Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому зазначив, що 19.03.2014р. з вини водія [PERSON] сталася ДТП. Внаслідок якого був пошкоджений автомобіль «Фольцваген» держ. номер [NUMBER], що належить [PERSON], під керуванням [PERSON]І На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована відповідно до полісу № АС 7361073 від 13.01.2014р. у ПАТ «Страхова компанія «Оранта-Січ», відповідно до якого страхова компанія здійснила виплату потерпілим у розмірі 33109,65 гр. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь зазначену суму страхового відшкодування в порядку регресу. Відповідач проти позову заперечує, мотивуючи тим, що відсутній бланк повідомлення про ДТП встановленого зразка; аварійний комісар без його відома займався встановленням розміру збитків; сума, яка сплачена потерпілим, визиває у нього сумнів; про страхової випадок він був повідомлений по мінуванню місяця; повідомлення про ДТП на його думку підроблено. Просить відмовити в позові у повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає. що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. 14.01.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту (поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №, АС 7361073 а.с.7-зв.) предметом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом ВАЗ 21114, держ. № [NUMBER]. Судом встановлено, що 19 березня 2014 року відповідач слідував по вул.. Історічній в місті Запоріжжі на належному йому автомобілі «ВАЗ 21114» держ. номер [NUMBER]. При зміні напрямку руху (повороті ліворуч) не надав перевагу в русі та скоїв зіткнення з автомобілем «Фольксваген» під керуванням [PERSON] Постановою Шевченківського райсуду міста Запоріжжя від 31.03.2014р відповідач притягнутий до адміністративної від повільності за ст. 124 КУпАП до штрафу в розмірі 340 гр. (а.с.10). Тобто відповідач визнаний винним у даному ДТП. З матеріалів справи вбачається, що 24 липня 2014 року страховою компанією здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 33109,56 грн. (а.с.28) виходячи з наступного розрахунку: 33\~759,56 грн. (відновлювальний ремонт) 1000 гр. (франшиза) + 350 гр. (витрати на евакуатор), що підтверджується страховим актом від 06.06.2014р. (а.с.7). Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком Підпунктом 33.1.4. п. 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон) передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до пп. "ґ" пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, якщо винна особа не повідомила страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідач звернувся до страхової компанії з повідомленням про ДТП яка сталася 19.03.2014р. понад місяць - 18.04.2014р. (а.с.13),. Заява від [PERSON] поступила до філії страхової компанії 20.03.2014р. (а.с.12) . Відповідач вважає, що це повідомлення про ДТП не повинно бути розглянутим позивачем, оскільки повідомлення написане не [PERSON], а [PERSON], про що свідчить рукописний текст, а саме: «я рухалась…». Доручення на таку дію з боку [PERSON] відсутнє. В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 квітня 2015 року по справі за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" про відшкодування в порядку регресу майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою на рішення апеляційного суду Рівненської області від 31 жовтня 2014 року, зазначено, що виплата страхового відшкодування потерпілому не залежить від звернення особи, винної у настанні страхового випадку, а лише є підставою для подання регресного позову до винної особи відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України Також Верховним Судом України у постанові № 6-1 цс 14 від 12 лютого 2014 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, висловлена правова позиція про те, що неповідомлення страховика про ДТП є підставою для відшкодування страхувальником в порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування. Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 16 постанови від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБ України), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, встановленого МТСБ України зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Відповідно до вимог Закону України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування", не може бути обмежено встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Таким чином, твердження відповідача, що повідомлення про ДТП, подане [PERSON] 30.03.2014р., позивач не повинен був виконувати та перераховувати гроші, не заслуговує на увагу и не має значення для вирішення спору по суті, оскільки відповідач винний у скоєнні ДТП, але у встановлений законом строк він не звернувся з повідомленням про ДТП до страхової компанії. Позовні вимоги крім іншого, підтверджуються: страховим актом (а.с.7), довідкою про ДТП (а.с.8), заявою [PERSON] про відшкодування шкоди від 28.04.20145р. (а.с.11), повідомленнями про ДТП (а.с.12,13), протоколом огляду транспортного засобу (а.с.17), висновком № 2013 з визначення величини вартості відновлюваного ремонту колісного транспортного засобу з калькуляціями відповідно до якого матеріальний збиток завданий на суму 38\~696,24 гр. (а.с.19-22), розрахунком суми виплати страхового відшкодування (а.с.25). Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. З урахуванням вищевикладеного, вимог діючого законодавства, того, що відповідач своєчасно не повідомив страхову компанію про настання страхового випадку, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Але суд вважає, що вимоги про стягнення 350 гр. за евакуацію автомобіля задоволенню не підлягають, оскільки це не є предметом договору страхування, і ця сума не входить до страхових виплат, а є предметом спору в порядку загального цивільного законодавства про відшкодування шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідач не довів правомірність своїх заперечень. Таким чином, за мінусом 350 гр., сума, яка підлягає стягненню, складає 32\~759 гр. 59 коп. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору відповідно до суми, що стягується, а саме: 327,59 гр.

Outcome: partial