Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

21.07.2016 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому після уточнення позовних вимог просив зобовязати [PERSON], мешканця [INFO] (Інтернаціональна), б.138 відновити стан земельної ділянки, яка була надана Зміївській ТЕС ПАТ "Центренерго" у постійне користування відповідно до державного акту серії Б №045850 реєстраційний номер 161, виданого у 1993 році на підставі рішення виконкому Зміївської районної ради Харківської області, який існував до порушення прав, щляхом зносу ( демонтажу) металевої огорожі та греблі з бутового каміння збудованої на гідротехнічній споруді "Канал продувки", а також стягнути з відповідача на користь ПАТ "Центренерго" судовий збір в розмірі 1\~378,00 грн.. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що Зміївська ТЕС ПАТ «Центренерго» здійснює землекористування в межах сел. Андріївка Балаклійського району Харківської області біля вул. Інтернаціональна загальною площею 2403,71 га. на підставі Державного Акту на право користування землею серії Б №045850 реєстраційний номер 161, виданого Зміївській ДРЕС у 1993 році на підставі рішення виконкому Зміївської районної ради Харківської області. 07.04.2016р. комісією Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго» під час здійснення обстеження гідротехнічної споруди - «Каналу продувки» було виявлено, що [PERSON] мешканець сел. Андріївка вул. Інтернаціональна, 138, збудував поперек «Каналу продувки» перегороджуючі конструкції, а саме: металеву огорожу та греблю з бутового каміння, що порушує виконання функціональних властивостей споруди, що при масовому скиданні технічної води з озера призведе до переповнення і пошкодження відкосів «Каналу продувки», а також відбудеться затоплення прилеглих домогосподарств інших мешканців. [PERSON] не є власником або землекористувачем цієї земельної ділянки, у нього відсутні будь-які законні підстави для спорудження будь-яких конструкцій (металевої огорожі та греблі з бутового каміння), він самовільно захватив охоронну зону ділянки землі вздовж каналу. У судовому засіданні представники позивача позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач та його представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, посилаючись на його необґрунтованість. Зазначили, що Державний акт серії Б № 045850 на право постійного користування землею не є чинним, оскільки такого користувача як Зміївської ДРЕС, якій був виданий Державний акт не існує. Зазначили, що вищезазначений Державний акт є недійсним та, що позивач повинен був оформити договір оренди данної земельної ділянки. А також ними було висловлено твердження, що у позивача немає такої споруди, як «Канал продувки». Представник третьої особи у судовому засіданні проти задоволення позову також заперечував, просив суд у задоволенні позову відмовити. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом установлено, що на підставі документу, що підтверджує державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою, а саме: Державного Акту на право користування землею серії Б №045850 реєстраційний номер 161, виданого Зміївській ДРЕС у 1993 році на підставі рішення виконкому Зміївської районної ради Харківської області, Зміївська ТЕС ПАТ «Центренерго» здійснює землекористування в межах сел. Андріївка Балаклійського району Харківської області біля вул. Інтернаціональна загальною площею 2403,71 га. Відповідно до положень ст. 56 Закону України «Про землеустрій» (у редакції від 22.05.2003р.), була виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок Зміївської ТЕС та складання документів, що посвідчують право оренди земельних ділянок ВАТ «Державна енергогенеруюча компанія «Центренерго» на території Андріївської селищної ради у Балаклійському районі Харківської області. Згідно акту обстеження від 07.04.2016р. гідротехнічної споруди - «Канал продувки» за адресою: смт. Андріївка Балаклійського району Харківської області, який перебуває у власності Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго» та обслуговується Цехом теплопостачання та підземних комунікацій на підставі Державного Акту на право користування землею серії Б №045850 від 1993р комісією Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго» виявлено, що [PERSON], мешканець с. Андріївка вул. Інтернаціональна, 138, збудував поперек «Каналу продувки» перегороджуючі конструкції, а саме: металеву огорожу та греблю з бутового каміння, що порушує виконання функціональних властивостей споруди, що при масовому скиданні технічної води з озера призведе до переповнення і пошкодження відкосів «Каналу продувки», а також відбудеться затоплення прилеглих домогосподарств інших мешканців. Відповідач самовільно захватив охоронну зону ділянки землі вздовж каналу. 11.04.2016р. Зміївська ТЕС ПАТ «Центренерго» звернулася до [PERSON] з вимогою №43/2091 про негайне усунення порушень шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення. Вимоги були проігноровані. За виявленими порушеннями 05.05.2016р. Зміївська ТЕС ПАТ «Центренерго» письмово за вих.№43/2624 звернулася до голови Андріївської селищної ради [PERSON] з проханням обстежити в установленому законом порядку земельну ділянку, що перебуває у власності та користуванні Позивача та Відповідача та засвідчити факт самовільного заняття [PERSON] земельної ділянки, яка належить Зміївській ТЕС ПАТ «Центренерго». Згідно акту обстеження земельної ділянки в смт. Андріївка вул. Інтернаціональна, б.138 від 24.05.2016р. комісією у складі депутата Андріївської селищної ради [PERSON], спеціаліста землевпорядника селищної ради [PERSON] та представників Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго» виявлено, що [PERSON] загородив за своєю садибою (ширина 37.11м.) частину каналу продувки Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго» огорожею з металевого профілю та збудував греблю з бутового каміння поперек каналу продувки. Комісією засвідчено факт самовільного заняття частини земельної ділянки (каналу продувки), яка належить Зміївській ТЕС ПАТ «Центренерго». Актом обстеження вищевказаної земельної ділянки № 14 від 24.05.2016р. - державним інспектором сільського господарства в Харківській області [PERSON] в присутності представників Зміївської ТЕС зафіксовано самовільне заняття земельної ділянки [PERSON]. 13.06.2016р. Зміївська ТЕС ПАТ «Центренерго» повторно звернулася до Відповідача із вимогою вих.№25/532-3760, щодо відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, однак вказана вимога знову була проігнорована. Допитані у якості свідків особи, які проживають поблизу гідротехнічної споруди - «Каналу продувки» [PERSON], [PERSON] повідомили суд про те, що «Канал продувки» знаходиться в занедбаному стані. Статтею 14 Конституції України встановлено: «Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону». Відповідно до ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди виникають з моменту державної реєстрації цих прав та посвідчуються, зокрема державним актом (ст. ст. 125, 126 ЗК України). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" №963 від 19.06.2003р., самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Статтею 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Стаття 16 ЦК України визначає перелік способів захисту порушених прав та інтересів у суді, а пунктом 7 Постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004р. передбачено, що землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). Згідно зі ст. 375 ЦК, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу. У відповідності до ст. 376 ЦК, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Згідно з ч. 2 ст. 212 ЗК України приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Таким чином, оскільки спірна земельна ділянка, правомірно належить Зміївській ТЕС ПАТ «Центренерго», на праві постійного користування, в зв»язку з чим, а ні відповідач, а ні третя особа не має законного права самостійно щось будувати, без належного погодження з позивачем. Зміївська ТЕС ПАТ «Центренерго», як власник не надавала [PERSON] дозволу на будівництво греблі з бутового каміння поперек каналу продувки, у зв"язку з чим, суд приходить до висновку, що ця частина земельної ділянки ( канал продувки ) була зайнята ним самовільно, а будівництво на ній здійснено самочинно. Відтак, оскільки власник земельної ділянки заперечує проти збереження самовільно побудованих поперек «Каналу продувки» перегороджуючих конструкцій, а саме: металевої огорожі та греблі з бутового каміння на його вимогу зазначена ділянка підлягає звільненню від цих конструкцій за рахунок особи, яка їх самочинно побудувала, тобто відповідача [PERSON]. Що стосується доводів відповідача стосовно недійсності Державного акту на право користування землею серії Б №045850, виданого Зміївській ДРЕС у 1993 році оскільки на теперішній час такого землекористувача не існує, суд зазначає, що не зважаючи на всі зміни організаційно-правової форми, підпорядкованості та найменування ПАТ «Центренерго» в особі Зміївської ТЕС на всіх стадіях фактично залишалося правонаступником тієї самої Зміївської ДРЕС, якій і був виданий у 1993 році Державний акт Б №045850 на право постійного користування землею. Аргументи відповідача стосовно того, що у позивача немаї такої споруди, як "Канал продувки" є необгрунтованими, оскільки основним документом, який підтверджує її наявність є «Паспорт гідротехнічної споруди: Канал продувки», виданий південним відділенням ОРГРЕС Міністерства енергетики та електрифікації СССР у березні 1976 року, затверджений головним інженером Зміївської ДРЕС [PERSON] 27 квітня 1976 року . Також відповідно до Акту інвентаризації земель Зміївської ДРЕС з зовнішніми землекористувачами від жовтня 1990 року зазначено, що комісія у складі голови Комсомольської селищної ради, головного інженера Землевпорядника Зміївського району, представників Зміївської ДРЕС, а також за участю представників зовнішніх меж землекористувачів Зміївського та Балаклійського районів, здійснила перевірку окружної межі землекористувачів із Зміївською ДРЕС, було встановлено, що землі Зміївської ДРЕС розподіляються, зокрема, на землю площею 10,5 га під канал продувки, що безумовно підтверджує наявність такої гідротехнічної споруди. Розташування на земельній ділянці Позивача спірної гідротехнічної споруди підтверджується Кадастровою картою України, з якої чітко вбачається наявність цього каналу, із зазначенням загальної площі та кадастрового номеру земельної ділянки. За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відтак, суд приходить до висновку, що аргументи відповідача та його представника проти позову є необґрунтованими і не можуть бути підставою для відмови у позові, оскільки у відповідності до ст.1 ЦПК суд захищає лише законні права, свободи та інтереси особи, а інтереси особи, які на законі не ґрунтуються, судовому захисту не підлягають. З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved