Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Державного навчального закладу «Старокозацький професійний аграрний ліцей», Відділу освіти, культури, молоді та спорту Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору Головне управління Держпраці в Одеській області про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та просить суд: -визнати незаконним та скасувати наказ директора Державного навчального закладу «Старокозацький професійний аграрний ліцей» Житар В.П. № 107 від 12.08.2016 року № 107 про звільнення майстра з в/н [PERSON] , у зв`язку з укладенням контракту про проходження військової служби; -поновити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , з 13.08.2016 року на посаді майстра виробничого навчання Державного навчального закладу «Старокозацький професійний аграрний ліцей» (код ЄДРПОУ 02546536, що знаходиться за адресою: 67730, Одеська область, Білгород-Дністровський район, село Старокозаче, вулиця Малиновського, 30); -стягнути з Державного навчального закладу «Старокозацький професійний аграрний ліцей» (Код ЄДРПОУ 02546536, 67730, Одеська область, Білгород-Дністровський район, село Старокозаче, вулиця Малиновського, 30) на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12.08.2016 року по 21.12.2018 року; -допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , з 13.08.2016 року на посаді майстра виробничого навчання Державного навчального закладу «Старокозацький професійний аграрний ліцей (код ЄДРПОУ 02546536, що знаходиться за адресою: 67730, Одеська область, Білгород-Дністровський район, село Старокозаче, вулиця Малиновського, 30); -допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі середньомісячної заробітної плати 1 місяць. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що наказом від 12.08.2016 року № 107 він був незаконно звільнений з посади майстра виробничого навчання ДНЗ «Старокозацький професійний аграрний ліцей» на підставі п.3 статті 36 КЗпП України. Підстава звільнення витяг з наказу командира військової частини польова пошта [NUMBER] від 27.08.2016 року № 188. Перебуваючи у трудових відносинах із зазначеним закладом, 27.07.2016 року позивач надав згоду на проходження військової служби у Збройних силах України строком на 6 місяців, що було відображено шляхом укладення позивачем та т.в.о. начальника 179 об`єднаного навчально-тренувального центру військ зв`язку Збройних сил України Шипіровим С.О. контракту «Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського та старшинського складу» № 188 від 27.07.2016 року, про що повідомив ДНЗ «Старокозацький професійний аграрний ліцей». Зазначив, що на час укладення ним контракту про проходження військової служби діяв особливий період, який розпочався 18.03.2014 року після набрання чинності Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 року № 303/2014 та триває до теперішнього часу. Тобто, він підписав контракт із Збройними силами України саме під час дії особливого періоду, а отже на позивача розповсюджуються гарантії та компенсації, передбачені для громадян, які відповідно до статті 119 КЗпП працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про альтернативну (невійськову) службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та яким надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів. Однак, будучи юридично необізнаним, він був впевнений в законності дій з боку ДНЗ «Старокозацький професійний аграрний ліцей». В подальшому ним були укладені наступні контракти: від 19.12.2016 року про проходження громадянами військової служби у збройних силах України на посадах осіб сержантського і старшинського складу строком на 6 місяців; від 27.07.2016 року про проходження громадянами військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського і старшинського складу строком на 6 місяців; від 27.07.2017 року про проходження громадянами військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу строком на три роки. Згодом позивачу стало відомо про його незаконне звільнення. 