Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

11 листопада 2015 року ПАТ"Альфа-Банк" звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому заявлена вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором. Так, відповідно до укладеного кредитного договору від 09.10.2014 року, [PERSON] отримав кредит в розмірі 49 116,90 грн. строком з 09.10.2014року по10.10.2019 року. Позивач виконав умови кредитного договору, надав кредитні кошти відповідачу. Проте відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Станом на 06 жовтня 2015 року сума заборгованості складає 55 305 грн. 95 коп., де 45768грн.96 коп. - сума заборгованості за кредитом, 3245 грн.62 коп. - сума заборгованості по процентах за користування кредитом, 5291 грн.37 коп. - заборгованість з комісії за користування кредитом, а також 1000 грн.00 коп. - штраф. Відповідач в добровільному порядку не вжив заходів щодо погашення заборгованості, тому ПАТ "Альфа-Банк" вимушений звернутись до суду із вищевказаним позовом. Представник позивача у судове засідання не з'явився, у письмовій заяві поданій до суду просить суд розглянути справу за відсутності представника Банку, вказуючи на те, що позивач підтримує заявлені вимоги у повному обсязі . Відповідач [PERSON] в судове засілдання не з'явився, причини неявки не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (згідно ч.9 ст. 74 ЦПК України). Відповідно до ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд за згодою позивача, розглядає справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення ст. 224 ЦПК України). Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача. За відсутності сторін, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється, що відповідає положенню ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. 09 жовтня 2014 року між ПАТ "Альфа-Банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір №500961712 (далі - Договір). Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов"язується надати відповідачу кредит у сумі 49 116,90 грн. строком з 09.10.2014року по10.10.2019 року, зі сплатою процентів за користування кредитом 15,99 % ( п.2.1, 2.2, 2.3 Договору). Відповідно до умов Договору, відповідач зобов"язується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі у сумі, строки та на умовах, що передбачені Договром та Додатком №1 до нього- Графіком погашення кредиту. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти, (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Нормою ст.1049 УК України передбачено , що позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Свої зобов"язання за Договором позивач виконав в повному обсязі, надав грошові кошти відповідачу, а остання отримала їх. Однак, відповідач порушила вимоги Договору, а саме не виконала в обумовлені строки зобов'язання, передбаченеДоговором. Станом на 06 жовтня 2015 р. у відповідача виникла заборгованість за Договором , яка складається з: 45768грн.96 коп. - сума заборгованості за кредитом, 3245 грн.62 коп. - сума заборгованості по процентах за користування кредитом, 5291 грн.37 коп. - заборгованість з комісії за користування кредитом, а також 1000 грн.00 коп. - штраф. Згідно із ч. 1 статті 11 ЦПК України, якою встановлений принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись в строк, що передбачений умовами Договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Уклавши з позивачем кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач систематично порушував свої договірні зобов'язання , що призвело до виникнення заборгованості за користування кредитними коштами. Згідно п.4 Договору, позичальник зобов"язується у разі повного або часткового прострочення кредиту або сплати процентів за користування кредиту ним або комісії, сплатити Банку штраф у розмірі 50грн. за кожне допущене позичальником прострочення платежу, що триває від 1 до 4 календарних днів з моменту винекнення прострочення платежу. При цьому якщо прострочення платежу триває 5днів і більше, додатково до штрафу, визначеному попереднім абзацом цього пункту, позичальник зобов"язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 150 грн. за кожен випадок допущенного прострочення платежу. Станом на 06 жовтня 2015 року заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 55305,95 гривень, що підтверджено відповідним розрахунком. Зазначена сума заборгованості за кредитним договором відповідачем на користь ПАТ "Альфа- Банк" у добровільному порядку на час розгляду цієї справи у суді не сплачена. Таким чином, суд прийшов до висновку про доведеність тих обставин, на які посилається ПАТ "Альфа-Банк" як на підставу своїх вимог до відповідача, тому позов підлягає задоволенню. Оскільки позов ПАТ "Альфа- Банк" щодо стягнення заборгованості задоволені , тому суд в порядку ст.88 ЦПК України має підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат, в межах сплати судового збору.

Outcome: approved