Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування незаконно отриманих коштів, в якому зазначив, що наказом Добровеличківського РЦЗ від 08.12.2004 року № НТ041208 на підставі Закону України "Про зайнятість населення", [PERSON] був наданий статус безробітнього з 08.12.2004 року та було призначено і розпочато виплату допомоги по безробіттю з 08.12.2004 по 03.12.2005 рік. Наказом від 05.12.2005 року №НТ051205 [PERSON] припинена виплата допомоги по безробіттю та її реєстрація як безробітнього у зв'язку з невідвідуванням центру зайнятості без поважних причин більше 30 календарних днів з 03.12.2005 року. Наказом Добровеличківського РЦЗ від 27.12.2012 року № НТ121227 на підставі Закону України "Про зайнятість населення", [PERSON] був наданий статус безробітнього з 27.12.2012 року та було призначено і розпочато виплату допомоги по безробіттю з 27.12.2012 року по 04.07.2013 рік. Наказом від 11.07.2013 року №НТ130711 [PERSON] припинена виплата допомоги по безробіттю та її реєстрація як безробітнього у зв'язку з невідвідуванням центра зайнятості без поважних причин більше 30 календарних днів з 04.07.2013 року. Загальний розмір допомоги по безробіттю, яку відповідач отримала за період з 08.12.2004 по 03.12.2005 року становить 1338 гривень 75 копійок, та за період з 27.12.2012 по 04.07.2013 рік становить 5546 гривень 46 копійок, а всього на загальну суму 6885 гривень 21 копійка. При звірці бази даних безробітніх громадян з Єдиним державним реєстром юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців, було виявлено, що [PERSON] з 09.04.2004 по 04.02.2015 рік зареєстрована як фізична особа - підприємець. На підставі розслідування було складено акт № 11 від 19.02.2016 року про розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", та 22.02.2016 року позивачем був виданий наказ № 6 про повернення виплат матеріального забезпечення, яке відповідач в добровільному порядку сплатити відмовляється. Вказані обставини спонукали Добровеличківський РЦЗ звернутися до суду з відповідним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, належним чином, надав до суду письмову про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Також просив суд винести заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, належним чином, в порядку ч.3 ст.76 ЦПК України, поважних причин своєї неявки, заяв про розгляд справи за його відсутності та заперечень проти позову до суду не надав. Дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини: [PERSON] 08.12.2004 та 27.12.2012 звернулася до Добровеличківського РЦЗ із заявою про сприяння у працевлаштуванні. Серед іншого відповідач зазначила, що на той момент не має постійного чи тимчасового заробітку та не зареєстрована як фізична особа-підприємець ( а.с.9-10). Із витягу із наказів про прийняті рішення по особі [PERSON] ПК № 111401804120100003, встановлено, що : - наказом начальника Добровеличківського РЦЗ від 08.12.2004 року № НТ041208 [PERSON], надано статус безробітного з 08.12.2004 ; - наказом начальника Добровеличківського РЦЗ від 08.12.2004 року № НТ041208 призначено допомогу по безробіттю з 08.12.2004 по 02.12.2005; - наказом начальника Добровеличківського РЦЗ від 08.12.2004 року № НТ041208 позивачеві розпочато ( поновлено ) виплату допомоги по безробіттю з 08.12.2004 ; - наказом начальника Добровеличківського РЦЗ від 09.12.2004 року № НТ041209 [PERSON], скорочено виплату по безробіттю у зв'язку із відмовою безробітного від проходження професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації з 08.12.2004 по 06.01.2005; - наказом начальника Добровеличківського РЦЗ від 10.01.2005 року № НТ050110 [PERSON], розпочати ( поновити ) виплату допомоги по безробіттю з 07.01.2005; - наказом начальника Добровеличківського РЦЗ від 07.09.2005 року № НТ050907 [PERSON], скоротити виплату допомоги по безробіттю з 06.09.2005 по 07.10.2005; - наказом начальника Добровеличківського РЦЗ від 10.10.2005 року № НТ051010 [PERSON], розпочати ( поновити ) виплату допомоги по безробіттю з 08.10.2005; - наказом начальника Добровеличківського РЦЗ від 05.12.2005 року № НТ051205 [PERSON], припинити виплату допомоги по безробіттю з 03.12.2005; - наказом начальника Добровеличківського РЦЗ від 18.08.2006 року № НТ060818 [PERSON], знята з обліку у зв"язку з невідвідуванням безробітним центру зайнятості протягом 30 і більше календарних днів без поважних причин після закінчення встановленого строку відвідування з 18.08.2006; - наказом начальника Добровеличківського РЦЗ від 23.02.2016 року №НТ160223 [PERSON], необхідно повернути виплати, повернути кошти у встановленому порядку відповідно до частини 3 ст.36 ЗУпЗДССВБ з 08.12.2004 Сума боргу 1338,75 по 03.12.2005 (а.с.11 ). Із витягу із наказів про прийняті рішення по особі [PERSON] ПК № 111412122000022, встановлено, що : - наказом начальника Добровеличківського РЦЗ від 27.12.2012 року № НТ121227 [PERSON], надано статус безробітного на загальних підставах з 27.12.2012 ; - наказом начальника Добровеличківського РЦЗ від 27.12.2012 року № НТ121227 призначено допомогу по безробіттю з 27.12.2012 по 21.12.2013; - наказом начальника Добровеличківського РЦЗ від 27.12.2012 року № НТ121227 позивачеві розпочато ( поновлено ) виплату допомоги по безробіттю з 27.12.2012 ; - наказом начальника Добровеличківського РЦЗ від 11.07.2013 року № НТ130711 [PERSON], припинено виплату допомоги по безробіттю у зв"язку з поданням безробітним заяви про припинення реєстрації з 04.07.2013; - наказом начальника Добровеличківського РЦЗ від 23.02.2016 року № НТ160223 [PERSON], необхідно повернути виплати, повернути кошти у встановленому порядку відповідно до частини и 3 ст.36 ЗУпЗДССВБ з 27.12.2012 Сума боргу 5546,46 по 04.07.2013 (а.с.12 ). З акту № 11 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про зайнятість населення" від 19.02.2016 року, встановлено, що за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців [PERSON], була зареєстрована як фізична особа - підприємець з 09.04.2004 по 04.02.2015 року. В період перебування на обліку в Добровеличківському РЦЗ відповідач не повідомила центр зайнятості про факт реєстрації як фізичної особи - підприємця з 09.04.2004 року, чим порушила п. 2 ст. 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (а.с. 13). З довідки, виданої начальником відділу бухгалтерського обліку, встановлено, що в ході звірки спеціалістом Добровеличківського РЦЗ було виявлено, що безробітня [PERSON] перебуваючи на обліку з 08.12.2004 по 18.08.2006 року дійсно була зареєстрована приватним підприємцем. Допомога по безробіттю виплачена [PERSON], підлягає поверненню особою в сумі 1338 гривень 75 копійок (а.с. 14). Відповідно до довідки, виданої начальником відділу бухгалтерського обліку, встановлено, що в ході звірки спеціалістом Добровеличківського РЦЗ було виявлено, що безробітня [PERSON] перебуваючи на обліку з 27.12.2012 по 04.07.2013 та дійсно була зареєстрована приватним підприємцем. Допомога по безробіттю виплачена [PERSON], підлягає поверненню особою в сумі 5546 гривень 46 копійок (а.с. 15). Наказом начальника Добровеличківського РЦЗ від 22.02.2016 року № 8 передбачено, що на підставі ст.36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" прийнято рішення про стягнення із [PERSON] суми допомоги по безробіттю в розмірі 6 885 гривень 21 копійка, як такої, що виплачена на підставі недостовірних відомостей з вини особи (а.с. 16). Статтею 1 Закону України "Про зайнятість населення" передбачено, що в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах, зокрема, громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців. Відповідно до ст.2 Закону України " Про зайнятість населення " безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи ю Статтею 7 Закону україни " Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття"передбачено, що видом забезпечення за цим Законом є, зокрема, допомога по безробіттю. Згідно ч.2,3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття ", застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення внаслідок умисного невиконання особою своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, встановлено, що датою державної реєстрації [PERSON], фізичною особою-підприємцем є 09.04.2004 року, а датою запису до реєстру є 19.01.2015 року; номер запису 2 427 175 0000 003339 . Крім того з'ясовано, що запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON] був вчинений 04.02.2015 року за № 24270060003003339. Зважаючи на викладене, суд вважає доведеними ті обставини, що відповідач під час звернення до позивача із заявою про сприяння у працевлаштуванні та в період перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітня була фізичною особою-підприємцем, тобто належала до зайнятого населення, що виключало можливість виплати їй допомоги по безробіттю. Про вказані обставини їй було достовірно відомо, однак центр зайнятості не повідомила, чим порушила вимоги ч.2 ст.36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття ". З огляду на ті обставини, що безпідставна виплата [PERSON] допомоги по безробіттю сталася внаслідок умисного невиконання нею свого обов'язку щодо своєчасного поданя відомостей про обставини, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг, а також враховуючи те, що відповідач відмовляється у позасудовому порядку вирішити даний спір, суд вважає, що на підставі ч.3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття " позивач має право вимагати стягнення з [PERSON], безпідставно виплаченої їй допомоги по безробіттю, а тому позов обґрунтований та підлягає задоволенню повністю. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати . Отже з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 1378 гривень 00 копійок. На підставі ст.ст. 36, 39 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", ст. ст.3,10,11,15,60,88,209,212-215, ЦПК України, суд, -

Outcome: approved