Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

позивач звернувся до суду з зазначеним позовом і просить поділити спільне майно подружжя, визнавши за ним право власності на 1/2 частину будинку [ADDRESS]; стягнути з [PERSON] на його користь судові витрати. Обгрунтовує вимоги таким. 24 липня 1999року він уклав шлюб з [PERSON] Прізвище дружини в період шлюбу було [PERSON]. 23 липня 2012року рішенням Дружквського міського суду у справі 2/0516/595/2012 шлюб між ними розірвано. [PERSON] залишено прізвище "[PERSON]". Фактично шлюбні відносини та ведення спільного господарства були припиненні у січні 2012року. В період шлюбу позивач та відповідач , як подружжя , набули спірне майно - будинкок [ADDRESS] Підставою для набуття цього майна став договір довічного утримання №338 від 12.02.2004року. Після укладення договору вони спільно доглядали [PERSON] до моменту його смерті [INFO] Договір був укладений в інтересах існуюючої на той час сім"ї. Тому є майном , набутим подружжям за час шлюбу і належить їм на праві спільної сумісної власності. Після розірвання шлюбу він користувався вказаним будинком , як спільним майном. Однак з липня 2017року відповідач стала чинити йому перешкоди в користуванні та володінні майном. Посилаючись на статті 60,61, 69,70, Сімейного Кодексу України, вважає, що частки майна дружини та чоловіка є рівними по 1/2 у кожного з них. Ухвалою суду від 21 вересня 2018року відкрито провадження у даній справі і визначено розгляд справи проводити в загальному порядку позовного провадження. (а.с.23-24) Ухвалою суду від 20 листопада 2018року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.46). В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] підтримав позовні вимоги і просить їх задовольнити з підстав викладених в позові. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з"явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені через оголошення на сайті "Судова влада України", сторінка Дружківського міського суду , розділ "громадянам" , оскільки суду стало відомо, що за місцем реєстрації відповідач не проживає. (а.с.68). Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В судовому засіданні встановлено, що сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 липня 1999року по 02 серпня 2012року. Після розірвання шлюбу [PERSON] відновила дошлюбне прізвище [PERSON] (а.с. 12). Під час шлюбу, 12.02.2004року, відповідачка уклала з [PERSON] договір довічного утримання (догляду) , відповідно до умов якого до [PERSON] перейшло право власності на житловий будинок [ADDRESS] (а.с.57-58,15-18). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили, що догляд за [PERSON] здійснювала вся сім"я [PERSON], як позивач так і відповідач. Більш того, активну участь у догляді за [PERSON] приймали батьки позивача, оскільки [PERSON] іноді виїзджав на заробітки, а [PERSON] мала доглядати маленьку доньку. Вони за спільні кошти утримували цей будинок: замінили систему опалення, сантехнічне обладнання, поштукатурили фундамент будинку, забетонували подвір"я , зробили новий душ у дворі. [PERSON] хворів, [PERSON] возив його по лікарням, здійснював за ним догляд у лікарні, оскільки [PERSON] вже не міг сам пересуватися. Вони його поховали у [INFO] , і продовжували мешкати в цьому будинку. Свідок [PERSON] також пояснила, що у 2014році, під час воєнних подій, [PERSON] покинула будинок і виїхала до своєї сестри у Російську Федерацію, де перебуває і до теперішнього часу. Спочатку мати [PERSON] ходила до будинку, собаку кормила, а потім відмовилася. Зараз вони іноді відвідують будинок, доглядають за ним. Позивач, її син, не був зареєстрований в спірному будинку, а був зареєстрований в їхній квартирі по вул.Київській. Але нещодавно вони продали цю квартиру, а син залишився в ній зареєстрований. Звернулися до [PERSON], щоб вона надала дозвіл на реєстрацію [PERSON] у будинку, але остання відмовила. Іншого житла у сина немає. Отже суд приходить до висновку, про те, що в судовому засіданні доведено, що будинок [ADDRESS] набутий відповідачем у власність під час шлюбу за договором довічного утримання від 12.02.2004року, є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON]. За положеннями статей 21,24,41 Конституції України, статті 319 ЦК України усі громадяни є рівними у своїх правах , усім забезпечуються рівні умови здійснення своїх , у тому числі майнових прав. Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч.3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Судом встановлено, що іншої домовленності між сторонами у справі щодо поділу майна не визначено. З огляду на встановлене, суд вважає можливим здійснити поділ спільного майна сторін, визнавши за позивачем право власності на 1/2 частку будинку [ADDRESS] Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80грн.

Outcome: approved