Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Позивач ПАТ "Марфін Банк" звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості з тих підстав, що як стверджує 03.05.2007 року між ВАТ "Морський транспортний банк", правонаступником по всіх правах та зобов'язаннях якого виступає ПАТ "Марфін Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти шляхом перерахування з позичкового рахунку на поточний (валютний) рахунок позичальника з 03.04.2007 року по 02.04.2012 року включно у вигляді непоновлюваної лінії на суму 21433,62 доларів США на наступні цілі: споживчі потреби у сумі 15000 доларів США, а також у сумі 8835,24 доларів США на сплату страхових платежів у випадку та порядку, передбаченому договором, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 10,5 % річних за фактичний період користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом та зі сплатою комісії за обслуговування кредиту 0,26 %, що сплачується щомісяця в період сплати у гривні за курсом НБУ на дату нарахування, незалежно від валюти кредиту, комісії за оформлення кредитного договору 0,2 %, що сплачується у момент надання кредиту у гривні за курсом НБУ на дату нарахування, незалежно від валюти кредиту, комісії за довгострокове погашення кредиту. Позичальник зобов'язався на умовах, в розмірі та в строки, встановлені в договорі, повернути банку кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, а також сплатити комісії, пені та штрафи, що передбачені умовами договору, а також здійснювати погашення заборгованості за договором. Банком надано [PERSON] 15000 доларів США кредиту. В порушення умов кредитного договору [PERSON] від своєчасного виконання зобов'язань ухиляється, в тому числі по своєчасному поверненню кредиту за встановленим графіком та своєчасній сплаті відсотків за користування кредитними коштами. На рахунки, які були відкриті для надання кредиту та обліку нарахованих відсотків [PERSON] в порушення термінів передбачених кредитним договором сплатив 14238,36 доларів США кредиту, замість 15000 доларів США за графіком, 4211,10 доларів США відсотків замість 4468,31 доларів США. Станом на 04.11.2015 року заборгованість за кредитним договором від 03.05.2007 року становить 1018,85 доларів США та 221007,15 грн., яка складається з наступного: 761,64 доларів США - заборгованість за наданим кредитом (основний борг), 257,21 доларів США - заборгованість по сплаті відсотків, 30109,75 грн. - заборгованість за комісією, 93735,97 грн. - заборгованість за пенею за несплату основного боргу, 15099 грн. - заборгованість за пенею за несплату відсотків, 79753,40 грн. - заборгованість за пенею за несплату комісії, 2309,03 грн. - штраф. Просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ "Марфін Банк" заборгованість за кредитним договором від 03.05.2007 року в сумі 1018,85 доларів США та 221007,15 грн. та 3666,91 грн. витрат зі сплати судового збору. Представник позивача ПАТ "Марфін Банк" [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просить розглянути справу в її відсутність, позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі поспіль 25.01.2016 року та 08.02.2016 року не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причин неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному об'ємі зі слідуючих підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 03.05.2007 року між ВАТ "Морський транспортний банк", правонаступником по всіх правах та зобов'язаннях якого виступає ПАТ "Марфін Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір. Цей факт підтверджується копією кредитного договору від 03.05.2007 року. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти шляхом перерахування з позичкового рахунку на поточний (валютний) рахунок позичальника з 03.04.2007 року по 02.04.2012 року включно у вигляді непоновлюваної лінії на суму 21433,62 доларів США на наступні цілі: споживчі потреби у сумі 15000 доларів США, а також у сумі 8835,24 доларів США на сплату страхових платежів у випадку та порядку, передбаченому договором, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 10,5 % річних за фактичний період користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом та зі сплатою комісії за обслуговування кредиту 0,26 %, що сплачується щомісяця в період сплати у гривні за курсом НБУ на дату нарахування, незалежно від валюти кредиту, комісії за оформлення кредитного договору 0,2 %, що сплачується у момент надання кредиту у гривні за курсом НБУ на дату нарахування, незалежно від валюти кредиту, комісії за довгострокове погашення кредиту. Позичальник зобов'язався на умовах, в розмірі та в строки, встановлені в договорі, повернути банку кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, а також сплатити комісії, пені та штрафи, що передбачені умовами договору, а також здійснювати погашення заборгованості за договором. Банк свої зобов'язання за кредитним договором вмконав у повному обсязі, надавши [PERSON] кредит. В порушення умов кредитного договору [PERSON] від своєчасного виконання зобов'язань ухиляється, в тому числі по своєчасному поверненню кредиту за встановленим графіком та своєчасній сплаті відсотків за користування кредитними коштами. На рахунки, які були відкриті для надання кредиту та обліку нарахованих відсотків [PERSON] в порушення термінів передбачених кредитним договором сплатив 14238,36 доларів США кредиту, замість 15000 доларів США за графіком, 4211,10 доларів США відсотків замість 4468,31 доларів США. Відповідач [PERSON] сповіщався про необхідність сплатити прострочену заборгованість та пеню за кредитним договором, однак дана вимога залишається невиконаною. Даний факт підтверджується копією вимоги банку вих. № 303/01 від 23.01.2014 року та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Станом на 04.11.2015 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 03.05.2007 року становить 1018,85 доларів США та 221007,15 грн., яка складається з наступного: 761,64 доларів США - заборгованість за наданим кредитом (основний борг), 257,21 доларів США - заборгованість по сплаті відсотків, 30109,75 грн. - заборгованість за комісією, 93735,97 грн. - заборгованість за пенею за несплату основного боргу, 15099 грн. - заборгованість за пенею за несплату відсотків, 79753,40 грн. - заборгованість за пенею за несплату комісії, 2309,03 грн. - штраф. Цей факт підтверджується розрахунком заборгованості. Статтею 1054 ЦК передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у ст.ст.47, 49 цього закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ст.192 ЦК України). Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок встановлено декретом КМ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.93 №15-93, ст.5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п.2 ст.5 цього декрету. У зв'язку з наведеним вище слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима. Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті. Судом встановлено, що НБУ видано ПАТ "Марфін Банк" генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій № 66 від 13.10.2011 року на право здійснення валютних операцій згідно з додатком. Відповідно до додатку до генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій № 66 від 13.10.2011, виданої НБУ, ПАТ "Марфін Банк" має право здійснювати операції з готівкою іноземною валютою. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов кредитного договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Тому, виходячи з вищенаведеного, суд вважає позов законним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному об'ємі. Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3666,91 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 533, 1054, 1048, 1049, 1050,1052 ЦК України,

Outcome: approved