Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» ( далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в якому просить звернути стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру, житловою площею 45,8 кв.м., загальною площею 59,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] для задоволення вимог ПАТ «УкрСиббанк» в рахунок погашення суми боргу по поверненню кредитних коштів та відсотків за користування кредитом у розмірі 35 064,79 доларів США та 18214,26 грн., встановивши спосіб реалізації нерухомого майна, що належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 22.06.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (далі - АКІБ "УкрСиббанк") правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк" та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11174298000, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 44000 доларів США, та зобов'язався повернути його у повному обсязі в строк до 22.06.2014 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити 13,50 % річних за користування кредитом. 03.02.2009 року було укладено додаткову угоду №1 до договору, згідно якої сторони домовились про зміну кінцевого терміну повернення кредиту, та позичальник зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 03.07.2019 року. Додатковою угодою № 2 від 03.02.2009 року до договору про надання споживчого кредиту № 11174298000 від 22.06.2007 року сторони домовились: для ідентифікації кредитного договору в системі обліку банку можуть використовуватись, як номер зазначений при його укладенні № 11174298000 так і № 11174298001, змінити схему погашення кредиту, день сплати ануїтетного платежу 25 число кожного календарного місяця строку кредитування, розмір ануїтетного платежу становить 445 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за вказаним договором між банком та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], було укладено договір іпотеки від 22.06.2007 року, відповідно до умов якого в іпотеку банку було передано нерухоме майно, а саме - трикімнатну квартиру, житловою площею 45,8 кв.м., загальною площею 59,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить іпотекодавцям. Відповідачі взятих на себе зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконують, у зв'язку з чим у них утворилась заборгованість та позивач був вимушений звернутися до суду. Представник позивача Волік О.М. в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечував проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Зі згоди представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів, та ухвалити у справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22.06.2007 року між АКІБ "УкрСиббанк" правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк" та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11174298000, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 44000 доларів США, та зобов'язався повернути його у повному обсязі в строк до 22.06.2014 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити 13,50 % річних за користування кредитом. Погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів згідно з п. 1.3.4 кредитного договору відбувається з 01 по 25 число кожного місяця, наступного за тим, за які були нараховані проценти (а.с. 6-10). Згідно до п. 4.1 кредитного договору за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в наступному порядку, а саме: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні; в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті. 03.02.2009 року між банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту № 11174298000 від 22.06.2007 року, згідно якої сторони домовились про зміну кінцевого терміну повернення кредиту, та позичальник зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 03.07.2019 року (а.с. 13). Додатковою угодою № 2 від 03.02.2009 року до договору про надання споживчого кредиту № 11174298000 від 22.06.2007 року встановлено, що для ідентифікації кредитного договору в системі обліку банку можуть використовуватись, як номер зазначений при його укладенні № 11174298000 так і № 11174298001, змінити схему погашення кредиту, день сплати ануїтетного платежу 25 число кожного календарного місяця строку кредитування, розмір ануїтетного платежу становить 445 доларів США (а.с. 14-15). З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за вказаним договором про надання споживчого кредиту № 11174298000 від 22.06.2007 року між банком та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договір іпотеки від 22.06.2007 року, відповідно до умов якого в іпотеку банку було передано нерухоме майно, а саме - трикімнатну квартиру, житловою площею 45,8 кв.м., загальною площею 59,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить іпотекодавцям на підставі Свідоцтва про право власності на житло виданого Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради, 19.09.2002 року, реєстраційний № 3-02-233844, згідно з розпорядження № 5284 від 19.09.2002 року, зареєстрованого в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 27.09.2002 року, записано в реєстрову книгу за № П-3-26728 (а.с. 16-19). Абзацом другим п. 1.1 договору іпотеки встановлено, що за домовленістю сторін вартість предмету іпотеки становить 339 865,00 грн. Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивач виконав свої зобов'язання надав в визначений строк грошові кошті. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У зв'язку з неналежним виконанням умов договору про надання споживчого кредиту № 11174298000 у відповідача [PERSON] станом на 03.12.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 36270,55 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом складає 28 555,56 доларів США, заборгованість за відсотками - 6509,23 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 357,87 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками - 847,89 доларів США.(а.с.21-33). Забезпечення виконання зобов'язань у відповідності до положень ст. 546 ЦК України може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Згідно з вимогами частини 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. Право визначення підстави та способи звернення стягнення належить іпотекодержателю. Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини п'ятої статті 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Статтею 17 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється;з інших підстав, передбачених цим Законом. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Як вбачається з матеріалів справи, позивач через наявність заборгованості у позичальника по сплаті кредиту, в порядку ст. 35 Закону України "Про іпотеку" направив 27.10.2014 року повідомлення іпотекодавцям (а.с. 46-47, 48-49, 50-51, 52-53). На час розгляду справи Комінтернівським районним судом м. Харкова набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до положень якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме майно, яке вважається предметом застави або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитним установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно і загальна площа такого нерухомого майна не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для жилого будинку. Таким чином, за змістом, вказаний Закон забороняє примусове стягнення чи відчуження нерухомого майна переданого в заставу чи іпотеку на забезпечення виконання кредитних договорів, отриманих в іноземній валюті. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно № 34265698 від 27.02.2015 року виданої Реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції Харківської області вбачається, що відповідачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить спірна трикімнатна квартира, житловою площею 45,8 кв.м., загальною площею 59,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та на праві приватної власності належать: ? частка житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 113-114). Отже, з наданої суду інформації вбачаться, що окрім спірної квартири у власності відповідача [PERSON] також знаходиться інше житлове приміщення, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню, що відповідає положенням абзацу другого п. 1 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» знайшли своє підтвердження в ході судового засідання та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати понесені ним при подачі позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved