Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

Позивач - ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся з позовом про стягнення заборгованості у розмірі 17 411,06 грн. з відповідача - [PERSON] Позовні вимоги мотивовані тим, що, відповідно до укладеного Договору № б/н від 29.12.2010 року, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява на отримання кредиту разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та банком договір. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого і цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 2.1.1.12.6 Умов та Правил користування платіжною карткою, банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами банку. Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості умов договору, погашення заборгованості по кредиту, сплати нарахованих за період користування відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі та строк, встановлені договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 2.1.1.5.6. Умов та Правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку позичальник має виконати зобов'язання з повернення кредиту, в тому числі, простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач своєчасно кредит не повернув, проценти за його користування не сплатив, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором, станом на 31.11.2014 року утворилася заборгованість відповідача в розмірі 17 411,06 грн. Оскільки відповідачем порушені умови договору, представник позивача, направивши письмову заяву про підтримання позовних вимог, просив задовольнити позов, у випадку неявки відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судових засідань у справі розгляду справи повідомленим належним чином, проте, направив до суду письмову заяву про застосування строку позовної давності та ро відмову у задоволенні позову. Суд, вивчивши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до укладеного Договору № б/н від 29.12.2010 року, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Договір складається з заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою ат Тарифами банку. Відповідно до п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно п. 1.1.7.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. Згідно п. 1.1.2.6. Умов та Правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку позичальник має виконати зобов'язання з повернення кредиту, в тому числі, простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статей 256, 527, 530, ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Як підтверджується наданими суду доказами, відповідач зобов'язання за вказаним договором своєчасно не виконав, внаслідок чого з 04.02.2011 року почала формуватися заборгованість. Станом на 31.11.2014 р., відповідно до наявного у справі розрахунку заборгованості, відповідач має заборгованість за кредитним договором в сумі 17 411,06 грн., що складається з наступного: - 8 000,00 грн. - заборгованість за кредитом; - 7 069,72 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1 036,05 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штраф відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов і правил банківських послуг: - 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); -805,29 грн. - штраф (процентна складова). Частиною 5 ст. 261 ЦК України визначено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. При цьому, абзацом 2 ч. 1 ст. 259 ЦК України визначено, що договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Частиною 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не було підписано Умови та правила надання банківських послуг, витяг з яких надано позивачем,. Отже, такі Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору, - в заяві позичальника також відсутні посилання на погодження сторонами збільшення позовної давності за вимогами банку про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди та неустойки, а також на отримання ним вказаних Умов. Такий висновок обґрунтовуються і наявною правовою позицією, якої дійшов Верховний Суд України при розгляді справи 6-16цс15 від 11.03.2015р. Надані позивачем Умови надання споживчого кредиту фізичним особам не містять даних щодо дати їх затвердження та строку їх дії, що виключає можливість їх застосування до спірних правовідносин. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 31 постанови від 30.03. 2012 р. N 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", роз»яснив, що, враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку з цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Однак, 18.03.2015 р. Верховний Суд України, розглянувши справу № 6-25цс15 про звернення стягнення на предмет іпотеки, сформував наступний правовий висновок про застосування норм частини 2 ст. 258 ЦК до вимог про стягнення пені за відсутності про це заяви сторони, - без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може ні за яких обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов'язана тільки з наявністю про це заяви сторони. Суд за власною ініціативою не вправі застосувати позовну давність. Оскільки позивач звернувся до суду з позовом, пропустивши строк позовної давності, відповідач звернувся з письмовою заявою про застосування строку позовної давності, у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості слід відмовити з підстав пропущення позивачем строку позовної давності. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір позивачу не відшкодовується. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed