Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

27 січня 2015 року Кредитна спілка "Схід" (далі КС "Схід") звернулась до Краснолиманського міського суду Донецької області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, обґрунтувавши свої доводи тим, що 29 січня 2013 року між КС "Схід" та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №003-13, згідно з яким вона отримала від КС "Схід" кредит в розмірі 9500,00 грн. та зобов'язалась до 29 числа кожного місяця сплачувати проценти з розрахунку 0,16% від залишку основної суми за кожен день користування кредитом, частинами повертати основну суму кредиту згідно з графіком, а повністю повернути кредит до 29.01.2015 року, відповідно до п.2.3.2 Договору. Крім того, 29 січня року між КС "Схід" та [PERSON] І [PERSON] було укладено договори поруки, відповідно № 003-13/1 та 003-13/2, згідно з якими останні взяли на себе обов'язок солідарно відповідати за борговими зобов'язаннями [PERSON] До квітня 2013 року платежі вносилися позичальницею відповідно до графіку, а починаючи з травня 2013 року відповідач [PERSON] порушувала умови договору в наслідок чого станом на 27.01.2015 року утворилась заборгованість в розмірі 24305,89 грн., яка складається з: 8973,41- основної суми кредиту; 4529,86 - процентної заборгованості; 10802,62 грн. - штрафних санкцій, яку позивач просить стягнути солідарно з позичальника та поручителів та вирішити питання про судові витрати. В судовому засіданні представник позивача Тищенко М.А. підтримав позовні вимоги в повному обсязі, в обґрунтування позовних вимог навів доводи аналогічні викладеним в позовній заяви просив їх задовольнити. Зазначив, що штрафні санкції - пеня у розмірі 10802,62 грн. нарахована за порушення вимог п. 4.2. Кредитного договору за останні 80 днів до дня звернення до суду в розмірі 1% від суми заборгованості за кожен прострочений день виконання зобов'язання. Відповідач [PERSON], яка належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи (а.с. 58), в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її присутності в судовому засіданні за участю представника Башкова С.В. (а.с 34); письмових заперечень проти позову не надала. Представник відповідача [PERSON] адвокат Башков С.В., який діє на підставі договору про надання правової допомоги (а.с. 35-37), позовні вимоги визнав частково. Не заперечуючи проти факту укладення кредитного договору, отримання кредитних коштів позивачем в повному обсязі, розміру виконаних зобов'язань та правильності проведеного розрахунку основної суми кредиту та процентної заборгованості, вважає, що вимоги про стягнення пені не підлягають задоволенню, оскільки нарахування пені повинно проводитися з травня 2013 року з моменту порушення умов договору позичальником. Враховуючи, що діючим законодавством передбачений строк позовної давності для стягнення пені один рік, просив суд в цій частині відмовити в задоволенні позовних вимог. Крім того, зазначив, що не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення штрафних санкцій оскільки визначена позивачем пеня в розмірі 10802,62 грн. значно перевищує заборгованість за кредитом. Також вважає, що відсутні підстави для солідарної відповідальності поручителів [PERSON] та [PERSON], оскільки в договорах поруки № 003-13/1 та №003-13/2 не зазначена сума кредитних зобов'язань позичальника [PERSON], що свідчить про те, що вони не були ознайомлені з умовами кредитного договору № 003-13. Відповідач [PERSON] яка належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи (а.с. 60), в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її присутності в судовому засіданні (а.с. 33), письмових заперечень проти позову не надала. Відповідач [PERSON], яка належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи (а.с. 61), в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її присутності в судовому засіданні (а.с. 54), письмових заперечень проти позову не надала. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши представників сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм кредитні правовідносини. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про кредитні спілки" кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об'єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом. Частиною 3 статті 3 вказаного Закону передбачено, що кредитна спілка може укладати від свого імені договори та інші угоди, які не суперечать цьому Закону, іншим нормативно-правовим актам та статуту кредитної спілки, набувати майнові та немайнові права, мати обов'язки, що випливають із законодавства України та укладених кредитною спілкою угод, бути позивачем і відповідачем у судах. Судом встановлено, що згідно з п. 2. Статуту КС "Схід" є неприбутковою організацією, заснованою фізичними особами на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Відповідно до п. 4 Статуту, КС "Схід" є юридичною особою, має самостійний баланс і набуває статусу юридичної особи з моменту її державної реєстрації (а.с. 10-16). Державна реєстрація Спілки підтверджується свідоцтвом серії А00 № 309088 (а.с. 17 об.); відповідно до свідоцтва, виданого Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України КС "Схід" є фінансовою установою (а.с.17). 29 січня 2013 року між Спілкою та [PERSON] було укладено кредитний договір №003-13, згідно з яким вона отримала від Спілки кредит в розмірі 9500,00 грн. та зобов'язалась до 29 числа кожного місяця сплачувати проценти з розрахунку 0,16% від залишку основної суми за кожен день користування кредитом, частинами повертати основну суму кредиту згідно з графіком, а повністю повернути кредит до 29.01.2015 року, відповідно до п.2.3.2 Договору (а.с. 6). Відповідно до п.3.1. зазначеного Договору позичальник [PERSON] прийняла зобов'язання відповідно до графіку повертати основну суму кредиту та щомісячно вносити плату (проценти) за користування кредитом. Пунктом 4.1 Договору передбачено, що у разі неповернення кредиту чи несплати процентів в обумовлений договором термін Спілка має право застосувати штрафні санкції… Поручитель несе перед Спілкою солідарну з Позичальником відповідальність своїми коштами майном за своєчасне повернення кредиту, сплату процентів та штрафних санкцій по ньому. Згідно з п.4.2. Кредитного договору затримання Позичальником графікових сплат кредиту, його частини та/або процентів на строк понад 30 днів спілка має право розірвати договір та вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів за кожен прострочений день. Позичальник додатково сплачує пеню в розмірі 1% від заборгованості по кредиту. Факт отримання [PERSON] грошових коштів в сумі 9500 грн. підтверджується видатковим касовим ордером від 29.01.2013 року (а.