Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до кредитного договору № б/н від 11.03.2009 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 1 300, 00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.uaскладає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач, в свою чергу свої зобов'язання перед банком не виконав, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість, яка станом на 30.04.2018 року становить 16 243, 69 гривень, та складається з наступного: 1 259, 58 гривень - заборгованість за кредитом; 10 495, 27 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3 239, 14 гривень - заборгованість за пенею та комісією; 500, 00 гривень - штраф (фіксована частина); 749, 70 гривень - штраф (процентна складова). Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, в позовній заяві просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, вказаних в позовній заяві, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, відзив на позов не подав. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частини 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № б/н від 11.03.2009 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 1 300, 00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.uaскладає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач, в свою чергу свої зобов'язання перед банком не виконав, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість, яка станом на 30.04.2018 року становить 16 243, 69 гривень, та складається з наступного: 1 259, 58 гривень - заборгованість за кредитом; 10 495, 27 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3 239, 14 гривень - заборгованість за пенею та комісією; 500, 00 гривень - штраф (фіксована частина); 749, 70 гривень - штраф (процентна складова). Відповідно до статті 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина 1 стаття 626 Цивільно кодексу України). Визначення поняття зобов'язання міститься у частині 1 статті 509 Цивільного кодексу України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до статті 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно частини 1 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved