Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

У червні 2018 року, відповідно до статті 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" та розпорядження голови Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 році, Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" звернулося до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 16\~556,25 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 05 травня 2014 року між АТ «Ощадбанк» та відповідачем було укладено договір № 1873178 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. Відповідно до п. 1.1.4 Додаткового договору №1 до Договору, відповідачу було надано кредит у розмірі 7 800,00 грн. зі сплатою процентів у розмірі 24,00 % річних на строк дії картки. Банк свої зобовязання виконав повністю. Однак, у порушення норм законодавства та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з чим, за кредитним договором станом на 07.03.2018 року виникла заборгованість у розмірі 16\~556,25 грн., яка складається з наступного: 7\~765,04 грн. заборгованість за тілом кредиту; 6 040,12 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 2 270,46 грн. - інфляційне збільшення заборгованості; 480,63 грн. - три проценти річних від суми заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст.\~274\~ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2018 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини не явки, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне. 05 травня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" та [PERSON] було укладено договір № 1873178 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, за умовами якого [PERSON] було надано кредит у розмірі 7 800,00 грн. зі сплатою процентів у розмірі 24,00% річних на строк дії картки. Банк свої зобовязання виконав повністю. Відповідач зобовязання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав. У звязку з чим, за кредитним договором станом на 07.03.2018 року виникла заборгованість у розмірі 16\~556,25 грн., яка складається з наступного: 7\~765,04 грн. заборгованість за тілом кредиту; 6 040,12 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 2 270,46 грн. - інфляційне збільшення заборгованості; 480,63 грн. - три проценти річних від суми заборгованості. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Статтею 1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати підлягаю розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved