Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні батьком, визначення способу участі батька у вихованні дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, пояснивши, що 8.09.2012 року сторони уклали між собою шлюб. Від зареєстрованого шлюбу вони мають малолітню дитину: доньку - [PERSON] , [INFO] . Протягом всього подружнього життя позивач багато працював і донька та дружина були на його повному утриманні. Він повністю забезпечував їх всім необхідним. Він виховував дитину та проводив з нею та дружиною весь час відпусток та вихідні дні. Однак їхні відносини з відповідачем почали погіршуватись з переїздом до м. Києва батьків відповідача. Згодом сторони остаточно розійшлись, але позивач ніколи не залишав доньку і постійно наголошував про активну участь у її вихованні, але відповідач перешкоджала йому виконувати свої батьківські обов`язки. Дитина спочатку охоче спілкувалась з батьком, але з часом почала пояснювати, що він їм не потрібен. Знаючи характер колишньої дружини та вплив на неї її батьків, позивач впевнений, що саме вона причетна до негативного формування свідомості дитини щодо її батька. Відповідач неодноразово зверталась до різних державних установ з викладенням неправдивих фактів щодо позивача з метою створення проблем або і звільнення з роботи позивача. На день народження доньки [INFO] він приїхав до дитини з подарунками, але відповідач перешкодила їхньому побаченню, те ж саме сталось і інші дні. Постійно відвідуючи дитячий ясла-садок „Абетка" і цікавлячись життям дитини, позивач з`ясував, що з 10.11.2017 року по 26.02.2018 року [PERSON] не відвідувала дитячий заклад за сімейних обставин зі слів матері. За таких обставин просять зобов`язати відповідача не чинити позивачу перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, встановити батьку малолітньої дитини способи участі у побаченні, спілкуванні та вихованні доньки: бачитись з дитиною кожний понеділок, вівторок, середу, четвер після закінчення уроків і до 20-00 годин (без присутності матері), кожної п`ятниці з 18-00 годин до неділі 18-00 годин з ночівлею дитини за місцем проживання батька (без присутності матері), щорічно 3 дні поспіль у період весняних та осінніх канікул у відповідності з датами шкільного канікулярного графіку дитини (без присутності матері), щорічно 9 днів поспіль у період зимових канікул у відповідності з датами шкільного канікулярного графіку дитини (без присутності матері), щорічно 30 днів поспіль у період літніх канікул у відповідності з датами шкільного канікулярного графіку дитини (без присутності матері), у святкові дні (день народження дитини [INFO] кожного року; Різдво, Новий Рік) з 11-00 годин до 18-00 в день свята або наступний день після свята (без присутності матері), необмежене спілкування з донькою особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою; зобов`язати відповідача письмово повідомляти позивача будь-якими засобами зв`язку з підтвердженням отримання батьком дитини даного повідомлення, точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини за два дні до запланованої зустрічі згідно графіку батька з дитиною, а у разі настання змін щодо цих питань, повідомляти [PERSON] будь-якими засобами зв`язку з підтвердженням отримання батьком дитини даного повідомлення на наступний день з дня настання таких обставин. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні вимоги позову не визнав, пояснивши, що батько дитини має право на побачення з дитиною, але якщо це не завадить самій дитині. В даному випадку згідно психологічного висновку [PERSON] не може зустрічатись з батьком, оскільки це шкодить її здоров`ю. З цього приводу у неї з`явились хвороби, які виникли в наслідок постійних сварок між батьками і її реакції на оточуючі батьківські відносини. За таких обставин позов не підлягає задоволенню. Представник 3-тьої особи служби у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації Лунін А.В. просив винести рішення згідно закону, в подальшому до суду не з`явився, надавши висновок Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про доцільність встановлення побачень батька з дитиною та встановленого графіку з додатками до висновку (т.2, а.с.128-130; 135-139). Заслухавши учасників справи, представника 3-ї особи, спеціаліста, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що вимоги позову підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як регламентує ч.1, ст.21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Частина 1-2, ст.22 Основного Закону наголошують права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Стаття 24 Конституції України зазначає, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. У відповідності до ч.1-2, ст.51 Конституції України кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Як зазначає ч.2, ст.3 Конвенції „Про права дитини", прийнятої резолюцією №44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 року держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Стаття 5 цієї Конвенції наголошує, що держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов`язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім`ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються. Частина 3, ст.9 Конвенції продовжує, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Частина 2, ст.14 цієї Конвенції передбачає, що держави-учасниці поважають права та обов`язки батьків і у відповідних випадках законних опікунів керувати дитиною в здійсненні її права методом, що відповідає здібностям дитини, які розвиваються. Частина 1, ст.18 Конвенції вказує, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Системний аналіз вказаних вище норм права вказує на те, що всі громадяни, суб`єкти права є вільні і рівні у своїх правах, які є невідчужуваними та непорушними, а також є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за будь-якими ознаками, включають і стать особи. Вказані гарантії відносяться і до сімейних правовідносин. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів сторонами по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Згідно ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Ч.2 цієї ж статті зазначає, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом положень ч.3, ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Як встановлено у судовому засіданні, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 8.09.2012 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований у Комунарському районному у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №699 (а.с.7). Від зареєстрованого шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину: доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Як зазначає ч.4, ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29.08.2018 року шлюб між сторонами було розірвано, а також встановлено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] , [INFO] , уродженкою м. Запоріжжя. Рішення не оскаржувалось у апеляційному порядку і вступило в законну силу. Згідно ч.2, ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Частина 3 цієї ж статті наголошує, що той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що протягом всього подружнього життя позивач багато працював і донька та дружина були на його повному утриманні. Він повністю забезпечував їх всім необхідним. Він виховував дитину та проводив з нею та дружиною весь час відпусток та вихідні дні. Однак їхні відносини з відповідачем почали погіршуватись з переїздом до м. Києва батьків відповідача. Згодом сторони остаточно розійшлись, але позивач ніколи не залишав доньку і постійно наголошував про активну участь у її вихованні, але відповідач перешкоджала йому виконувати свої батьківські обов`язки. Дитина спочатку охоче спілкувалась з батьком, але з часом почала пояснювати, що він їм не потрібен. Знаючи характер колишньої дружини та вплив на неї її батьків, позивач впевнений, що саме вона причетна до негативного формування свідомості дитини щодо її батька. Відповідач неодноразово зверталась до різних державних установ з викладенням неправдивих фактів щодо позивача з метою створення проблем або і звільнення з роботи позивача. На день народження доньки [INFO] він приїхав до дитини з подарунками, але відповідач перешкодила їхньому побаченню, те ж саме сталось і інші дні. Постійно відвідуючи дитячий ясла-садок „Абетка" і цікавлячись життям дитини, позивач з`ясував, що з 10.11.2017 року по 26.02.2018 року [PERSON] не відвідувала дитячий заклад за сімейних обставин зі слів матері. Вказані обставини про турботу батька, позивача по справі, до своєї дитини [PERSON] підтверджуються чисельними скріншотами SMS-повідомлень з мобільного телефону позивача адресовані відповідачу (т.1, а.с.113-144), нотаріально посвідченими заявами сусідів та знайомих (т.1, а.с.145-146), фіскальними банківськими чеками про перерахунок коштів позивача відповідачу (т.1, а.с.151-155). Крім того, характеристики спортивних клубів „ Ягуар-Запоріжжя " та „ Святослав " (т.1, а.с.148-149), а також благодійного фонду „Майбутнє нації 2017" (т.1, а.с.150) характеризують позивача як чудового і люблячого батька дитини. Представник відповідач у судовому засіданні не заперечував вказаній інформації, тому вказані ствердження позивача залишились не спростованими сторонами у справі. Крім того, з листа Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про розгляд звернень (т.2, а.с.136-137) та з пояснень представника 3-ї особи Луніна А.В. вбачається, що [PERSON] на неодноразові запрошення служби та Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Дарницького району м. Києва не з`являлась. Як регламентує ч.2, ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За правилами ч.1-2, ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Розпорядженням Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації від 27.11.2017 року №744 було визначено участь [PERSON] у вихованні його доньки [PERSON] , встановивши графік спілкування: щодня у робочі дні з 17-00 годин до 18-30 годин; щонеділі з 10-00 годин до 12-00 годин; зобов`язано батька дитини забезпечити та дотримуватись режиму харчування, розвитку та відпочинку дитини, не допускати протиправних дій та негативних розмов відносно матері дитини [PERSON] , а також зобов`язано останню не допускати протиправних дій та негативних розмов відносно батька дитини [PERSON] (т.1, а.с.8). З відповіді служби у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації від 8.05.2019 року №1497 з листопада 2017 року по 8.05.2019 року [PERSON] 13 разів звертався з заявами щодо перешкоджання йому [PERSON] у виконання вказаного розпорядження (т.1, а.с.9-14; т.2, а.с.135; 138-139). За таких обставин суд вважає, що позовна вимога про чинення перешкод відповідачем позивачу знайшла своє повне підтвердження у судовому засіданні і не викликає сумніву, тому необхідно зобов`язати відповідача не чинити позивачу перешкоди у спілкуванні та вихованні його малолітньої дитини: доньки - [PERSON] , [INFO] , а також визначити наступний спосіб участі позивача у вихованні своєї дитини. За змістом висновку служби у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про визначення участі батька [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] від 13.05.2019 року №101-4175/03 рекомендовано встановити наступний графік побачення батька з дитиною: - щодня у робочі дні з 17-00 годин до 18-30 годин; - щонеділі з 10-00 годин до 12-00 годин (т.2, а.с.128-130). За правилами ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд виходить із обов`язкового права батька, який проживає окремо від дитини, бачитись зі своєю дитиною, рівності прав матері та батька щодо спілкування, виховання та утримання своєї дитини, стану здоров`я дитини і захисту її інтересів та приходить до висновку про встановлення графіку побачень та спілкування [PERSON] зі своєю донькою [PERSON] : кожні понеділок, середу та п`ятницю кожного тижня кожного місяця щорічно з 17-00 годин до 20-00 годин без присутності матері дитини [PERSON] , в задоволенні решти вимог відмовити; щонеділі кожного тижня кожного місяця щорічно з 11-00 годин до 15-00 годин без присутності матері дитини [PERSON] , в задоволенні решти вимог відмовити; щорічно 3 дні поспіль у період весняних та осінніх канікул у відповідності з датами шкільного канікулярного графіку дитини без присутності матері дитини; щорічно 5 днів поспіль у період зимових канікул у відповідності з датами шкільного канікулярного графіку дитини без присутності матері дитини, в задоволенні решти вимог відмовити; щорічно 30 днів поспіль у період літніх канікул у відповідності з датами шкільного канікулярного графіку дитини без присутності матері дитини; щорічно у святкові дні ([INFO] кожного року в день народження дитини, у Православне Різдво, на Новий Рік 1.01.) з 11-00 годин до 15-00 годин без присутності матері дитини, в задоволенні решти вимог відмовити; необмежене спілкування батька з дитиною різними засобами зв`язку, оскільки суд приймає до уваги вік дитини (6 повних років на день винесення рішення), яка повністю обходить сама свої потреби, її завантаженість у позашкільний час, а також беззаперечне та обов`язкове право батька бачитись зі своєю дитиною, яке є непорушним. Суд не приймає до уваги думку представника відповідача та допитаного спеціаліста щодо незадовільного психологічного стану здоров`я дитини, який впливає на побачення батька з дитиною, враховуючи малолітній вік дитини, можливий вплив сторонніх осіб на її думку, підпорядкування такому впливу, відсутність повноцінного сформованого бачення сімейних відносин, її місце проживання саме з матір`ю, яка заперечувала побаченням батька з дитиною, а також з метою уникнення в майбутньому можливих конфліктних ситуацій під час побачень, які мають часові обмеження. Для встановлення графіку побачень суд також враховує відстань до місця проживання позивача, де створені всі умови, необхідність забирати та супроводжувати дитину зі шкоди до свого місця проживання, час необхідний для відпочинку та харчування доньки, що є правом батька на прояв піклування та турботи за свою дитину протягом більш тривалого часу. Час побачень у святкові та вихідні дні також повинен бути збільшений, ніж встановлений 3-ю особою, оскільки батько дитини має право на відвідування з донькою дитячих місць відпочинку, розваг, дозвілля, тощо. З метою уникнення можливих спорів щодо одночасного придбання на один і той же час чи один і той же період путівок, квитків на виїзд дитини за межі м. Києва з матір`ю чи батьком, сторонам слід попередньо домовитись про дати виїзду для повного і безумовного виконання даного рішення суду. Крім того, призначаючи вказаний спосіб участі батька у вихованні дитини, суд в обов`язковому порядку з урахуванням віку дитини вважає необхідним зобов`язати [PERSON] забезпечити та дотримуватись режиму харчування, розвитку та відпочинку доньки, не допускати протиправних дій та негативних розмов відносно матері дитини [PERSON] , а також одночасно зобов`язати [PERSON] не допускати протиправних дій та негативних розмов з донькою відносно батька дитини [PERSON] .

Outcome: partial