24.07.2018 року він звернувся з листом до директора зазначеного закладу, відповідно до якого просив поновити його на посаді через незаконне звільнення. Відповідно до відповіді ДНЗ «Старокозацький професійний аграрний ліцей» йому було повідомлено про те, що на момент звернення (24.07.2018 року) позивач не перебував у трудових відносинах з ДНЗ «Старокозацький професійний аграрний ліцей», підстав для поновлення на роботі відсутні. Далі він звернувся на урядову гарячу лінію 1545 реєстраційний номер ГР 8521205 від 13.09.2018 року. У листі Головного управління Держпраці в Одеській області від 11.10.2018 року № 15-Г-1665/03-13-9165, отриманого ним 10.12.2018 року, вказано, що директором зазначеного закладу [PERSON] не забезпечено стосовно нього, як особи, яка виконує свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, дотримання гарантій, передбачених ч.3 ст. 119 КЗпП України. Відповідачем був порушений порядок видачі трудової книжки, встановлений ч.1 статті 47 КЗпП України. Особисто йому не було вручено копії наказу про звільнення та видано трудову книжку. Відповідно до довідки ВЧ [NUMBER] від 14.12.2018 року № 457 на теперішній час позивач перебуває на військовій службі. Крім того за даними військової частини [NUMBER] від 10.09.2018 року № 293 позивач в період з 21.12.2016 року по 28.05.2017 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.12.2018 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. 23.01.2019 року до суду від відділу освіти, культури, молоді та спорту Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача на належного Департамент освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації (а.с. 38-68). 23.01.2019 року до суду від ДНЗ «Старокозацький професійний аграрний ліцей» надійшла заява про застосування строку позовної давності (а.с. 69-92). Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.01.2019 року допущено заміну первісного відповідача відділ освіти, культури, молоді та спорту Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області на належного відповідача - Департамент освіти і науки Одеської обласної державної адміністрації. 04.02.2019 року до суду від третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору Головного управління Держпраці в Одеській області надійшли пояснення по справі, відповідно до яких відносно [PERSON] зафіксовано недотримання встановлених законом гарантій та пільг працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про альтернативну (невійськову) службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та не усунення в подальшому з`ясованих з цього порушень трудового законодавства, а саме, невиконання припису № ОД 960/140/АВ/П від 10.10.2018 року (а.с. 105-128). 16.04.2019 року від представника позивача [PERSON] адвоката Волощук Т. надійшла уточнена позовна заява. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Пояснив, що він дізнався про звільнення у грудні 2018 року, точної дати вказати не може. 06.12.2018 року він отримав від ДНЗ "Старокозацький професійний аграрний ліцей" трудову книжку. Відповіді від зазначеного закладу на його звернення про поновлення на роботі він не отримував. Звернувся до суду із позовною заявою про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу 26.12.2018 року. З 27.07.2016 року по теперішній час він перебуває на військовій службі. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Волощук Т.В., яка діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги, підтримала позов та просила його задовольнити. Вона не погодилась з думкою представника відповідача щодо пропуску строку звернення до суду. В матеріалах справи маються виписки з лікарні, контракти про проходження військової служби в місті Полтава та в зоні проведення антитерористичної операції, перебування на навчанні. Стверджує, що позивачу стало відомо про його звільнення у грудні 2018 року. У судовому засіданні представник ДНЗ "Старокозацький професійний аграрний ліцей" - Слюсаренко Ю.В. визнав, факт порушення трудового законодавства. Однак, у зв`язку пропуском строку позивачем для звернення до суду із таким позовом, просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] , У судове засідання представник відділу освіти, культури, молоді та спорту Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області не з`явився, повідомлявся належним чином. До суду від представника третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору Головного управління Держпраці в Одеській області надійшло клопотання про розгляд судового засідання за відсутності представника третьої особи. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~щовідповідно до наказу від 23.04.2013 року № 49 [PERSON] прийнятий на посаду майстра виробничого навчання ДНЗ «Старокозацький професійний аграрний ліцей». Відповідно до наказу ДНЗ «Старокозацький професійний аграрний ліцей» від 12.08.2016 року № 107 [PERSON] був звільнений від роботи майстра виробничого навчання, у зв`язку із укладенням контракту про проходження військової служби (а.с. 15). Відповідно до ст.\~5-1\~КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Згідно п.3 ст.