Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Публічне акціонерне товариство КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" звернулось до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути на свою користь солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором №247476-СRED від 02.09.2008 року у розмірі 5692,68 доларів США, що за курсом службового розпорядження НБУ від 22.07.2013 року складає 45484,51 грн., зазначивши в обґрунтування позовних вимог, що 02.09.2008 року між Публічним акціонерним товариством КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] було укладено кредитний договір №247476-cred, за умовами якого позивач надав кредитні кошти у розмірі 2000,00 доларів США на термін до 25.08.2009р., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором, але свої зобов'язання не виконав. У забезпечення виконання зобов'язання за даним договором було укладено договір поруки з поручителем [PERSON], який як солідарний боржник свої зобов'язання також не виконав, в результаті чого виникла заборгованість. Представник позивача у судове засідання не з'явився, звернувшись до суду з заявою, в якій просить слухати справу за його відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені особисто належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надійшло. На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 02.09.2008 року між Публічним акціонерне товариство КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] було укладено кредитний договір №247476-СRED, за умовами якого позивач надав шляхом перерахування кредитних коштів на картрахунок, а відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 2000,00 доларів США строком повного погашення 25.08.2009 року у порядку та строки, встановлені Графіком погашення кредиту та процентів Додатку №1 до даного Договору (а.с. 14-18). Договір №247476-СRED про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної карти "МІКРОКРЕДИТ" укладено між позивачем та [PERSON] 02.09.2008 року, зарахування кредитних коштів у розмірі 2000,00 грн. підтверджується відповідною заявою (а.с. 19-21). 02.09.2008 року між Публічним акціонерне товариство КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] було укладено договір поруки про надання поруки за виконання [PERSON] обов'язків за кредитним договором від 02.09.2008 року №247476-СRED ( а.с. 22). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 02.09.2008 року №247476-СRED станом на 22.07.2013 року, у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість у розмірі 5692,68 доларів США, яка складається з: 1705,56 доларів США заборгованості за кредитом; 3686,24 доларів США заборгованості за процентами; 300,88 доларів США штрафу (а.с. 7, 8). Судом об'єктивно встановлено, що між сторонами у справі на підставі укладених договорів виникли солідарні зобов'язання, забезпечені договором поруки, за якими позивач надав відповідачеві послуги, а відповідач зобов'язався їх оплатити на визначених умовах та у відповідний строк, проте, всупереч взятим на себе зобов'язанням по виплаті кредитних коштів у визначені договором строки, відповідачі їх належним чином не виконали. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Згідно з ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Статтею 554 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За змістом частини 1 ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до положень частин першої, третьої статті 509, статей 526, 629 Кодексу зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Кодексом також передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (частина перша статті 546). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Кодексу). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом тим, відповідачами суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved