Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 29 червня 2019 року, приблизно о 19:00 годині, [PERSON] , керуючи автомобілем марки "ВАЗ 210930" з номерним знаком [NUMBER] , на 3 км а/д м.Першотравенськ - с.Запорiжжя - с.Василькiвське, не впевнився в безпечності руху та її зміною, допустив зіткнення з автомобілем марки «Skoda Oktavia» [NUMBER] , який рухався у попутному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно постанови Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 22 липня 2019 року у справі № 186/1132/19 за вищезазначеною ДТП, винним був визнаний водій [PERSON] та був притягнутий до відповідальності за ст.124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована, згідно ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ №АО/1208215, виданого ПрАТ "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" з розміром франшизи нуль гривень. Позивач є власником транспортного засобу марки «Skoda Oktavia» [NUMBER] , який в результаті ДТП отримав механічні пошкодження. Отже, має право на відшкодування шкоди завданої цьому майну. Згідно Висновку №066-1/19 експертного автотоварознавчого дослідження та квитанції про оплату ремонту автомобіля; рахунку-фактури №10/290619 від 29 червня 2019 року та квитанції до нього про евакуацію транспортного засобу, загальний розмір заподіяної позивачу шкоди складається з вартості відновлювального ремонту (74 620 грн.), а також витрат на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП (3 000 грн.) та становить 77 620 гривень. 30 липня 2019 року ПрАТ "Страхова компанія «ПЗУ Україна», за наслідками розгляду заяви [PERSON] від 03 липня 2019 року про виплату страхового відшкодування, перерахувало їй страхове відшкодування в сумі 39 815,16 гривень. 12 листопада 2019 року Першотравенський міський суд Днiпропетровської області ухвалив рішення у справі № 186/1374/19, яким стягнув з ПрАТ "Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь [PERSON] недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 8 872,48 копійок. Тобто, задовольнивши вимоги позивача частково, на цьому вважаючи свої зобов`язання виконаними. Недоплата складає 77 620 - 39 815,16 - 8872,48 = 28932,36 гривень. Просить суд стягнути з [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 28932,36 гривень. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольни. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в які прохав справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує щодо їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Дійсно, 29 червня 2019 року о 19:00 годині [PERSON] , керуючи автомобілем марки «ВАЗ-210930» д/н [NUMBER] , на 3 км а/д Першотравенськ - с.Запоріжжя - с.Васильківське, не впевнився в безпечності руху та її зміною, допустив зіткнення з автомобілем «Skoda Oktavia» д/н [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 22 липня 2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Власником транспортного засобу "ВАЗ- 210930" д/н [NUMBER] є [PERSON] , а власником транспортного засобу «Skoda Oktavia» д/н [NUMBER] - [PERSON] , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована, згідно ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ № АО/1208215, виданого ПрАТ "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" з розміром франшизи нуль гривень. В свою чергу, ПрАТ "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" (в якій застрахував свою відповідальність [PERSON] ) та ПрАТ "Страхова компанія «ПЗУ Україна» (в якій була застрахована відповідальність позивача, за полісом ВР/146820460) є учасниками «Угоди, укладеної між МТСБУ і страховиками-членами про пряме врегулювання збитків». Згідно цієї угоди потерпілий в ДТП звертається до свого страховика або страховика винуватця. Страхова компанія врегульовує страховий випадок та здійснює страхове відшкодування клієнту. Один раз на місяць формується реєстр зустрічних вимог між страховиками, що здійснили відшкодування до страховиків винуватців. Компенсація витрат між страховиками відбуватиметься через розрахунково-клірингову систему в МТСБУ. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, завдану майну, згідно полісу №АО/1208215 становить 100 000 гривень. Розмір франшизи - 0 гривень. 30 липня 2019 року ПрАТ "Страхова компанія «ПЗУ Україна», за наслідками розгляду заяви [PERSON] від 03 липня 2019 року про виплату страхового відшкодування, перерахувало їй страхове відшкодування в сумі 39 815,16 гривень. Згідно Висновку №066-1/19 експертного автотоварознавчого дослідження та квитанції про оплату ремонту автомобіля; рахунку-фактури №10/290619 від 29 червня 2019 року та квитанції до нього про евакуацію транспортного засобу, загальний розмір заподіяної позивачу шкоди складається з вартості відновлювального ремонту (74 620 грн.), а також витрат на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП (3 000 грн.) та становить 77 620 гривень. 12 листопада 2019 року Першотравенський міський суд Днiпропетровської області ухвалив рішення у справі № 186/1374/19, яким стягнув з ПрАТ "Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь [PERSON] недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 8 872,48 копійок. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою складає 77 620 - 39 815,16 - 8872,48 = 28932,36 гривень. Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного. Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Судом встановлено, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 39 815,16 грн. Предметом спору є недостатність, на думку позивача, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження№ 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження №61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження №61-14827св19), від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження №61-12032св19) та від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19 (провадження № 61-10010св20). Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позивні вимоги підлягають задоволенню, а саме необхідно стягнути з [PERSON] 28932,36 гривень що являється різницею між фактичним розміром шкоди і отриманою позивачем страховою виплатою. Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved