Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський акціонерний банк" звернулося до Южноукраїнського міського суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором № BL_аЖГА00019802 від 18.03.2011 року у сумі 25886,40 грн. (двадцять п'ять тисяч вісімсот вісімдесят шість гривень 40 копійок). Позовні вимоги мотивує тим, що 18.03.2011 ПАТ «VAB Банк» (повна назва - Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський Акціонерний Банк") та [PERSON], уклали між собою договір банківського обслуговування № BL_аЖГА00019802 від 18.03.2011, згідно з яким банк надав відповідачу кредит на поточні потреби у розмірі 5500,00 грн. (п'ять тисяч п'ятсот гривень 00 копійок) зі сплатою відсотків за користування кредитними ресурсами у розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, зі строком повернення кредиту до 18.03.2014 року. Проте відповідач належним чином взяті на себе зобов'язання не виконала, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 25.08.2015 року становить 25886,40 грн. (двадцять п'ять тисяч вісімсот вісімдесят шість гривень 40 копійок), яка складається з: 2846,50 грн. - заборгованість за кредитом; 1213,43 - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1636,25 - заборгованість по сплаті комісії; 20190,22 грн. - сплата штрафних санкцій. Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22 жовтня 2015 року за клопотанням представника позивача в справі було призначено судове засідання в режимі відеоконференції о 10.00 год. на 09.11.2015 року та доручено провести засідання в Заводському районному суді м. Миколаєва (а.с.53). Про дату та час розгляду справи у режимі відеоконференції представник був повідомлений належним чином та своєчасно (а.с.54). Проте, в судове засідання ні до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області, ні до Заводського районного суду м. Миколаєва представник позивача, за повідомленням секретаря судових засідань Заводського районного суду м. Миколаєва, не з'явився, що підтверджується відповідною довідкою (а.с.56). Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, погодившись на стягнення заборгованості за кредитом, відсотками та комісії, щодо стягнення з неї штрафних санкцій у сумі 20190,22 грн. просила застосувати позовну давність. Пояснила, що взяті на себе обов'язки за кредитним договором припинила виконувати, у зв'язку з скрутним матеріальним становищем через тривалу хворобу доньки. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 18 березня 2011 року між Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та [PERSON] було укладено договір банківського обслуговування № BL_аЖГА00019802 від 18.03.2011 р., відповідно до умов якого відповідач [PERSON] отримала у ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" кредит на поточні потреби розміром 5500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, на строк до 18 березня 2014 року (а.с.5-12). Відповідно до пп.2.5.2. Кредитного договору позичальник зобов'язався не пізніше дати, встановленої у графіку, поповнювати рахунок, вказаний у п.6 Спеціальної частини Договору, у валюті Кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, встановлених у графіку, а також у сумах комісії за управління Кредитом. Згідно з п.4 Спеціальної частини Кредитного договору встановлюється комісія за управління кредитом у розмірі 1,75% від суми кредиту. У випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за графіком, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка, яка застосовується для обчислення пені, зазначена в п.8 Спеціальної частини договору та складає 25,00% від суми кредиту (п.4.2. кредитного договору). Застосування або незастосування пунктів цього Договору, якими встановлюються порядок нарахування та розміри неустойки (штраф, пеня) за невиконання та/або неналежне виконання позичальником умов договору, є правом банку (п.4.4 кредитного договору). Згідно до ст.ст. 1049, 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. На підставі ч.2 ст.1054 ЦК України положення статей 1048 та 1050 ЦК України застосовуються до правовідносин, що виникають за укладеним сторонами договором. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначається вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Крім цього, положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов'язання забезпечується, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в Законі або договорі. З матеріалів справи слідує, що позичальник дійсно порушила умови договору в частині повернення кредиту з 18.11.2012 року, в зв'язку з цим станом на 25 серпня 2015 року утворилася заборгованість по кредитному договору в розмірі 25886 грн. 40 коп., яка складається з: заборгованості кредитом - 2846 грн. 50 коп., заборгованості за відсотками - 1213 грн. 43 коп., заборгованість по сплаті комісії - 1636 грн. 25 коп.; штрафних санкцій - 20190 грн. 22 коп. (а.с.3-4). Згідно з ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підставі своїх вимог або заперечень. Позивач не надав суду належних доказів позовних вимог щодо штрафних санкцій, розмір яких є непропорційно великою сумою компенсації за невиконання кредитного зобов'язання. Так, ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що є недійсними несправедливі умови договору, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав і обов'язків на шкоду споживача. А саме: встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором (п. 5 ч.3 ст. 18 цього Закону). Отже, вимога Банку про сплату відповідачем компенсації за порушення кредитного зобов'язання понад 50 % вартості фінансового продукту є нікчемною. Відповідно до ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). А тому у суду виникає сумнів, що 20190,22 грн. пені могли накопичитись у боржника за період з 18.06.2015 по 25.08.2015 року як зазначено у розрахунку наданого суду позивачем. Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по кредитному договору в розмірі 5696,18 грн., яка складається з: заборгованості кредитом - 2846 грн. 50 коп., заборгованості за відсотками - 1213 грн. 43 коп., заборгованість по сплаті комісії - 1636 грн. 25 коп., а в задоволенні позову щодо стягнення штрафних санкцій необхідно відмовити. Станом на день подання позову до суду (01.09.2015 року) позивача було звільнено від сплати судового збору на підставі п.22 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" як уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. В силу ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, але не можуть бути меншими встановленого відповідно до Закону України "Про судовий збір" мінімуму, а саме в сумі 487,20 грн.

Outcome: partial