\~36\~Кодексу законів\~про працю\~України підставою для припинення трудового договору є призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до частин третьої та четвертої статті 119 цього Кодексу. В свою чергу згідно з частиною 3 ст.\~119\~КЗпП України за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до\~Закону України\~"Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Стаття 65 Конституції України визначає, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. Згідно ч.2\~ст.2\~Закону України\~«Про військовий\~обов`язок\~і військову\~службу» проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Положення ч. 2 ст. 39 «Про військовий обов`язок і військову службу» визначає, що громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами\~третьою\~та\~четвертою\~статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 51, частиною п`ятою статті 53, частиною третьою статті 57, частиною п`ятою статті 61\~Закону України\~"Про освіту". Відповідно до ст.\~1\~Закону України\~«Про оборону\~України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Згідно зі ст.\~1\~Закону України\~«Про мобілізаційну\~підготовку та\~мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств,установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконання стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Законом України від 17 березня 2014 року був затверджений Указ Президента України від 17 березня 2014 року № 303 «Про часткову мобілізацію», який набрав чинності з дня його опублікування у газеті «Голос України» від 18 березня 2014 року № 49. Таким чином, з 18 березня 2014 року по теперішній час в Україні діє особливий період. Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу. Рішень про демобілізацію усіх призваних військовослужбовців та переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу, Президент України не приймав. У листі Міноборони від 20 жовтня 2016 року № 316/1/906 «Щодо дії особливого періоду» та у постанові Вищого адміністративного суду України від 16 лютого 2015 року у справі № 800/582/14, виходячи із системного аналізу норм\~Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зазначено, що закінчення періоду мобілізації не є підставою для припинення особливого періоду. Судом встановлено, що 19.12.2016 року між [PERSON] та Міністерством оборони України в особі т.в.о командира військової частини [NUMBER] Головного управління оперативного забезпечення був укладений контракт про проходження військової служби у Збройних силах України на посадах сержантського складу в період з 27.01.2017 року по 27.07.2017 року (а.с. 26-27). Відповідно до витягу із наказу командира військової частини польова пошта [NUMBER] від 27.07.2016 року № 188 з [PERSON] укладено контракт про проходження військової служби у Збройних силах України на шість місяців, прийнято на військову службу за контрактом осіб сержантського і старшинського складу, призначено курсантом навчального взводу зв`язку навчальної роти зв`язку навчального батальйону зв`язку, 27.07.2016 року зараховано в списки складу частини до 2 роти 1 батальйону, на всі види забезпечення, підстава: контракти, особові справи військовослужбовців, приписи військових комісаріатів (а.с. 14, 24-25). 27.07.2017 року між [PERSON] та Міністерством оборони України в особі командира військової частини [NUMBER] був укладений контракт про проходження військової служби у Збройних силах України на посадах осіб рядового складу в період з 27.07.2017 року по 27.07.2020 року (а.с. 28-29). Згідно з довідкою командира військової частини [NUMBER] від 10.09.2018 року № 293 [PERSON] дійсно в період з 21.12.2016 року по 28.05.2017 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції (а.с. 16). Відповідно до довідки ВЧ [NUMBER] від 14.12.2018 року [PERSON] дійсно перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] місто Білгород-Дністровський Одеської області (а.с. 23). З відповіді Головного управління Держпраці в Одеській області від 11.10.2018 року № 15-Г-1665/03-13-9165 вбачається, що посадовими особами ДНЗ «Старокозацький ПАЛ», а саме, директором Житар В.П. не забезпечено стосовно [PERSON] як особи, що виконує свій конституційний обов`язок з захисту Вітчизни, дотримання гарантій, передбачених ч.3 статті 119 КЗпП України. Відмова роботодавця поновити порушені права працівника є ознакою трудового спору, механізм вирішення якого визначено главою ХV КЗпП України (а.с. 20, 21). Актом інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи, яка використовує найману працю Головного управління Держпраці в Одеській області від 10.10.2018 року № ОД 960/140/АВ передбачено, що відповідно до організаційно-розпорядчої, облікової та бухгалтерської документації Підприємства за 2016-2018 роки, відносно окремих працівників ДНЗ «СТАРОКОЗАЦЬКИЙ ПАЛ» не забезпечено дотримання гарантій, передбачених ч.3 статті 119 КЗпП України (а.с. 111-116). На підставі наведеного головним державним інспектором ГУ Держпраці в Одеській області був виданий припис про усунення виявлених порушень ДНЗ «Старокозацький професійний аграрний ліцей» (а.с. 117-118). Виходячи з наведеного вбачається, що позивач як військовослужбовець користується пільгами, передбаченими статтею 39\~Закону України\~«Про військовий\~обов`язок\~і військову\~службу» та частинами третьою та четвертою статті 119\~КЗпП України і тому суд вважає, що звільнення позивача із займаної посади було проведено з порушенням вимог статті 119 КЗпП України. Разом з тим, представником відповідача по справі було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, яке обґрунтовано наступним. Наказом директора ДНЗ «Старокозацький професійний аграрний ліцей» від 12.08.2016 року № 107 [PERSON] був звільнений з посади майстра з виробничого навчання. Оскаржуючи вищезазначений наказ, позивач звернувся до суду з позовом 26.12.2018 року. З позовної заяви вбачається, що позивач був обізнаний про своє звільнення та продовжував укладати контракти про проходження військової служби. Представник відповідача зазначив, що позивач зобов`язаний був дізнатися про порушення його трудових прав у 2016 році, оскільки заробітну плату він не отримував. Крім того, позивач у своїй позовній заяві не порушує питання про поновлення строку на звернення до суду, жодних належних та обґрунтованих доказів через які пропущений процесуальний строк не надав (а.с. 69-92). Судом встановлено, що позивач [PERSON] звернувся із заявою 24.07.2018 року на ім`я в.о. директора ДНЗ «Старокозацький професійний аграрний ліцей» [PERSON] щодо поновлення на роботі на посаді майстра виробничого навчання зазначеного закладу (а.с. 17). У зазначеній заяві позивач повідомляє про те, що в липні 2016 року під час перебування у трудових відносинах із даним закладом, ним був укладений контракт із Збройними силами України щодо виконання обов`язків захисту вітчизни особливий період та заяви про звільнення не надавав. Проте в порушення статті 119 КЗпП України позивач був звільнений та проігноровані гарантії, передбачені чинним законодавством України. На звернення позивача ДНЗ «Старокозацький професійний аграрний ліцей» листом повідомив про те, що на момент звернення (24.07.2018 року) позивач не перебуває у трудових відносинах з закладом, тому підстави для поновлення на роботі та виплати коштів відсутні. [PERSON] було роз`яснено, що у разі незгоди з прийнятим рішенням, він має право оскаржити його в судовому порядку. Крім того, з доводів, викладених у позовній заяві позивачем та з матеріалів справи, вбачається, що позивач звернувся на Урядову гарячу лінію 1545 щодо порушення посадовими особами ДНЗ «Старокозацький професійний аграрний ліцей» відносно нього законодавства про працю в частині правомірності звільнення з займаної посади, своєчасності і повноти виплати заробітної плати. Головним управлінням Держпраці в Одеській області повідомлено, що після отримання всіх необхідних дозвільних документів, фахівцями Головного управління буде негайно проведено інспекційне відвідування Державного навчального закладу «Старокозацький професійний аграрний ліцей» (а.с. 18). КЗпП України є спеціальним законом, що регулює трудові правовідносини, передбачає строки звернення до суду. У відповідності до ч.1 ст.233\~КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. За правилами\~ст.234 КЗпП України\~у разі пропуску з поважних причин строків, установлених\~статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Як роз`яснено у п. 4\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9, встановлені ст. ст.\~228,\~233 КЗпП України\~строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити пропущений строк. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. Оскільки при пропуску місячного чи тримісячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з`ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи і обов`язки сторін. У позовній заяві позивач не звертається з клопотанням про поновлення строку звернення до суду, у судовому засіданні пояснив, що йому стало відомо про його звільнення лише у грудні 2018 року та він не отримував відповіді від ДНЗ "Старокозацький професійний аграрний ліцей" на своє звернення про поновлення на роботі. Вважав, що він звернувся до суду із позовом про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу у встановлені чинним законодавством строки. Такі твердження позивача спростовуються заявою, з якою він 24.07.2018 року звернувся на ім`я в.о. директора ДНЗ «Старокозацький професійний аграрний ліцей» [PERSON] щодо поновлення на роботі на посаді майстра виробничого навчання зазначеного закладу, в якій позивач зазначає, що в порушення статті 119 КЗпП України він був звільнений та проігноровані гарантії, передбачені чинним законодавством України. (а.с. 17). Позивачем до позовної заяви була додана відповідь на його звернення ДНЗ «Старокозацький професійний аграрний ліцей», відповідно до якого позивачу було повідомлено про те, що на момент звернення (24.07.2018 року) позивач не перебуває у трудових відносинах з закладом, тому підстави для поновлення на роботі та виплати коштів відсутні. [PERSON] було роз`яснено, що у разі незгоди з прийнятим рішенням, він має право оскаржити його в судовому порядку. Крім того, позивач у позовній заяві зазначив, що 13.09.2018 року ним було направлено відповідне звернення на Урядову гарячу лінію 1545 щодо порушення відносно нього посадовими особами ДНЗ «Старокозацький професійний аграрний ліцей» законодавства про працю в частині правомірності звільнення з займаної посади, своєчасності і повноти виплати заробітної плати. Головним управлінням Держпраці в Одеській області листом від 21.09.2019 року повідомлено, що після отримання всіх необхідних дозвільних документів, фахівцями Головного управління буде негайно проведено інспекційне відвідування Державного навчального закладу «Старокозацький професійний аграрний ліцей» (а.с. 18). Строк звернення до суду встановлений у місячний строк та відраховується з дня, коли особа дізналася або\~повинна була\~дізнатися про порушення свого права. Таким чином, з позовної заяви та доказів, наявних в матеріалах справи вбачається, що позивачу стало відомо про своє звільнення ДНЗ «Старокозацький професійний аграрний ліцей» з посади майстра виробничого навчання саме у липні 2018 року та в подальшому він надсилав відповідні звернення до різних установ з приводу його незаконного звільнення. Інформації про дату вручення наказу про звільнення позивача та видачі трудової книжки позивачу матеріали справи не містять та сторонами будь-яких доказів з цього приводу надано не було. Крім того, суд звертає увагу на те, що позивач мав можливість дізнатися про порушення його трудових прав, оскільки заробітну плату він не отримував з 2016 року. Під час розгляду справи належних та обґрунтованих причин через які процесуальний строк був пропущений позивачем та його представником не наведено та поважність причин пропуску процесуального строку не доведена. У п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2010 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз`яснено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Тобто, у випадку обґрунтованості позовних вимог суд відмовляє у їх задоволенні у зв`язку з пропуском строку позовної давності. У випадку недоведеності позову суд відмовляє у його задоволенні саме з цих підстав, а не застосовує наслідки пропуску строку захисту своїх прав або інтересів. Суд відноситься критично до пояснень позивача про те що він не міг подати позов раніше, оскільки йому стало відомо про звільнення у грудні 2018 року. Відповідно до матеріалів справи позивач мав реальну можливість звернутись до суду із позовом, але цього не зробив, а звернувся лише 26.12.2018 року. Позов про поновлення\~на роботі\~та стягнення\~заробітної плати\~за час\~вимушеного прогулу було подано позивачем до суду 26.12.2018 року, більш ніж чотири місяці з моменту, як стало відомо позивачу про звільнення, що є підставою для застосування наслідків пропуску строку звернення до суду та відповідно підставою для відмови в задоволенні позову, про що в судовому засіданні було заявлено представником відповідача. Вимога позивача щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та допущення негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі є похідними вимогами від вимог про визнання незаконним звільнення позивача, а тому такі вимоги також не підлягають задоволенню. Враховуючи все вищезазначене, суд приходить до переконання про відмову в задоволенні позову [PERSON] до Державного навчального закладу «Старокозацький професійний аграрний ліцей», Відділу освіти, культури, молоді та спорту Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору Головне управління Держпраці в Одеській області про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Outcome: dismissed