с. 9). Крім того, 29 січня року між КС "Схід" [PERSON] та [PERSON] було укладено договори поруки відповідно № 003-13/1 та 003-13/2, згідно з якими останні взяли на себе обов'язок солідарно відповідати за борговими зобов'язаннями, що випливають з кредитного договору [PERSON] № 003-13/1 (а.с 7,8). Як визначено статтею 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, положеннями вказаного закону та кредитним договором №003-13 визначено, що отриманий у грошовій формі кредит повертається в такій же грошовій формі. Кредитна спілка, як було зазначено вище, є фінансовою установою, виключним видом її діяльності є надання фінансових послуг, отримання ж товарно-матеріальних цінностей на погашення кредиту, виданого фінансовою установою, нормами Цивільного кодексу та Закону України "Про кредитні спілки" не передбачено. Згідно ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У випадку прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики , що залишилася , та сплати процентів - з цих підстав кредитна заборгованість та відсотки за її користування підлягають стягненню в повному обсязі. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що актами цивільного законодавства України надано право сторонам договору самим обирати спосіб та порядок врегулювання спірних питань щодо виконання умов договору. Таким чином, підписуючи Кредитний договір № 003-13 [PERSON] була ознайомлена з умовами кредиту, порядком розрахунків, графіком платежів та відповідальністю за затримання сплат за кредитом. Вся інформація, яку кредитна спілка має повідомити позичальнику міститься у змісті кредитного договору є вичерпною. Підписавши договір відповідач погодився з умовами надання кредиту. З детального розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач [PERSON] за період дії кредитного договору сплатила основну суму боргу трьома платежами на загальну суму 526,59 грн. Станом на 27.01.2013 року залишок заборгованості по основній сумі складає 8973,41 грн., за процентами 4529,86 грн. (а.с. 5). Проти визначеного розміру заборгованості відповідачі та представник відповідача Башков С.В. не заперечували. Відповідно до частин 1, 4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання представником відповідача адвокатом Башковим С.В. позову в частині стягнення тіла кредиту в сумі 8973,41 грн., та процентів за користування кредитом в сумі 4529,86 грн. на загальну суму 13 503,27 грн., не суперечить закону, и не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає диспозитивне розпорядження представника відповідача и вважає, що заявлені позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Крім того, підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення штрафних санкцій виходячи з наступного. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша статті 1050 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення з боржника, який порушив грошове зобов'язання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобов'язання, оскільки відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України). Як установлено судом, пунктом п.4.2. Кредитного договору передбачено, що у разі затримання Позичальником графікових сплат кредиту, його частини та/або процентів на строк понад 30 днів позичальник зобов'язуєься сплачувати позикодавцю неустойку в розмірі 1% від усієї суми позики за кожен день прострочення. За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої статті 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України по справі № 6-100/цс14. Оскільки право на стягнення пені в кредитора виникло з наступного дня після затримки платежу 29 травня 2013 року, а до суду він звернувся лише - 27 січня 2015 року, то пеня підлягає стягненню лише в межах одного року до дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Позивачем заявлені вимоги про стягнення штрафних санкцій за останні 80 днів до дня пред'явлення позову. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині, правильність проведеного розрахунку (а.с 5), яким визначений розмір штрафних санкцій в сумі 10 802,62 грн. та задоволення позовних вимог в цій частині. Суд вважає необґрунтованим доводи представника відповідача адвоката Башкова С.В. в частині невизнання вимог про стягнення пені з тих підстав, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Разом з тим суд приходить до висновку про відсутність підстав для зменшення розміру неустойки, оскільки розмір штрафних санкцій в сумі 10 802,62 грн. не тільки значно не перевищує розмір збитків, а є меншим від визначеної суми заборгованості по тілу кредиту та процентах в розмірі 13503,27 грн. Суд також не приймає до уваги доводи представника відповідача адвоката Башкова С.В. в тій частині , що поручителі не були ознайомлені з умовами кредитування, оскільки в договорах поруки відсуне зазначення розміру кредиту та порядку проведення розрахунків, тому що [PERSON] та [PERSON], підписуючи 29.01.2013 року договори поруки № 003-13/1 та 003-13/2, були ознайомлені з умовами кредиту (п. 5.1 договорів поруки), порядком розрахунків, графіком платежів та відповідальністю за затримання сплат за кредитом. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Відповідачами не надано заперечень і доказів в обґрунтування проти позовних вимог. Виходячи з наведеного, в сукупності встановлених у справі обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимони підлягають задоволенню в повному обсязі з наведених вище підстав. Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі суд, відповідно до положень ст. ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, приходить до висновку про стягнення з відповідачів понесених позивачем судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. (а.с 2) по 81,20 грн. з кожного.

Outcome: approved