Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

22.08.2018 року до суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Державний Ощадний банк України" в особі філії - Донецького обласного управління АТ "Ощадбанк"про стягнення з відповідача [PERSON] 27883,99 грн. заборгованості за кредитним договором та судових витрат. Позивач свої вимоги обґрунтовує такими обставинами. 04.06.2013 року між АТ "Ощадбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 295 про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово- кредитною схемою. 19 лютого 2014 року, на підставі заяви на встановлення кредиту по рахунку фізичної особи з Відповідачем укладено Додатковий договір № 3 до Договору (надалі - Додатковий договір № 3). відповідно до п 1.1.4 якого [PERSON] відкрито кредитну лінію з лімітом кредиту у сумі 31400,00 грн. зі сплатою 10.5 % річних за користування кредитом. Відповідно до п. 3.4. Договору (в редакції Додаткового договору № 1) Відповідач зобов'язалась щомісячно сплачувати за кредитом всі платежі, не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним. У зв'язку із порушенням відповідачем умов договору станом на 17.04.2018 року утворилась заборгованість у розмірі 27883,99 грн., що складається із тіла кредиту - 19163,27 грн., заборгованості по процентах - 1950,93 грн., інфляційного збільшення заборгованості 5653,40 грн., трьох процентів річних від суми заборгованості 1116,39 грн. Позивач наполягає на виникненні у нього права вимагати від [PERSON] повернення всієї суми, просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість. Відповідно до ч.9 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Останнім відомим позивачеві місцем реєстрації проживання [PERSON] є [ADDRESS]. Згідно із ст.1 Закону України Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року була визначена зміна територіальної підсудності судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним судам, зокрема, для справ, підсудних Петровському районному суду м. Донецька, визначена підсудність Краснолиманському міському суду Донецької області. За таких обставин цивільна справа відносно відповідача [PERSON] підлягає розгляду Краснолиманським міським судом Донецької області. Позивача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, представник позивача [PERSON] для участі в судовому засіданні не прибув, але надав суду заяву в якій просив розгляд справи провести без його участі та не заперечував проти заочного розгляду справи, на позовних вимогах наполягає. (а.с. 6,7). Виходячи з наведеного, а також з положень ч.1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідача [PERSON] було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на сайті Краснолиманського міського суду Донецької області (а.с. 40); однак відповідач для участі в судовому засіданні не прибула, заяви про відкладення розгляду справи до суду не направила, відзиву на позов не надала. Ухвалою суду від 31.10.2018 року прийнято рішення про здійснення заочного розгляду справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 04.06.2013 року між АТ "Ощадбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 295 про відкриття фізичній особі поточного рахунку для зарахування заробітної плати та здійснення платіжних операцій з використанням платіжної картки за дебетово- кредитною схемою. (а.с. 10-12) 19 лютого 2014 року, на підставі заяви на встановлення кредиту по рахунку фізичної особи з Відповідачем укладено Додатковий договір № 3 до Договору (надалі - Додатковий договір № 3). відповідно до п 1.1.4 якого [PERSON] відкрито кредитну лінію з лімітом кредиту у сумі 31400,00 грн. зі сплатою 10.5 % річних за користування кредитом. (а.с. 13) Відповідно до п. 3.4. Договору (в редакції Додаткового договору № 1) Відповідач зобов'язалась щомісячно сплачувати за кредитом всі платежі, не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним. У зв'язку із порушенням відповідачем умов договору станом на 17.04.2018 року утворилась заборгованість у розмірі 27883,99 грн., що складається із тіла кредиту - 19163,27 грн., заборгованості по процентах - 1950,93 грн., інфляційного збільшення заборгованості 5653,40 грн., трьох процентів річних від суми заборгованості 1116,39 грн. (а.с. 8) За змістом ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договір. Згідно із ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вимог договору та вимог закону. За загальним правилом одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускаються (ст.ст. 525, 526 ЦК України). В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється його належним виконанням. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та у порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). Відповідач не надала позивачеві грошових коштів на погашення заборгованості за кредитним договором, зобов'язання належним чином не виконала. Отже, у банку виникло право вимагати від [PERSON]повернення суми кредиту. Наведене дозволяє дійти висновку про обґрунтованість вимог позивача та задоволення позову. З приводу вимоги позивача про відшкодування понесених ним судових витрат суд зазначає таке. Згідно із ст. 133 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Філією - Донецьким обласним управлінням АТ "Ощадбанк"при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 1762,00 грн., що підтверджено наданим позивачем платіжним дорученням № 6180714606 від 07.08.2018 року (а.с. 3). За цих обставин суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору.

Outcome: approved