Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

21.10.2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача Волноваського об`єднаного УПФУ Донецької області, в якому просить стягнути грошові кошти, набуті в порядку спадкування за законом, і свої доводи обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 05.09.2019 року серія ННХ 300618, посвідченого державним нотаріусом Волноваської державної нотаріальної контори Петренко В.Є., реєстровий номер 834, спадкова справа № 55/2019, спадщина складається з суми не отриманої в зв`язку зі смертю [PERSON] пенсії в розмірі 82961,26 грн., яка не виплачена Волноваським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області, яка належала спадкодавцю на підставі довідки Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 2533/11-33/05 від 13.03.2019 року. Спадкоємцем в свідоцтві зазначено [PERSON] . Сума спадщини частково сплачено відповідачем у сумі 58193,08 грн. Листом від 27.09.2019 року відповідач надав роз`яснення, що розмір не отриманої пенсії було нараховано відповідно до вимог статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача Волноваського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, про причини неявки суд не інформував, тому вважає можливим розгляд справи проводити у відсутності сторін. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, подані у даній цивільній справі, суд вважає, що позові вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст.263 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.09.2019, виданого державним нотаріусом Волноваської державної нотаріальної контори Петренко В.Є., позивач успадкував після [PERSON] , який помер [INFO] , 82961,26 грн. суми недоотриманої в зв`язку зі смертю пенсії, що належала спадкодавцю на підставі довідки Волноваського ОУПФУ Донецької області №2533/11-33/05 від 13.03.2019 року. 12.09.2019 року [PERSON] отримала спадщину у вигляді недоотриманої пенсії [PERSON] у сумі 58193,08 грн. Згідно листа Волноваського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області від 27.09.2019 року №563/С-19-01-09 вбачається, що Пенсійний фонд відповідно до статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплатив недоотриману пенсію за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, яким є 10 вересня 2019 року. Виплату недоотриманої пенсії проведено у відповідності до цієї статті. Таким чином, матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] отримала частину недоотриманої пенсії після смерті батька [PERSON] в сумі 58193,08 грн., на 24768,18 грн. менше. Разом з тим, Управління відмовляє позивачеві у виплаті цих коштів як спадкоємцю. Відповідно до частини першої ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Відповідно до ст.1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст.317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з положеннями ч.1 ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зазначеним у п.5 ч.2 цієї статті, може бути примусове виконання обов`язку в натурі. Як було встановлено судом, відповідачем утримується належне позивачеві спадкове майно у виді суми недоотриманої пенсійної виплати, нарахованої пенсіонеру [PERSON] і не виплаченої йому за життя, право власності на яку в порядку спадкування за законом перейшло до позивача. Тим самим відповідач порушує право власності позивача на вказану спадщину, яке підлягає судовому захисту способом примусового виконання обов`язку в натурі. Крім того, суд вважає за необхідне наголосити, що відмова у виплаті успадкованих позивачем коштів становить порушення його права на мирне володіння своїм майном, передбачене статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом" (рішення у справах "Амюр проти Франції", "Колишній король Греції та інші проти Греції" та "Малама проти Греції"). Водночас ст. 1 Першого протоколу не гарантує права на надбання майна (рішення у справах "Ван дер Мюсель проти Бельгії" та "Копеський проти Словаччини"). Особа може заявляти про порушення ст.1 Першого протоколу тільки тією мірою, якою оскаржувані рішення національного суду стосуються її майна в розумінні цього положення. "Майном" може бути як "існуюче майно", так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні "легітимні сподівання" на реалізацію майнового права. "Легітимні сподівання" за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі "Копеський проти Словаччини"). А тому, зважаючи на принцип захисту легітимних очікувань особи та на один з загальновизнаних способів захисту прав особи в національному законодавстві України, який полягає в примусовому виконанні обов`язку в натурі, суд вважає, що стягнення з Волноваського ОУПФУ Донецької області на користь позивача у порядку спадкування недоотриманих померлим [PERSON] пенсійних виплат є об`єктивним та обґрунтованим способом захисту порушеного права позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. За встановлених судом обставин справи та відповідних їм правовідносин позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. У зв`язку із задоволенням позову, згідно з вимогами ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути 768,40 грн. судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved