Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина. В позові зазначає, що позивач та відповідач проживали у шлюбі з 7.10.1995 по 7.04.1998. За час подружнього життя у них [INFO] народився син- Драголюб [PERSON]. Згідно рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси відповідач сплачував аліменти на утримання дитини у вигляді відсотку від всіх його доходів. На час подання позову виплата аліментів припинена у зв»язку з повноліттям дитини. Син [PERSON] знаходиться повністю на утриманні позивача. З 1 вересня 2015 року навчається на курсі денної форми навчання, державне замовлення в Черкаському державному технологічному університеті та Східноєвропейському університеті економіки та менеджменту на контрактні формі навчання, закінчення терміну навчання 2019 рік. Загальна вартість освітньої послги складає 30000 гривень. Позивач працює одна, заробітку не достатньо для матеріального утримання дитини, яка продовжує навчатись. Проситьь стягнути з відповідача на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, 2000 грн. щомісяця та 3750 грн. на покриття витрат на дитину, що фактично були понесені нею за оплату навчання. До початку розгляду справи по суті позивач уточнила вимоги та просила стягнути з відповідача на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, 800 грн. щомісяця та 3750 грн. на покриття витрат на дитину, що фактично були понесені нею за оплату навчання. Суду пояснила, що дитина проживає та знаходиться на її утриманні з трьох місяців. Відповідач до повноліття сина сплачував аліменти за рішенням суду, окрім цього участі у вихованні дитини не приймав, ним не цікавився. З 2015 році [PERSON] навчається на курсі денної форми навчання, державне замовлення в Черкаському державному технологічному університеті та Східноєвропейському університеті економіки та менеджменту на контрактні формі навчання, закінчення терміну навчання 2019 рік. Вступ до двох навчальних закладів в один рік зобумовлений тим, що на наступний рік при бажанні вступити до ВНЗ абітурієнт повинен складати знову зовнішнє незалежне оцінювання. Про прохідним балам син подав документи на вступ та є на даний час студентом двох зазначених навчальних закладів. Позивач працює вчителем у Руськополянській школі та не має матеріальної змоги в повній мірі сплачувати за навчання повнолітнього сина. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Думку щодо позовних вимог не висловив. Представник відповідача адвокат Сергієнко О.П. в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в повному обсязі та надала суду заперечення. В засіданні пояснила, що відповідач має на утриманні неповнолітню доньку [PERSON], 2009 року народження, та батьків пенсіонерів, тому не може фінансової можливості утримувати і повнолітнього сина. Згідно довідки І Черкаської міської поліклініки від 05.05.2016 внаслідок хронічних захворювань відповідач потребує лікування. Вважає, що отримання другої платної вищої освіти заочною формою навчання не є необхідністю, а лише волевиявленням сина і не може тягнути обов»язок відповідача його утримувати. Оскільки син позивача та відповідача вже є повнолітнім, то він може у вільний час заробляти собі собі на навчання. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою [ADDRESS]. Згідно з довідкою віл 19.01.2016 № 13 [PERSON] навчається курсі денної форми навчання, державне замовлення в Черкаському державному технологічному університеті та згідно з Договором про навчання від 7 серпня 2015 року є студентом Східноєвропейському університеті економіки та менеджменту на контрактні формі навчання. У п. 4.2. вказаного Договору зазначено, що вартість освітньої послуги становить 7500 грн на рік. Позивачем були надані дві копії квитанцій про сплату 1 курсу освітньої послуги та досліджені оригінали в судовому засіданні, згідно яких позивач сплатила 7500 грн. двома сумами по 3750 грн. З Довідки від 14.03.2016 вбачається, що [PERSON] працює артистом оркестру народних інструментів КЗ «Черкаська обласна філармонія Черкаської обласної ради», отримує заробітну платню, яка з вересня 2015 по лютий 2015 року становить 18794,08 грн. Стаття 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3, від 15.05.2006 обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом прийнято до уваги також те, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів. Максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження" не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Встановлено, що офіційна заробітна плата відповідача є єдиним достеменно встановленим джерелом його доходів, позаяк жодних доказів щодо будь-яких інших його таких джерел сторони суду не надали. Такий встановлений судом розмір єдиного щомісячного доходу відповідача підтверджує доводи на заперечення позовних вимог щодо неможливості сплачувати аліменти в розмірі, заявленому позивачем, а тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову 16.02.2016 року і до закінчення ним навчання, але не довше ніж досягення дитиною двадцяти трьох років. Ухвалюючи таке рішення суд виходив з того, що відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" від 25.12.2015 р. N 928-VIII встановлені такі розміри прожиткового мінімуму для дітей від 6-ти до 18-ти років з 01.05.2016 по 1.12.2016 - 1531 грн., для працездатних осіб - 1450 грн. Так, відповідач [PERSON] має обов»язок щодо утримання неповнолітньої дитини, аліменти на яку не можуть бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України, як це зазначає. ст. 182 цього України. Виходячи з таких вирахувань, де 1531 грн. прожиткового мінімуму для дитини від 6 до 18 років/2 батьків (ст. 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття) = 765 грн., як аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] Аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 500 грн.+ аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] 765 грн. = 1265 грн., що не перевищує 50 відсотків заробітної плати відповідача. За таких обставин суд вважає, що відповідач здатен надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, який продовжує навчатись. Посилання представника відповідача на те, що у відповідача є на утриманні батьки пенсіонери [PERSON] та [PERSON], суд не може прийняти до уваги, оскільки відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» вони отримують встановлений розмір пенсії за віком. Не може прийняти до уваги і те, що отримання другої платної вищої освіти не є необхідним, а є волевиявленням повнолітньої особи не може тягнути обов»язок на утримання сина, оскільки в зазначених вище статтях Кодексу не зазначено, у зв»язку з яким саме навчанням - заочної форми навчання, денної чи іншої - батьки повинні утримувати повнолітню дитину. Суд приймає до уваги те, що відповідач, згідно наданих до суду копій виписок лікарів, має низку хвороб, однак, звертає увагу на те, що всі вони датовані виключно в межах розгляду даного спору - 25.04.2016, 05.05.2016, 10.05.2016. Окрім того, в наданих виписках не зазначена вартість лікування, яке рекомендоване лікарями. Призначаючи аліменти на повнолітню дитину суд приймає до уваги те, що у відповідача на утриманні є малолітня донька [PERSON], 2009 року народження, згідно свідоцтва про народження її батьками є [PERSON] та [PERSON], та які, згідно пояснень представника відповідача, перебувають у цивільному шлюбі. Довідкою Мельниківської сільської ради від 11.03.2016 засвідччено те, що [PERSON] зареєстрована в будинку свого батька [PERSON] та перебуває на його утриманні. Однак, суд не може задоволити вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3750 грн., як витрат за оплату за навчання, оскільки ст. 185 СК України, на яку посилається позивач, регулює виключно відносини щодо додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей, її хворобою, каліцтвом тощо). Крім того, суд приходить до висновку, що згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 551,20 грн. судового збору. На підставі Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3, від 15.05.2006, ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження", ст.ст.182, 199, 200 СК України,

Outcome: partial