Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

У вересні 2016 року СТОВ "ПРОМІНЬ" звернулося до суду із зазначеним позовом до відповідачів ПП "ЛІБОС", [PERSON] та [PERSON], мотивуючи його тим, що 23.12.2011 року між СТОВ "ПРОМІНЬ" та [PERSON] було укладено договір оренди землі, предметом якого є оренда земельної ділянки загальною площею 1,4920 га., яка розташована на території Теньківської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], строком на 10 років. Вказаний договір у відповідності до вимог чинного законодавства було зареєстровано відділом Держкомзему у Червоноармійському районі Житомирської області, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 11.04.2012 року за № 182540004000400. В подальшому [PERSON] померла і [PERSON], [PERSON] прийняли у спадок по 1/2 належної померлій орендованої позивачем земельної ділянки про що 04.06.2015 року державним нотаріусом Ружинської державної нотаріальної контори Житомирської області [PERSON], [PERSON]. та [PERSON] видані відповідні свідоцтва, зареєстровані в реєстрі за № 939, 935. Тому [PERSON], [PERSON] є правонаступниками у правовідносинах за вищевказаним договором оренди землі та є відповідачами у даній справі. Після прийняття спадщини 27.11.2015 року між ПП "ЛІБОС" та [PERSON]., [PERSON] було укладено договір оренди землі б/н, згідно з яким останні передали у оренду ПП "ЛІБОС" ту саму земельну ділянку, яка вже з 2011 року перебуває у оренді СТОВ "ПРОМІНЬ". Разом з тим, 02.12.2015 року державним реєстратором Малинського районного управління юстиції Житомирської області були зареєстровані оспорювані договори оренди землі, про що внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Поряд з цим, первісний договір оренди від 23.12.2011 року, укладений з СТОВ "ПРОМІНЬ", не є ані припиненим, ані розірваним, ані визнаним у судовому порядку недійсним тощо, а відтак, останній є та був діючим як станом на 27.11.2015 року, так і на даний час. Пунктом 29 договору передбачено, що орендодавець зобов"язаний не вчиняти дії, які б перешкоджали орендареві користуватися орендною земельною ділянкою. Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини 1 ст. 763 ЦК України та ст.33 ЗУ "Про оренду землі". Вважає, що договір оренди землі б/н від 27.11.2015 року, укладений між відповідачами є недійсним, таким, що суперечить вимогам та положенням ст.ст. 24, 27 ЗУ "Про оренду землі", ст. 95 Земельного кодексу України, вчинений без відповідного обсягу повноважень [PERSON]., [PERSON] на його укладення, а тому просить суд визнати недійсним договір оренди землі б/н, укладений 27.11.2015 року між відповідачами ПП "ЛІБОС" та [PERSON]., [PERSON], зареєстрований державним реєстратором Малинського районного управління юстиції Житомирської області 02.12.2015 року, номер запису 12333056 від 02.12.2015 року, згідно якого [PERSON], [PERSON] передали в оренду ПП "ЛІБОС" земельну ділянку загальною площею 1,4920 га., кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Теньківської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, скасувати відповідний запис про його реєстрацію та стягнути з відповідачів судові витрати. Ухвалою Червоноармійського районного суду Житомирської області від 11.11.2016 року, до справи залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Малинську районну державну адміністрацію Житомирської області та Відділ Держгеокадастру у Червоноармійському районі Житомирської області. Згідно ухвали Червоноармійського районного суду Житомирської області від 17.02.2017 року, до справи залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області. 18 квітня 2017 року від позивача до суду надійшла уточнена позовна заява, в якій зазначає, що ними в первісній редакції позовної заяви було допущено технічну помилку у даті укладення оспорюваного договору оренди, укладеного між відповідачами, а саме: замість 27.11.2015 року дату договору помилково було зазначено 02.12.2015 року, тому просить суд визнати недійсним договір оренди землі б/н, укладений 27.11.2015 року між відповідачами ПП "ЛІБОС" та [PERSON]., [PERSON], зареєстрований державним реєстратором Малинського районного управління юстиції Житомирської області 02.12.2015 року, номер запису 12333056 від 02.12.2015 року, згідно якого [PERSON], [PERSON] передали в оренду ПП "ЛІБОС" земельну ділянку загальною площею 1,4920 га., кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Теньківської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, скасувати відповідний запис про його реєстрацію та стягнути з відповідачів судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. 18.04.2017 року представник позивача надіслав суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу без їх участі, уточнені позовні вимоги підтримують та просять їх задоволити. Представник відповідача ПП "ЛІБОС" в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та надав суду письмове заперечення, в якому зазначає, що позовні вимоги СТОВ "ПРОМІНЬ" є незаконними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом, з наступних підстав. З доданих документів до позовної заяви вбачається, що укладений між позивачем та [PERSON] договір від 23.12.2011 року був зареєстрований відділом Держкомзему Червоноармійського району від 11.04.2012 року за № 182540004000400. Відносини із реєстрації договорів оренди землі, на час укладення позивачем договорів оренди земельних ділянок, регулювалися, зокрема Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України, ЗУ "Про оренду землі", Тимчасовим порядком ведення державного реєстру земель, затвердженим наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02.07.2003 року № 174, Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженою наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.1999 року № 43. В силу приписів п.3.2. вищевказаної Інструкції, державна реєстрація договорів оренди землі здійснюється структурними підрозділами Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України. Державна реєстрація договорів оренди землі, відповідно до законодавства, яке діяло на момент укладення договорів оренди земельних ділянок, здійснювалась шляхом відповідного запису у Книзі записів державної реєстрації таких договорів, а їх реєстрація здійснювалась структурними підрозділами Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України. Однак, п.3.2. Інструкції, постановою Вищого адміністративного суду Укрїни від 20.04.2010 року № К-8025/09, визнано протиправним та скасовано. Враховуючи наведене вважають, що державна реєстрація відділом Держкомзему Червоноармійського району від 11.04.2012 року договору оренди земельної ділянки від 23.12.2011 року здійснена за відсутності законних повноважень, тому вищезазначений договір не пройшов державну реєстрацію у порядку встановленому законом та не набув чинності. Таким чином взагалі відсутній предмет спору, оскільки договір від 02.12.2015 року ніяким чином не порушує права та інтереси позивача. 03.05.2017 року представник відповідача в судове засідання не з"явився, про місце та час розгляду справи належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення судової повістки. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судові засідання не з"явилися, про місце та час розгляду справи повідомлені шляхом поміщення оголошення в газету "Урядовий кур"єр" № 60 від 30.03.2017 року. Треті особи в судові засідання не з'явилися, про місце та час їх проведення належним чином повідомлені, надали суду письмові листи про розгляд справи за відсутності їх представників, з приводу прийняття рішення покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] була, а на даний час [PERSON] та [PERSON] є власниками земельної ділянки площею 1.4920 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Теньківської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області, що стверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 23.07.2007 року (а.с.17-18). 23.12.2011 року між [PERSON] та СТОВ "Промінь" був укладений договір оренди землі, згідно якого останньому в оренду було передано земельну ділянку загальною площею 1.4920 га., кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться в с. Зелена Діброва, Червоноармійського району, Житомирської області, на 10 років, з орендною платою в розмірі 5 % від нормативної оцінки земельної ділянки, який був підписаний сторонами (а.с.7-10). Згідно п.п. 37-39 Договору оренди землі від 23.12.2011 року, дія договору припиняється у разі: - закінчення строку, на який його було укладено; - придбання орендарем земельної ділянки у власність ; - викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; - ліквідації юридичної особи-орендаря, шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін та рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов"язків передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є ст. 32 ЗУ "Про оренду землі". Відповідно до актів приймання - передачі земельної ділянки в оренду, перенесення в натуру (на місцевість) меж земельних ділянок та передачу на зберігання межових знаків від 23.12.2011 року, кадастрового плану, та схеми, [PERSON] передала в оренду СТОВ "Промінь" земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 1,4920 га., кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться на території Теньківської сільської ради Червоноармійського району, Житомирської області (а.с.11-14). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.09.2016 року, відповідно до реєстрації Малинським районним управлінням юстиції Житомирської області від 02.12.2015 року, земельна ділянка площею 1,4920 га., кадастровий номер [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Теньківської сільської ради Червоноармійського району, Житомирської області належить на праві власності в порядку спадкування згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.06.2015 року [PERSON]., [PERSON] та передана в оренду строком на 7 років, ПП "ЛІБОС" (а.с. 19-21). Відповідно до повідомлення Відділу Держгеокадастру в Червоноармійському районі Житомирської області, за змістом Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, даним Відділом у 2012 році було здійснено державну реєстрацію 88 договорів оренди землі СТОВ "Промінь", терміном на 10 років, в тому числі і земельної ділянки [PERSON] Із запису про державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки від 11.04.2012 року № 001045 вбачається, що в Відділі Держкомзему у Червоноармійському районі було зареєстровано договір оренди землі, укладений між СТОВ "Промінь" та [PERSON], за яким остання передала товариству земельну ділянку площею 1,4921 га., кадастровий номер [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Теньківської сільської ради Червоноармійського району, Житомирської області. З оглянутої в судовому засіданні реєстраційної справи вбачається, що 27.11.2015 року між ПП "Лібос" та [PERSON]., [PERSON] було укладено договір оренди землі, згідно якого останні передали в оренду земельну ділянку площею 1,4920 га., кадастровий номер [NUMBER], на строк 7 років, який був зареєстрований державним реєстратором Малинського районного управління юстиції Житомирської області 02.12.2015 року № 12333056. Відповідно до ч.1 ст.770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). З ст. 32 Закону України "Про оренду землі" вбачається, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Таким чином, [PERSON], [PERSON] є правонаступником у правовідносинах за вищевказаним договором оренди землі, а тому є відповідачем у даній справі. Згідно ч.4 ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Спосіб та порядок захисту порушених прав та інтересів власників земельних ділянок та землекористувачів, у тому числі і орендарів, встановлений ст. 152 ЗК України, яка передбачає, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав вланості на землю. Зі ст. 203 ЦК України вбачається, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 210 ЦК України передбачено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом. Відповідно до ст. 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Зі ст. 6 Закону України "Про оренду землі" вбачається, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно ст. 13 ЗУ "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч.2 ст. 24, ч.1 ст. 27 ЗУ "Про оренду землі", на ряду з іншими обов"язками орендодавець зобов"язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Із статті 31 ЗУ "Про оренду землі" вбачається, що договір оренди землі припиняється в разі: - закінчення строку, на який його було укладено; - викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; - поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; - смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; - ліквідації юридичної особи-орендаря; - відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; - набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці. Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Згідно п.16-1 Постанови КМУ "Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі" № 1021 від 09.09.2009 року (в редакції до 01.01.2013 року), державна реєстрація державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, договору оренди земельної ділянки із земель державної та комунальної власності здійснюється одночасно із державною реєстрацією земельної ділянки. Державна реєстрація договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється після державної реєстрації земельної ділянки. Державна реєстрація здійснюється шляхом внесення відповідних відомостей до Книги записів. Для державної реєстрації договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності, договору суборенди земельної ділянки (її частини) власник чи набувач права або уповноважена ними особа подають до відповідного територіального органу Держземагентства заяву і відповідні документи, що передбачено п. 16-2 Постанови КМУ "Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі" № 1021 від 09.09.2009 року (в редакції до 01.01.2013 року). Пунктом 2 Постанови КМУ № 835 від 01.08.2011 року "Деякі питання надання Державним агенством земельних ресурсів та його територіальними органами платних адміністративних послуг" установлено, що до завершення здійснення заходів з утворення територіальних органів Державного агенства земельних ресурсів: адміністративні послуги згідно з переліком, затвердженим цією постановою, надаються територіальними органами Державного комітету із земельних ресурсів; функції з ведення Поземельної книги, передбачені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051 (Офіційний вісник України, 2012 р., № 89, ст. 3598), покладаються на територіальні органи Державного комітету із земельних ресурсів. Аналіз наведених правових норм свідчить на користь висновку, що державна реєстрація договорів оренди землі, відповідно до законодавства, яке діяло на момент укладення позивачем договору оренди земельної ділянки, здійснювалась шляхом відповідного запису у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі. Частина 3 ст. 10 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачає, що державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Відповідно до ч.1 ст. 24 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників. З частини 1 ст. 26 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" випливає, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. Згідно ч.1 ст. 27 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність;14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Зі ч.1 ст. 33 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вбачається, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на земельні ділянки має безпосередній доступ та користується відомостями Державного земельного кадастру у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Суд вважає, що державний реєстратор як суб"єкт владних повноважень, з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку та уникнення подвійної реєстрації повинен запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01 січня 2013 року. Твердження відповідача про те, що право користування спірною земельною ділянкою у позивача відповідно до договору оренди землі від 23.12.2011 року не виникло, так як державна реєстрація держактів на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі здійснена відділом Держкомзему Червоноармійського району за відсутності законних повноважень, не відповідає дійсності, оскільки відділ Держземагенства у Червоноармійському районі Житомирської області, як територіальний орган Держземагенства України, було створено та зареєстровано в ЄДРПОУ лише 28.09.2012 року, що підтверджується витягом з ЄДРПОУ, а тому до даної дати, повноваженнями з реєстрації договорів був наділений територіальний орган Держкомзему - Відділ Держкомзему у Червоноармійському районі Житомирської області. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідачі не надали суду доказів того, що при реєстрації оспорюваного договору оренди землі державний реєстратор перевірив відсутність реєстрації договорів оренди на спірну земельну ділянку та ними не ставилось питання про визнання недійсним, розірвання чи припинення дії договору оренди землі від 23 грудня 2011 року на час укладення оспорюваного договору оренди земельної ділянки між відповідачами. Державна реєстрація припинення іншого речового права позивача на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] на підставі договору оренди земельної ділянки від 23.12.2011 року не здійснювалась, укладений між позивачем та [PERSON] договір оренди земельної ділянки недійсним не визнаний, а здійснена 11.04.2012 року відділом Держкомзему у Червоноармійському районі Житомирської області державна реєстрація не скасована та є чинною. З врахуванням викладеного, суд вважає, що договір оренди земельної ділянки, що був укладений 27.11.2015 року між ПП "ЛІБОС" та [PERSON]., [PERSON], суперечить вказаним нормам матеріального права, а тому є недійсним з моменту його вчинення, оскільки на час його укладення, та на час реєстрації за ПП "ЛІБОС" права на оренду землі, був чинний договір оренди спірної земельної ділянки від 23.12.2011 року, який був укладений між СТОВ "ПРОМІНЬ" та [PERSON] Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на правову допомогу та пов"язаних з публікацією оголошення в пресі до задоволення не підлягають, оскільки в матеріалах справи відсутній їх розрахунок та вони документально не підтверджені. Задовольняючи позовні вимоги суд вважає, відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 1378 грн., в рівних частках по 459 грн. 33 коп. з кожного.

Outcome: partial