Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси 25.12.2014 року звернулась позивач [PERSON] із позовом до [PERSON] про захист гідності та честі і відшкодування моральної шкоди, за яким просила визнати недостовірною інформацію відносно [PERSON], поширену [PERSON], що викладена у заяві про відвід експерта від 21.08.2014 року та була подана до Приморського районного суду м. Одеси судді Науменко А.В. по справі №522/13199/13-ц, а саме: «такий висновок не задовольняв інтереси [PERSON], тому вона домовилася про проведення повторної експертизи, з висновками, що потрібні відповідачу, у певній експертній установі»; «Заявники мають підстави вважати, що неправдиве повідомлення про вибухівку це частина плану з отримання [PERSON] певного рішення у справі №522/13199/13-ц. [PERSON] була зацікавлена у тому, щоб судове засідання о 11:30 год 17.06.2014 року не відбулося у призначений час»; «За бажанням відповідача, експертною установою призначено Одеський науково-дослідний інститут судових експертиз, в якому [PERSON] має корупційні звязки та особисто спілкується з начальником інституту». Зобовязати [PERSON] не пізніше наступного дня від набрання рішенням у даній справі законної сили, спростувати інформацію вказану в попередньому пункті, шляхом направлення до Приморського районного суду м. Одеси відповідного листа. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] (65044, [ADDRESS], ІПН [NUMBER]) моральну шкоду у розмірі 30000,00 (тридцять тисяч ) гривень. Посилаючись на те, що по цивільній справі №522/13199/13-ц, яка розглядається в Приморському районному суді м. Одеси за позовом [PERSON] та [PERSON] до [PERSON], [PERSON] була підписана та подана заява про відвід експерта від 21.08.2014 року. Вказану у заяві інформацію позивач вважає недостовірною, так повторна експертиза ще не проведена, висновків ніяких не зроблено не було і говорити, що вони будуть такими, що їй потрібні вкрай безпідставно і необґрунтовано. До позивача не зверталися правоохоронні органи з приводу нібито мінування Приморського районного суду м. Одеси, нікуди не викликали, до відповідальності не притягали. Жодних доказів про те, що позивач нібито має корупційні звязки в експертній установі та особисто спілкується з начальником цього закладу відповідачкою не надано, однак вона стверджує протилежне, звинувачуючи позивача фактично у вчинені кримінального правопорушення. Тобто поширена відповідачем інформація абсолютно не відповідає дійсності, така негативна інформація має характер наклепу (тобто поширення завідомо неправдивої інформації, що ганьбить іншу особу), то така інформація не є оціночним судженням, а отже підлягає спростуванню. Вище вказана інформація порушує особисті немайнові права позивача, що виражається у негативному упередженому ставленні до неї з боку інших осіб, яким відомо про такі заяви відповідача. Позивач вказує, що у звязку з неправомірним поширенням відповідачем широкому колу осіб недостовірної негативної інформації відносно неї, позивач знаходиться у стані нервового напруження та стресу. В результаті чого у неї різко знизилась працездатність, що в свою чергу відобразилося на ритмі життя, а також стало причиною порушення функції сну, тому вона має намір спростувати недостовірну інформацію, неправомірно поширену відповідачем. Позивач вказує, що інформація, яку поширила відповідач не відповідає дійсності та є недостовірною, оскільки вона не підтверджена жодним доказом, при цьому поширена інформація є доведеною до відома багатьох осіб і вона буде поширюватися, чим порушуються права позивача, такі відомості ганьблять її честь та гідність в очах невизначеного кола осіб, які могли читати таку заяву відповідача, або дізнаються про її зміст, чим спричинена їй моральна шкода. Розмір моральної шкоди, яку позивач зазнала у звязку з протиправною поведінкою відповідача, внаслідок розповсюдження недостовірної інформації, позивач оцінює у 30000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON]А та її представник за довіреністю [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги, просили суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON], просила перенести розгляд справи по суті до розгляду Приморським районним судом м. Одеси її клопотання про обєднання даного позову із цивільною справою №522/24711/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про захист гідності та честі і відшкодування моральної шкоди. У задоволенні такого клопотання протокольною ухвалою суду було відмовлено. Заявлені позовні вимоги [PERSON], відповідач [PERSON] не визнала повністю, вказуючи на те, що такі позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. В процесі розгляду справи відповідач кілька разів виходила із залу судового засідання, з посиланням на те, що у неї повинен початися інший судовий процес, потім повернулася до залу судових засідань, після оголошення суті позовних вимог висловлювала свою позицію по справі та знову покинула залу судових засідань, більше не повертаючись що зафіксовано технічним звукозаписом судового засідання. Дослідивши матеріали справи, предмет позову, вислухавши пояснення учасників судового процесу, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що в провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа №522/13199/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про зобовязання знести самовільно збудовані споруди, що підтверджується Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28.05.2013 року про відкриття провадження по вказаній справі. Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Науменко А.В. від 10.12.2013 року обєднано в одне провадження цивільні справи №522/13662/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про зобовязання вчинити певні дії, яка знаходиться у провадженні судді Приморського районного суду м. Одеси Науменко А.В.; справу №522/132013/13-ц за позовом [PERSON], яка знаходиться у провадженні судді Приморського районного суду м. Одеси Івченко В.Б.; справу №522/13194/13-ц за позовом [PERSON], та справу №522/13626/13-ц за позовом [PERSON], яка знаходиться у провадженні судді Приморського районного суду м. Одеси Шенцевої О.П.; справу №522/13664/13-ц за позовом [PERSON] та справу №522/16540/13-ц за позовом [PERSON], яка знаходиться у провадженні судді Приморського районного суду м. Одеси Нікітіної С.Й. із цивільною справою №522/13199/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про зобовязання вчинити певні дії, яка знаходиться у провадженні судді Приморського районного суду м. Одеси Науменко А.В. та визначено їх слухання в одному провадженні у судді [PERSON] під єдиним номером - №522/13199/13-ц. Судом встановлено, що по вищевказаній справі №522/13199/13-ц за обєднаним провадженням представником позивачів: [PERSON], [PERSON] за довіреністю [PERSON] 21.08.2014 року подано до Приморського районного суду м. Одеси заяву про відвід експерта, за її підписом. В поданій заяві, як вказує позивач зокрема зазначено: - «Такий висновок не задовольняв інтереси [PERSON], тому вона домовилася про проведення повторної експертизи, з висновками, що потрібні відповідачу, у певній експертній установі»; - «Заявники мають підстави вважати, що неправдиве повідомлення про вибухівку це частина плану з отримання [PERSON] певного рішення у справі №522/13199/13-ц. [PERSON] була зацікавлена у тому, щоб судове засідання о 11:30 год 17.06.2014 року не відбулося у призначений час»; - «За бажанням відповідача, експертною установою призначено Одеський науково-дослідний інститут судових експертиз, в якому [PERSON] має корупційні звязки та особисто спілкується з начальником інституту». Сторони в судовому засіданні повідомили суд, що заява за підписом [PERSON] про відвід експерта по суті Приморським районним судом м. Одеси не розглянута. Позивач [PERSON] зазначила, що вказана відповідачем в заяві інформація є недостовірною та порушує честь та гідність і завдає їй моральної шкоди. Відповідно до ст. 297 Цивільного кодексу України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно Постанови Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»: п. 17 інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред'явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом. Не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів. Вказана вимога по суті означала б вимогу повторної судової оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій справі. Якщо ж недостовірну інформацію було поширено в ході розгляду іншої справи зазначеними вище учасниками процесу відносно інших осіб, які не були учасниками процесу, то ці особи, якщо вони вважають, що така інформація порушує їх особисті немайнові права, вправі звернутися до суду за захистом своїх прав у порядку, передбаченому процесуальними кодексами. П. 18 згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. 19. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. З дослідженої судом заяви [PERSON] вбачається, що зазначена в заяві про відвід експерта нею інформація є обґрунтуванням заяви про відвід, підставою пред'явлення такої заяви, та є предметом дослідження при розгляді вказаної заяви по суті. Суд вважає, що надання оцінки по суті таким судженням при розгляді даного позову означало б надання судом оцінки обставинам іншої цивільної справи, що в даний час розглядається. Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Так, відповідно до положення ч.1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Положення цієї норми визначають розподіл тягаря доведення між сторонами, з урахуванням чого мають бути застосовані положення ст. 60 ЦПК України щодо обовязків доказування. Відмовляючи у позові відповідно до вимог ст. ст. 277, 297 ЦК України, оскільки згідно з роз'ясненнями, наведеними у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", суд вважає, що звернення відповідача із заявою про відвід експерта до Приморського районного суду м. Одеси є реалізацією нею процесуального права, як представника сторін, передбаченого статтями 22, 23 ЦПК України, а не поширення недостовірної інформації. З урахуванням наведеного суд вважає, що заявлені позовні вимоги [PERSON] про захист гідності та честі і відшкодування моральної шкоди є безпідставними, тому відмовляє в їх задоволенні у повному обсязі.

Outcome: dismissed