Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], 3-тя особа: Відділ державної виконавчої служби Деснянського РУЮ у м. Києві про визнання розміру заборгованості по аліментам, стягнення пені та індексації В позовних вимогах з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 16.05.2016 року позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по аліментам у ВП № 6175338 в розмірі 62674,98 гривень; пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 19398,24 грн.; індексацію суми аліментів у розмірі 64791,92грн; 11732,80. - 3% річних від простроченої суми. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Як зазначає позивач, відповідач невчасно та не в повному обсязі сплачував аліменти, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, а тому у відповідності із законом має бути нарахована пеня. Індексація аліментів не проводилась. Крім того, в зв'язку з тим, що відповідач своєчасно не виконує зобов'язання в частині сплати щомісячно аліментів має бути нараховано три відсотки річних. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача проти задоволення вимог позову заперечував в повному обсязі, посилаючись на те, що 28 жовтня 2015 року його довірителем було сплачено борг по аліментам в розмірі 37805,24 гривень що на 8000 гривень перевищувало існуючий борг. Представник Відділу державної виконавчої служби Деснянського РУЮ у м. Києві в судовому засіданні зазначив, що відповідно до розрахунку заборгованості від 25 березня 2016 року на момент закінчення виконавчого провадження розмір заборгованості відповідача по сплаті аліментів становив 29116,72 гривні та був сплачений. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши представників сторін, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог за наступних підстав. У відповідності з ч. 1, 2 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Разом із тим згідно з ч. 3 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем (а не стягувачем, чи боржником). Лише визначивши розмір такої заборгованості, можна обчислювати неустойку. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за № 3 від 15 травня 2006р. - передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Згідно з положеннями СК України (ст. 198) аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Це пов'язано з тим, що відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а за положеннями ч. 2 ст. 550 ЦК України відсотки на неустойку (як повторна пеня) не нараховується. У зв'язку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певну суму заборгованості. При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду. З урахуванням того, що згідно з положеннями СК України аліменти призначаються та виплачуються /стягуються/ щомісяця, тому за змістом ст.196 СК України нарахування пені обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено сплати певної суми заборгованості. Сторони є батьками [PERSON], [INFO]. (а.с.67) Державною виконавчою службою Деснянського районного управління юстиції у м. Києва на підставі виконавчого листа № 2-3143, виданого 25 квітня 2006 року Деснянським районним судом міста Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON], аліментів у розмірі ? частині всіх видів заробітку (доходу), згідно ст.. 74 Закону України «Про виконавче провадження» було визначено розмір заборгованості по аліментам. Відповідно до розрахунку від 25 березня 2016 року розмір заборгованості станом на 24.10.2013 року склав 29116,72 гривні. В 2006 року заборгованість склала 431 гривню; в 2007 року - 1116,80 гривень; в 2008 року заборгованості не було - переплата склала 250,20 гривень; в 2009 року борг - 2481,80 гривень; в 2010 року - 4329,22 гривні; в 2011 року - 49,25 гривень; в 2012 році - 10831,86 гривень в 2013 році (період з 01 січня по 24 жовтня) борг склав 10126,99 гривень. Представник відповідача суду надав копії платіжних доручень про сплату боргу. Щодо нарахування пені за ст.196 СК України Верховний Суд України висловив правову позицію у справі № 6-149цс14 від 01.10.2014 року, яка є обов'язковою для застосування судами, за якою, оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Розмір сплачених аліментів та пені за період, зазначений в позовній заяві виглядає наступним чином (згідно розрахунку здійсненого державним виконавцем): -за 2006 рік (з урахуванням погашення заборгованості в вересні та грудні) пеня нарахована в розмірі 1220,13 гривень; -за 2007 рік (з урахуванням погашення заборгованості в травні та жовтні) пеня нарахована в розмірі 2259,08 гривень; -за 2008 рік (з урахуванням погашення заборгованості в березні, липні та грудні) пеня нарахована в розмірі 3728 гривень; -за 2009 рік (з урахуванням погашення заборгованості в березні та квітні) пеня нарахована в розмірі 3648,23 гривень; -за 2010 рік (з урахуванням погашення заборгованості в лютому, березні, серпні, жовтні, листопаді та грудні) пеня нарахована в розмірі 4769,76 гривень; -за 2011 рік (відповідачем було прострочено сплату платежів за січень, червень та серпень) пеня нарахована в розмірі 1376,40 гривень; -за 2012 рік (з урахуванням погашення заборгованості в січні, листопаді та грудні) пеня нарахована в розмірі 2648,19 гривень; -за 2013 рік (з урахуванням погашення заборгованості в січні, лютому та березні) пеня нарахована в розмірі 2642,60 гривень; А всього пеня за спірний період становить 22290,39гривня. Пунктом 9 ч.3 ст.129 Конституції України та ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що рішення суду є обов'язковим до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. Отже, для відповідача така відповідальність встановлена ст.196 СК України. частиною 2 якої передбачено й зменшення розміру неустойки. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача індексацію аліментів на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів». Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Це відповідна сума коштів на утримання дитини, яка не є одноразовим платежем, а визначаються відповідно до розміру доходу боржника і є грошовою сумою визначеною судом на утримання дитини до її повноліття. Оскільки спеціального закону про індексацію аліментів не прийнято, а в Україні діє Закон України "Про індексацію грошових доходів населення", враховуючи, що з відповідача на користь позивача стягнені аліменти, проте за весь період прострочення сплати аліментів індексація ні органом державної виконавчої служби, ні судом не провадилась, відповідач в судовому засіданні не надав доказів на спростування зазначеного, суд вважає за необхідне застосувати аналогію закону згідно п. 8 ст. 8 ЦПК України та у порядку, передбаченому Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" стягнути з відповідача на користь позивача індексацію аліментів. Зазначена правова позиція зазначена Верховним Судом України у справі №6-113 цс 13 від 06.11.2013 року та є обов'язковою для застосування судами. А тому, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача індексації аліментів в розмірі 11867 гривень 27 копійок. Також позивач просила стягнути на підставі ч.2 ст.625 ЦК України з відповідача три проценти річних. Проте суд не вбачає законом передбачених підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки до даних правовідносин, які виникли внаслідок прострочення сплати аліментів може бути застосовано спеціальну норму права, а саме cт. 196 СК України, а не cт. 625 ЦК України. Частиною 2 статті 196 СК України, передбачено зменшення розміру неустойки (пені). Зважаючи на існування періодично виникаючих заборгованостей відповідача по сплаті аліментів та виплату заборгованості по ним до звернення позивачки до суду з позовом суд вважає за можливе зменшити суму пені до 10000 гривень. Крім того, на підставі статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial