Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

08 листопада 2017 року ПАТ КБ ПриватБанк звернувся до суду з позовом до [PERSON], якому заявлена вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором. Так, відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до [PERSON] та правил надання продукту кредитних карт від 27 грудня 2016 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 9286,71 грн. зі сплатою 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушила умови Генеральної угоди і має прострочену заборгованість. Станом на 17 жовтня 2017 сума заборгованості складає 11 799 грн. 51 коп., де 8492 грн. 76 коп. сума заборгованості за кредитом, 1316 грн.83 коп. сума заборгованості по процентах за користування кредитом, 1698 грн. 55коп. - заборгованість з пені та комісії, 291 грн.37коп сума штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Відповідач в добровільному порядку не вжила заходів щодо погашення заборгованості, тому ПАТ КБ ПриватБанк вимушений звернутись до суду із вищевказаним позовом ( а.с.1-2). Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином. Представник позивача у письмовій заяві повідомив судові про те, що ПАТ"КБ"ПриватБанк" підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які були викладені в позовній заяві, та прохає справу розглянути справу без участі свого представника, не заперечує проти винесення заочного рішення в разі неявки відповідача в судове засідання ( а.с.48, 38). Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча про час і місце його проведення повідомлялась, причини своєї неявки судові не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без її участі не заявила, заперечень проти позову не надала , тому на підставі ст.169, 224 ЦПК України, за письмової згоди представника позивача ПАТ "КБ"ПриватБанк", суд ухвалює заочне рішення( а.с. 38). У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, зясувавши позицію позивача у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості ( далі - Генеральна угода) та приєднання до [PERSON] та правил надання продукту кредитних карт від 27 грудня 2016 року, укладеної між ПАТ КБ ПриватБанк та відповідачем [PERSON], відповідач отримала кредит в розмірі 9286,71 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом ( а.с.5). Згідно п.п. 2.1 Генеральної угоди погашення заборгованості здійснюється в слідуючому порядку: з 1 по 25 число кожного місяця божник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 364 грн.34коп. для погашення заборгованості по кредиту, яка склається з заборгованості по кредиту, процентів,а також інших витрат згідно [PERSON] та Правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31 грудня 2019 року. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ "КБ"ПриватБанк" Умовами та правилами , Тарифами складають між нею та банком кредитний договір ( а.с.5). При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно цієї статті, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами є саме "[PERSON] та правила надання банківських послуг" та "Тарифи банку", які викладені на банківському сайті , згідно яких обслуговується відповідач. Своєю заявою та підписом в Генеральній угоді відповідч підтвердила той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в ПАТ"КБ"ПриватБанк", які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі ( а.с.4,5). Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України - якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалась. Відповідно до ст.ст.526,1054 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається та позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п.2.1.1.5.5 [PERSON], позичальник зобов"язується погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використовування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.2.1.1.5.6 [PERSON], у разі невиконання зобов"язань за договором, на вимогу банку виконати зобов"язання з повернення кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та [PERSON]), оплати винагороди банку. Власник карти зобов"язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту ( п.1.1.2.7 [PERSON]). За п. 2.1.1.4.6. [PERSON] має право в разі порушення Клієнтом зобовязання по погашенню заборгованості перед Банком протягом 90 днів з моменту виникнення таких порушень змінити умови кредиту, встановив строк повернення кредиту 91-й день з моменту порушення зобовязань Клієнта по погашенню кредиту та вимагати від Клієнта повернення кредиту, виплати відсотків за його використання, виконання інших зобовязань по кредиту в повному обсязі. Свої зобов"язання за кредитним договором позивач виконав в повному обсязі, надав грошові кошти відповідачу, а остання отримала вказані кошти. Впродовж дії кредитного договору відповідачем було порушено вимоги вказаного договору, щодо своєчасності сплати кредиту, відповідач неналежним чином та не у повному обсязі виконувала свої зобовязання за вищезазначеним кредитним договором. Враховуючи отримання відповідачем кредитної картки, проведення з нею операцій, нездійснення щомісячних платежів в обумовленому сторонами розмірі, залишок кредиту в розмірі 8492 грн.76коп., ця сума підлягає стягненню на користь позивача в повному обсязі. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов"язковим для виконання сторонами. Згідно ст.525, ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його уомв не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов"язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов"язання. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальниика процентів від суми позики в розмірі , що передбачено договором. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).\~ Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.\~ Відповідно до ч.1 ст.598, 599 ЦК України, зобов"язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов"язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. За п. 2.1.1.12.6. [PERSON] за користування Кредитом та [PERSON] нараховує проценти в розмірі, встановленому Тарифами Банку, із розрахунку 360 днів на рік, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13. Враховуючи наведені положення статті 1054 ЦК України, пунктів 1.1.1.45. та 1.1.2.5. [PERSON], вимога про стягнення нарахованих процентів в розмірі 1316 грн.83коп. є правомірною. Згідно п.2.2 Генеральної угоди, сторони узгодили, що строк поверення кредиту рахується 32 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту починаючи з 32 дня порушення, вважається простроченою. Боржник сплачує банку штраф в розмірі 291 грн.37коп. Зважаючи на вище викладене суд прийшов до висновку , що заборгованість зі сплати тіла кредиту, нараховані відсотки за користування кредитом, що є винагородою банку , штраф в розмірі 291 грн. 37 коп. передбачені кредитним договором і тому підлягають стягненню з боржника , в повному обсязі в сумі 10 100 грн. 96 коп. Що стосується стягнення заборгованості за пенею та комісією за користування кредитом в сумі 1698 грн. 55коп.., суд виходить з наступного: позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача суми пені та комісії за користування кредитом, однак доданий розрахунок цієї суми є загальним для комісії та пені (суми комісії та пені в розрахунку зазначені в загальній колонці). Разом з цим, комісія та пеня є різними поняттями, рівно як й підстави для їх обрахування. За статтею 539 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. В постанові №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року Верховний Суд України дійшов наступного висновку: «За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення». Згідно ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Зазначене свідчить про те, що заявлені банком вимоги в частині стягнення заборгованості за пенею та комісією за користування кредитом в сумі 1698 грн. 55коп.., є неконкретними, під час розгляду справи позивачем не уточнені, окремі розрахунки заборгованості за комісією та за пенею відсутні, тому в цій частині вимоги позивача задоволенню не підлягають. Враховуючи вище викладене, а також те, що неналежне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором підтверджене доказами, виходячи із встановлених ст.526 ЦК України загальних умов виконання зобов'язання, передбаченого ст.629 ЦК України принципу обов'язковості договору, з відповідача на користь ПАТ"КБ"ПриватБанк" підлягає стягненню сума заборгованості станом на 17 жовтня 2017 року у розмірі 10 100 грн. 96 коп. Оскільки позовні вимоги ПАТ"КБ"ПриватБанк" щодо стягнення заборгованості задоволені частково , тому суд в порядку ст.88 ЦПК України має підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат пропорційно до задоволених вимог. Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір в розмірі 1 600 грн., на користь позивача підлягає стягненню з відповідача сума пропорційно до розмірі задоволених вимог, а саме сума в розмірі 1369 грн.60коп. .

Outcome: partial