Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON], в якому просить суд: - в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №190/Е-06 від 18 грудня 2006 року в розмірі 66965,83 Євро, що складає еквівалент 714036,55 грн. (заборгованість станом на 19.08.2013 р.) звернути стягнення на рухоме майно DAF 95 XF380 2000 року випуску, білого кольору, бортовий -С державний номер [NUMBER] та SAMRO 1994 року випуску, причіп бортовий Е, сірого кольору, державний номер [NUMBER], що належить [PERSON]; - звернення стягнення здійснити шляхом надання ПАТ КБ "ПриватБанк" права, стосовно предмету застави (DAF 95 XF380 2000 року випуску, білого кольору, бортовий -С державний номер [NUMBER] та SAMRO 1994 року випуску, причіп бортовий Е, сірого кольору, державний номер [NUMBER]), на укладення від імені Відповідача договорів купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, зі зняттям предметів застави з обліку в органах Державної автомобільної інспекції України, а також наданням ПАТ КБ "ПриватБанк" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. - стягнути з [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 3654 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на наступне: Між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 190/Е-06 від 18 грудня 2006 року, за яким Позивач зобов'язався надати кредит на споживчі цілі шляхом видачі готівки через касу банку у сумі 50 000, 00 Євро в обмін на зобов'язання Відповідача по поверненню кредиту і сплаті відсотків, комісії та винагороди, штрафу і пені в обмовлені договором терміни, з кінцевим терміном повернення 17.12.2009 року. До вказаного кредитного договору, 17 березня 2009 року було укладено додаткову угоду №1 відповідно до якої було внесено зміни в п. 2.2.5 Кредитного договору № 190/Е-06 від 18.12.2006 р. Пізніше Загальними зборами акціонерів ПриватБанку 30.04.2009р. було прийнято рішення про зміну типу ЗАТ КБ "ПриватБанк" на ПАТ КБ "ПриватБанк" та 17.07.2009 року було проведено відповідну реєстрацію змін. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між позивачем та відповідачем було укладено договір застави рухомого майна від 18.12.2006 р., відповідно до умов якого відповідач надав в заставу наступне майно: DAF 95 XF380 2000 року випуску, білого кольору, бортовий -С державний номер [NUMBER]; HOFMAN 1999 року випуску, причіп бортовий Е, чорного кольору, державний номер [NUMBER]; SAMRO 1994 року випуску, причіп бортовий Е, сірого кольору, державний номер [NUMBER]. В порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, станом на 19.08.2013 року відповідач має заборгованість перед позивачем у сумі 714 036, 55 грн. Відповідач зобов'язання за кредитним договором, договором застави не виконує, заборгованість за кредитним договором не сплачує та предмет застави в заклад банку не передає. Представник позивача до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності. Не заперечує проти розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 18.12.2006 р. між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 190/Е-06, за яким Позивач зобов'язався надати кредит на споживчі цілі шляхом видачі готівки через касу банку у сумі 50 000, 00 Євро в обмін на зобов'язання Відповідача по поверненню кредиту і сплаті відсотків, комісії та винагороди, штрафу і пені в обмовлені договором терміни, з кінцевим терміном повернення 17.12.2009 року. До вказаного кредитного договору, 17 березня 2009 року було укладено додаткову угоду №1 відповідно до якої було внесено зміни в п. 2.2.5 Кредитного договору № 190/Е-06 від 18.12.2006 р. (а.с.53-59). Пізніше Загальними зборами акціонерів ПриватБанку 30.04.2009р. було прийнято рішення про зміну типу Закритого акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" на ПАТ КБ "ПриватБанк" та 17.07.2009 року було проведено відповідну реєстрацію змін. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 50 000, 00 Євро. Відповідач, в свою чергу, зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в кредитному договорі, а також сплатити відповідну плату за відсотки, комісію та винагороду, штраф і пеню, в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором . Відповідно до ст.ст. 526,527 ЦК України, зобов'язання взяті сторонами за договором повинні виконуватися належним чином, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Але відповідачем умови зазначеного договору порушені та належним чином не виконані. Ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно до ст. 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строки, встановлені договором. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. В порушення зазначених норм закону та умов договору Боржник зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Внаслідок зазначених дій Позичальника за кредитним договором станом на 19.08.2013 р. виникла заборгованість в розмірі 66 965,83 Євро, що складає еквівалент 714 036,55 грн. та складається з наступного: - заборгованість за кредитом 18262,91 Євро, що складає еквівалент 194731,93 грн.; - в т.ч., прострочена заборгованість за кредитом 18262,91 Євро, що складає еквівалент 194713,93грн.; - заборгованість за відсотками 26580,72 Євро, що складає еквівалент 283422,24 грн.; - в т.ч., прострочені відсотки 26580,72 Євро, що складає еквівалент 283422,24 грн.; - заборгованість з пені 22122,20 Євро, що складає еквівалент 235882,38 грн. (а.с.69-70). Крім того, рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2012 року № 2018/2-3132/11 задоволено вимогу ПАТ КБ "ПриватБанк" про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 190/Е-06 від 18.12.2006 р. Також, вказаним рішенням встановлено наявність заборгованості за кредитним договором № 190/Е-06 від 18.12.2006р. та згода [PERSON], погасити заборгованість за рахунок майна переданого в заставу відповідно до Договору застави рухомого майна від 18.12.2006 р. Зазначене рішення набуло чинності (а.с.66-68). Відповідно до п. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовими рішеннями, у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно з ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між позивачем та відповідачем було укладено договір застави рухомого майна від 18.12.2006 р. (а.с.60-64). Пунктом 2 вказаного договору встановлено, що за цим договором забезпечується виконання зобов'язань Боржника, що випливають з кредитного договору з: - повернення кредиту у сумі 50 000, 00 (п'ятдесят тисяч) Євро; - сплати відсотків за користування кредитом; - сплати відсотків, у разі порушення зобов'язань по погашенню кредиту у відповідності з умовами кредитного договору; - сплати винагороди, за відкриття позичкового рахунку, в день укладення Кредитного договору; - сплати винагороди, за дострокове погашення кредиту. - сплати пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом або прострочення термінів повернення кредиту; - сплати штрафу, в розмірі 2 (два) % від суми отриманого кредиту, за кожний випадок порушення зобов'язань, передбачених Кредитним договором. Пунктом 6 Договору застави сторони домовились, що в забезпечення виконання Боржником зобов'язань за кредитним договором, Боржник надав в заставу наступне майно: DAF 95 XF380 2000 року випуску, білого кольору, бортовий -С державний номер [NUMBER]; HOFMAN 1999 року випуску, причіп бортовий Е, чорного кольору, державний номер [NUMBER]; SAMRO 1994 року випуску, причіп бортовий Е, сірого кольору, державний номер [NUMBER]. Відповідно до п. 15.7.1 Кредитного договору заставодержатель має право, звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання зобов'язань передбачених Кредитним договором, вони не будуть виконані. Обтяження рухомого майна, яке вказане в Кредитному договорі зареєстровано ПАТ КБ "ПриватБанк" в Державному реєстрі 20.12.2006 р. 14:36 за реєстраційним номером 4255593 (Запис № 1), що підтверджується Витягом з державного реєстру обтяжень рухомого майна № 37245773 виданого 06.08.2012 р. (а.с.72-73). Відповідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). 27.06.2013 р. [PERSON] направлялась письмова вимога, щодо виконання порушених зобов'язань за Кредитним договором № 190/Е-06 від 18.12.2006 р. Вказану вимогу відповідачем отримано особисто 03 липня 2013 року, що підтверджено повідомленням про вручення поштового відправлення. Однак, [PERSON] зобов'язання за вказаним кредитним договором не виконав (а.с.96-98). Згідно до ст. 19 Закону України "Про заставу", за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Згідно до ст. 20 ЗУ «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Статтею 588 ЦК України встановлено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. В порядку ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст.1 ЗУ «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Відповідно до ст. 26 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, в тому числі продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Тому, у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, у ПАТ КБ «ПриватБанк» набуло права звернення стягнення на предмет застави та права про надання продажу предмету застави будь-якій іншій особі - покупцю. Крім того, у відповідності зі ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved