував свої зобов'язання по сплаті процентів, та у обумовлений договором строк частини кредиту не повертав, що згідно п.4.3.5. договору надало позивачу право вимагати дострокового повернення кредитних коштів, сплаті процентів, що передбачені даним Договором, а також відшкодування збитків завданих позивачу внаслідок невиконання або неналежного виконання відповідачем умов даного договору. 14.05.2009 року позивач надіслав відповідачу вимогу №2127/0/2-09, про дострокове повернення кредитних коштів, але жодних дій, спрямованих на погашення простроченої заборгованості, відповідач не вчинив. У зв'язку з чим позивач звернувся до Замостянського районного суду м. Вінниці з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. 19.07.2011 року Замостянським районним судом м. Вінниці позов позивача було задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь позивача 340 144 грн. 95 коп. Відповідно до п.2.3. кредитного договору, позивач надав відповідачу кредитні кошти у користування строком до 08.08.2014 року. Згідно з умовами п.7.1. кредитний договір діє до повного виконання сторонами зобов'язань. Виходячи з вищевикладеного, за період з 11.04.2011 року по 16.09.2013 року позивачем було донараховано проценти за користування кредитними коштами згідно умов кредитного договору №11/0506-КФ від 04 вересня 2006 року. Станом на 16.09.2013 року заборгованість [PERSON] по донарахованим процентам за користування кредитними коштами становить 96 995 грн. 75 коп. Просить позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 99 995 грн. 75 коп. та понесені судові витрати по сплаті судового збору. Представник Публічного акціонерного товариства "Перший Інвестиційний Банк" Западнюк М.А. в судовому засіданні позов підтримав із зазначених у ньому підстав та суду пояснив, що дійсно 19.07.2011 року Замостянським районним судом м. Вінниці було задоволено позов банку та стягнуто з [PERSON] на користь позивача 340 144 грн. 95 коп. Виконавчий лист знаходиться на виконанні в Замостянському відділі ДВС, відповідачем частково виконано рішення суду, а саме в рахунок погашення заборгованості сплачено кошти в розмірі 81 500 грн., тому банк звернувся до Замостянського відділу ДВС з листом про зменшення розміру заборгованості на вказану суму. Кошти, сплачені позивачем зараховувалися відповідно до п. 3.7 договору. Оскільки договір, укладений між сторонами розірвано не було, тому на даний час договір діє, відповідач свої зобов'язання за договором не виконує, тому банком за період з 11.04.2011 року по 16.09.2013 року було донараховані відсотки за користування кредитними коштами згідно умов кредитного договору №11/0506-КФ від 04 вересня 2006 року в розмірі 99 995 грн. 75 коп. З позовом про розірвання договору відповідач не звертався. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та суду пояснив що 04.09.2008 року між ним та позивачем було укладено кредитний договір, в зв'язку з кризою він не мам можливості виконувати свої зобов'язання за договором. 19.07.2011 року Замостянським районним судом м. Вінниці було винесено рішення, яким стягнуто з нього на користь позивача 340 144 грн. 95 коп., дане рішення він виконав частково, а саме перерахував банку кошти в розмірі 81 500 грн., однак банк зарахував дані кошти в рахунок погашення відсотків, з чим він не згоден. Вважає, що оскільки рішенням суду з нього стягнуто заборгованість за договором то договір припинено і банк не має права стягувати з нього кошти. На даний час в зв'язку із скрутним матеріальним становищем немає можливості сплатити заборгованість перед банком. Просить в позові відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Між сторонами виникли правовідносини в сфері договірних зобов'язань, що регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що 04.09.2006 року між Відкритим акціонерним товариством "Перший Інвестиційний Банк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Перший Інвестиційний Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № №11/0506-КФ, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 300 000 грн. 00 коп. на умовах, передбачених кредитним договором на споживчі потреби, а відповідач зобов'язався використати кредитні кошти за цільовим призначенням, повернути їх до 08.08.2014 року включно, сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 20 процентів річних. Відповідно до п.2.4 кредитного договору, строк для виконання відповідачем зобов'язань по сплаті відсотків складає певний період, починаючи з останнього робочого дня цього ж місяця та закінчуючи 10 числом наступного місяця (включно) та одночасно з закінченням граничного строку користування кредитними коштами 08.08.2014 року або в день повернення кредиту (при достроковому виконанні зобов'язань за кредитним договором). Наступний календарний день, що слідує за днем закінчення граничного строку для виконання зобов'язань по сплаті відсотків, визначений відповідно до цього пункту кредитного договору, вважається днем початку періоду прострочення по сплаті відсотків з наслідками, передбаченими цим кредитним договором. Відповідно до п.4.3.5. кредитного договору, за прострочення сплати відсотків за користування кредитними коштами більш ніж 30 календарних днів та/або за прострочення виконання зобов'язання по поверненню частини кредиту згідно з встановленим графіком погашення, визначеного в п.2.3. цього Договору більш ніж на 30 днів, позивач має право відмовитись від подальшого кредитування, вимагаючи від позичальника дострокового повернення кредитних коштів та сплати нарахованих відсотків за користування ними. У цьому випадку, відповідач зобов'язується не пізніше 30 календарних днів з дня одержання відповідного повідомлення з вимогою від позивача повернути отриманий кредит та сплатити нараховані відсотки за користування ним і комісію. Відповідно до п. 5.3 кредитного договору за несвоєчасне повернення кредиту згідно з погодженим між сторонами графіком та/або сплату відсотків за користування кредитними коштами, та/або комісії за кредитно-розрахункове обслуговування відповідач сплачує пеню за кожний день прострочення повернення кредиту та/або відсотків за користування кредитом, яка обчислюється від суми простроченого платежу, та встановлюється у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період, за який сплачується пеня. Відповідач належним чином не виконував свої зобов'язання по сплаті процентів, та у обумовлений договором строк частини кредиту не повертав, що згідно п.4.3.5. договору надало позивачу право вимагати дострокового повернення кредитних коштів, сплаті процентів, що передбачені даним договором, а також відшкодування збитків завданих позивачу внаслідок невиконання або неналежного виконання відповідачем умов даного договору. Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 19.07.2011 року в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Перший Інвестиційний Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором позов задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства "Перший Інвестиційний Банк" заборгованість за кредитним договором №11/0506-КФ від 04 вересня 2006 року в розмірі 340 144 грн. 95 коп. та судові витрати. Як вбачається з даного рішення заборгованість нараховано станом на 11.04.2011 року. На даний час рішення набрало законної сили, виконавчий лист з примусового виконання рішення суду перебуває в Замостянському відділі ДВС Вінницького РУЮ. Відповідно до п.2.3. кредитного договору, позивач надав відповідачу кредитні кошти у користування строком до 08.08.2014 року. Згідно з умовами п.7.1. кредитний договір діє до повного виконання сторонами зобов'язань. Виходячи з вищевикладеного, за період з 11.09.2011 року по 16.09.2013 року позивачем було донараховано проценти за користування кредитними коштами згідно умов кредитного договору №11/0506-КФ від 04 вересня 2006 року. Станом на 16.09.2013 року заборгованість [PERSON] по донарахованим процентам за користування кредитними коштами становить 96 995 грн. 75 коп. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ст.ст. 525, 526, 530, 536 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. ст. 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Суд критично оцінює твердження відповідача про те, що так як рішенням суду з нього стягнуто заборгованість за договором, то договір припинено, оскільки дані твердження спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Оскільки позивачем було сплачено судовий збір при подачі позовної заяви до суду, то відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтвердженні судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved