Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини. Мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 01 червня 2010 року, яке набуло чинності, стягнуються з [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 березня 2010 року, й до повноліття дитини. Проте відповідачем зазначене рішення суду не виконується, у зв"язку з чим утворилась заборгованість по аліментам станом на 31 жовтня 2016 року у розмірі 92 628 грн. 51 коп. Відповідно, розмір неустойки (пені) від несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з березня 2014 року по жовтень 2016 року становить 16 656 грн. 05 коп., що й стало підставою звернення до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з»явилась, належним чином повідомлена про час та місце його проведення - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним повідомленням на офіційному сайті судової влади (суду), звернулась до суду із письмою заявою про розгляд справи за її відстуності з підтриманням позовних вимог. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні за безпідставністю, посилаючись на зловживанням позивачкою правом, оскільки існує два рішення суду за її позовом про стягнення з нього аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO]. Так, за рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2007 року, яке змінено рішенням Верховного Суду України від 01 червня 2011 року, стягуються з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 250 грн. 00 коп. щомісячно й до повноліття дитини, 150 грн. щомісячно - на її утримання, як матері дитини, до досягнення дитиною трирічного віку, саме яке він і виконує. Окрім того, за рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 01 червня 2010 року, яке набуло чинності, стягнуються з нього -[PERSON] аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 березня 2010 року, й до повноліття дитини. Й, при проведенні розрахунку заборгованості по сплаті аліментів державним виконавцем не враховано виконання ним рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2007 року, яке змінено рішенням Верховного Суду України від 01 червня 2011 року. Вислухавши пояснення відповідача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають відмові у задоволенні із наступних підстав. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, якимзокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК Українисправи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 01 червня 2010 року, яке набуло чинності, стягнуються з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 березня 2010 року, й до повноліття дитини (а.с.4). Позивач вважає, що відповідачем зазначене рішення суду не виконується, у зв"язку з чим утворилась заборгованість по аліментам станом на 31 жовтня 2016 року у розмірі 92 628 грн. 51 коп. (а.с.5). Відповідно, розмір неустойки пені від несплачених аліментів за кожен день прострочення позивачкою нараховано за період з березня 2014 року по жовтень 2016 року в загальній сумі 16 656 грн. 05 коп. (а.с.2-3). Окрім того, рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2007 року, яке змінено рішенням Верховного Суду України від 01 червня 2011 року, стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 250 грн. 00 коп. щомісячно й до повноліття дитини, 150 грн. 00 коп. щомісячно - на утримання [PERSON], як матері дитини, до досягнення дитиною трирічного віку (а.с.80 том 2), саме яке платник аліментів виконує, на підтвердження чого надав платіжні квитанції (а.с. 81-91 том 2). За положеннями ст. 196 СК України в редакції на час дії спірних правовідносин при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. За роз'ясненнями, що містяться в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України (в редакції на час дії спірних правовідносин) умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. За змістом ст. 196 СК України в редакції на час дії спірних правовідносин пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Зважаючи на наявність двох рішень суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дочки сторін - [PERSON], [INFO], постановлених за позовами позивачки [PERSON], суд вважає зловживанням її правом при зверненні до суду з аналогічними позовами про стягнення аліментів на утриманні дитини, за наслідками розгляду яких суд постановив два рішення, за якими відповідач рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 листопада 2007 року, змінене рішенням Верховного Суду України від 01 червня 2011 року, виконує у добровільному порядку, про що має підтверджуючі документи - платіжні квитанції про перерахування грошових коштів (а.с.81-91), й при розрахунку заборгованості виконання іншого рішення суду - Оболонського районного суду м. Києва від 01 червня 2010 року, не враховані державним виконавцем (а.с.7 том 1), на яку невірно нарахована пеня, відтак існує невірний розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, й зважаючи на виконання обов»язку платника аліментів щодо виконання одного із рішення суду по сплаті аліментів, суд вважає відсутньою його відповідальність як платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), відтак у задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі вищевикладеного, п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", ст.ст. 196, 197 СК України,

Outcome: dismissed