Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

У лютому 2014 року позивач [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулась до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до його неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що від шлюбу з [PERSON], в них [INFO] народилась донька [PERSON] Після розірвання шлюбу в жовтні 2000 року дочка залишилася проживати з матір'ю. З 2002 року батько [PERSON] не займався вихованням та утриманням своєї дочки, не турбувався про її фізичний, духовний та моральний розвиток, не сплачує аліменти, призначенні за рішення Гайсинського районного суду Вінницької області. За період навчання дитини в школі, жодного разу не був присутнім на батьківських зборах, не цікавився успішністю дитини в навчально-виховному процесі. З моменту виповнення дитині 16 років вона за власним бажанням вирішила змінити прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Діючи в інтересах доньки позивачка звернулась до Гайсинського ЗАГСу з заявою про зміну прізвища. З 2013 рок згідно свідоцтва про зміну прізвища дочка носить прізвище "[PERSON]". Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, письмово позовні вимоги підтримала повністю, просила справу розглянути у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, письмово позовні вимоги визнав повністю, просив справу розглянути у його відсутність. Представник органу опіки та піклування Ладижинської міської ради Гронь О.М. в судове засідання не з'явилася, письмово в заяві просила справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. З урахуванням позицій учасників розгляду справи та досліджених доказів, суд визнає позовні вимоги повністю обґрунтованими з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.3). Шлюб між батьками дитини було припинено шляхом його розірвання, на що вказує свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER] (а.с.4). Як слідує із довідки, виданої відділом державної виконавчої служби по місту Ладижину Тростянецького міськрайоного управління юстиції від 17.10.2013 за №5300 за період з грудня 2002 року по вересень 2013 року позивач не отримувала аліменти згідно виконавчого листа №АО-1 від 02.01.2001, який виданий Гайсинським районним судом про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно свідоцтва про зміну прізвища, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гайсинського районного управління юстиції у Вінницькій області від 09 жовтня 2013 року серія [NUMBER] [PERSON] змінила прізвище на [PERSON](а.с.7). З характеристики [PERSON] вбачається, що вона навчається у НВК: Гайсинській СЗШ інтернаті І-ІІІ ступеня - гімназії Вінницької області з 2005 року. За час навчання дитини у школі батько участі у її вихованні не брав (а.с.6). Отже, судом встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами є сімейними, а відтак регулюються Главою 13 "Особисті немайнові права і обов'язки батьків та дітей" Сімейного кодексу України. За змістом ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, суди у всіх діях щодо дітей повинні приділяти першочергову увагу як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Як слідує зі змісту ч.2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Частина 2 ст. 157 СК України встановлює норму, якою закріплено, що, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У п. 16 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Із здобутих у справі доказів судом встановлено, що батько дитини [PERSON] вже досить довгий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо дитини не піклується про його фізичний та духовний розвиток, навчання, не займається його підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не спілкується з нею у обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти, не проявляє будь-якої іншої батьківської турботи до дитини. Зважаючи на викладене, таку поведінку відповідача суд розцінює як ухилення батька від виховання дитини та покладених на нього законодавством обов'язків, що є підставою для позбавлення його батьківських прав та задоволення позову. Вирішуючи питання судових витрат суд керується нормами ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 141, 150, 157, 164, 165 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", та

Outcome: approved