Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

06 грудня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. 06 березня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Новомосковська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна подружжя, визнання права власності на майно, звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 22 липня 2000 року виконавчим комітетом Гвардійської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем [PERSON], актовий запис № 16. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2013 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Позивач зазначила, що за спільні сумісні кошти, в період шлюбу, вона та чоловік придбали наступне майно: кухню, кухонний куток, холодильник "Мінськ", машину пральну "VIRPUL", телевізор "DVC", стінку меблеву, крісла 2 шт., телевізор "ТОМSON" , стінку меблеву, DVD програвач, стіл, килими 3 шт. [PERSON] в заяві посилалася на те, що у відповідності до ст.ст. 60,69,70 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Зазначене вище майно є спільною сумісною власністю подружжя. Вироком суду [PERSON] визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 368 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки, з конфіскацією всього майна, яке йому належить на праві власності. В зв'язку з притягненням [PERSON] до кримінальної відповідальності, Військовою службою правопорядку 19 квітня 2012 року був складений протокол накладення арешту на майно, а саме: - кухня б/у, 3 м., вартістю - 3000 грн.; - кухонний куток б/у вартістю - 800 грн.; - холодильник «Мінськ» б/у вартістю - 500 грн.; - машина пральна «VIRPUL» б/у вартістю - 150 грн.; - телевізор «DVS» б/у вартістю - 100 грн.; - стінка меблева, б/у вартістю - 500 гри.; - крісла, б/у 2 шт. загальна вартість - 300 грн.; - телевізор «TOMSON» б/у вартістю - 150 грн.; - стінка меблева, б/у вартістю - 500 грн.; - DVD програвач, б/у вартістю -100 грн.; - стіл, б/у вартістю - 150 грн.; - килими, б/у 3 шт. загальна вартість - 300 грн. В той же час, арешт майна порушує її права, як власника, в зв'язку з чим. виникла необхідність у його поділі та звільнення належного їй майна з-під арешту. В зв'язку з наведеним, в заяві [PERSON] просила суд: -визнати майно, а саме: кухню б/у, 3 м., вартістю - 3000 грн.; кухонний куток б/у вартістю - 800 грн.; холодильник «Мінськ» б/у вартістю - 500 грн.; машину пральну «VIRPUL» б/у вартістю - 150 грн.; телевізор «DVS» б/у вартістю - 100 грн.; стінку меблеву, б/у вартістю - 500 гри.; крісла, б/у 2 шт. загальною вартістю - 300 грн.; телевізор «TOMSON», б/у вартістю - 150 грн.; стінку меблеву, б/у вартістю - 500 грн.; DVD програвач, б/у вартістю -100 грн.; стіл, б/у вартістю - 150 грн.; килими, б/у, 3 шт. загальною вартістю - 300 грн. спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] і [PERSON]; -провести поділ майна подружжя [PERSON] і [PERSON]; -визнати за [PERSON] право власності на кухню, б/у, вартістю 3 000,00 грн.; -визнати за [PERSON] право власності кухонний куток б/у вартістю - 800 грн.; холодильник «Мінськ» б/у вартістю - 500 грн.; машину пральну «VIRPUL» б/у вартістю - 150 грн.; телевізор «DVS» б/у вартістю - 100 грн.; стінку меблеву, б/у вартістю - 500 гри.; крісла, б/у 2 шт. загальною вартістю - 300 грн.; телевізор «TOMSON», б/у вартістю - 150 грн.; стінку меблеву, б/у вартістю - 500 грн.; DVD програвач, б/у вартістю -100 грн.; стіл, б/у вартістю - 150 грн.; килими, б/у, 3 шт. загальною вартістю - 300 грн., а всього на загальну суму 2 800,00 грн.; -звільнити кухню, б/у, вартістю 3 000,00 грн. з-під арешту, накладеного Військовою службою правопорядку у відповідності до протоколу накладення арешту від 19 квітня 2012 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, в своїй заяві просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в своїй заяві просив суд розглядати справу без його участі, позов визнає в повному обсязі. Представник третьої особи - Новомосковської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився. Суд, дослідивши докази, надані сторонами, приходить до наступного. Судом встановлено, що 22 липня 2000 року виконавчим комітетом Гвардійської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 16. Сторони мають від шлюбу дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Встановлено, шлюб між [PERSON] і [PERSON] був розірваний у відповідності до Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2013 року. На підставі ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Так, позивач і відповідач визнали, а тому, зазначені обставини не підлягають доказуванню, що в період шлюбу та за спільні кошти ними було придбане наступне майно: кухня, кухонний куток, холодильник "Мінськ", машина пральна "VIRPUL", телевізор "DVC", стінка меблева, крісла 2 шт., телевізор "ТОМSON", стінка меблева, DVD програвач, стіл, килими 3 шт. Згідно вимог ст.ст. 60,70 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Також, у відповідності до ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників або законом. Враховуючи те, що спірне нерухоме майно було придбане сторонами за період шлюбу, суд приходить до переконання, що це майно є спільним сумісним майном подружжя, та кожному з них належить по 1/2 частини майна, набутого в шлюбу. У відповідності до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. В зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе провести поділ майна подружжя за варіантом, який запропоновано позивачем [PERSON] Також встановлено, що вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2013 року [PERSON] визнано винуватим та засуджено за ч. З ст. 368 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки з конфіскацією сього майна, яке йому належить на праві власності. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2015 року вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2013 року в порядку ст. 365 КПК України (1960 року) уточнено: [PERSON] вважається засудженим за ч. З ст. 368 КК України в редакції Закону від 07 квітня 2011 року, в решті вирок місцевого суду залишено без зміни. 13 квітня 2016 року ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вирок Новомосковськом міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2015 року щодо [PERSON] було змінено, пом'якшено призначене основне покарання за частиною 3 статті 368 КК України на підставі частини 1 статті 69 КК України до 2 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки, з конфіскацією всього майна, яке йому належить на праві власності. Судом встановлено, що в зв'язку з притягненням [PERSON] до кримінальної відповідальності, Військовою службою правопорядку 19 квітня 2012 року був складений протокол накладення арешту на майно, а саме: - кухня б/у, 3 м., вартістю - 3000 грн.; - кухонний куток б/у вартістю - 800 грн.; - холодильник «Мінськ» б/у вартістю - 500 грн.; - машина пральна «VIRPUL» б/у вартістю - 150 грн.; - телевізор «DVS» б/у вартістю - 100 грн.; - стінка меблева, б/у вартістю - 500 гри.; - крісла, б/у 2 шт. загальна вартість - 300 грн.; - телевізор «TOMSON» б/у вартістю - 150 грн.; - стінка меблева, б/у вартістю - 500 грн.; - DVD програвач, б/у вартістю -100 грн.; - стіл, б/у вартістю - 150 грн.; - килими, б/у 3 шт. загальна вартість - 300 грн. У відповідності до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. В зв'язку з тим, що арешт був накладений також і на майно, яке належить позивачу [PERSON], суд приходить до висновку, що арешт порушує її права, як власника та позов в частині вимог про звільнення майна з-під арешту є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Згідно наданих квитанцій, позивач поніс судові витрати в сумі 640,00 грн., які підлягають стягненню на його користь з відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved