Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, мотивуючи тим, що 16 березня 2016 року відбулась ДТП за участю автомобіля Рено Канго д.н.з. [NUMBER], було пошкоджено автомобіль, який належить позивачці Фольсваген Кедди д.н.з. [NUMBER]. Вказує, що постановою Подільського районного суду м. Києві від 22 квітня 2016 року встановлено, що ДТП сталося з вини [PERSON], водія автомобіля Рено Канго. Також зазначає, що вищезазначений автомобіль був застрахований у відповідача ПрАТ «Європейський страховий союз» відповідно до поліс, термін дії якого становить по 12.11.2016 року. Крім того, вказує, що внаслідок вищезазначеної ДТП їй, як власнику пошкодженого у ній автомобілю було завдано матеріальну шкоду всього у розмірі 37 704,30 грн. Дану суму було зазначено в повідомлені відповідачем про розмір страхового відшкодування. Вказала, що з 09 червня 2016 року по 06 січня 2017 року відповідачем було сплачено лише 20 тис. грн. 00 коп. Посилаючись на те, що відповідач у повному розмір не сплатив страхове відшкодування, просила стягнути заборгованість з урахуванням інфляції, пенею та судові витрати. Уточнивши позовні вимоги у зв'язку зі сплатою відповідачем 17 704, 30 грн., позивач просила стягнути 1 156, 82 грн. інфляційне збільшення, пеню у розмірі 1 691,10 грн., річні у розмірі 175 грн. 62 коп. та судові витрати. У судове засідання позивач не з'явилась, як вбачається з матеріалів справи, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, однак подав до суду заяву у якій позов підтримав та просив його задоволити повністю з підстав, викладених у ньому та у разі повторної неявки відповідача, повідомлених належним чином, проводити судове засідання у заочному порядку, тому суд приходить до висновку про можливість проведення судового розгляду у його відсутності на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, тому суд вважає за можливе розглядати справу на підставі ст. 224 ЦПК України - у порядку заочного розгляду, на підставі наявних у справі доказів з урахуванням думки позивача, який не заперечував проти такого вирішення справи. Третя особа в судове засідання не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. За приписами п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з матеріалів справи, 16 березня 2016 року відбулась ДТП за участю автомобіля Рено Канго д.н.з. [NUMBER], було пошкоджено автомобіль [NUMBER]. Згіідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль [NUMBER]. Належить позивачці [PERSON] Постановою Подільського районного суду м. Києві від 22 квітня 2016 року визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП [PERSON], водія автомобіля Рено Канго. Вищезазначений автомобіль Рено Канго був застрахований у відповідача ПрАТ «Європейський страховий союз» відповідно до полісу АЕ/ 6169628, термін дії якого становить по 12.11.2016 року. Згідно до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено в обов'язковому випадку проведення оцінки майна при визначенні збитків або розміру відшкодування. Відповідно до п. 2.4 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженої спільним Наказом Міністерства юстиції та Фонду держмайна від 24.11.2003 N 142/5/2092, із змінами від 24.07.2009 року вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Внаслідок вищезазначеної ДТП позивачці, як власнику пошкодженого у ній автомобілю було завдано матеріальну шкоду всього у розмірі 37 704,30 грн. Дану суму було зазначено в повідомлені відповідачем про розмір страхового відшкодування. Згідно матеріалів справи позивачка звернулась до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування 09 червня 2016 року. Як вбачається матеріалів справи з 09 червня 2016 року по 06 січня 2017 року відповідачем було сплачено 20 тис. грн. 00 коп. В період з 06 січня 2017 року по 10 квітня 2017 року відповідачем було сплачено ще 17 704 грн. 30 коп. Відповідно до п. 1 ст. 1166 Цивільного Кодексу України, що визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За положеннями ст. 1192 ЦК України суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. За змістом ст. 28 вищезазначеного закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. За приписами ч. 1 ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Згідно ч. 2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. ст.525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова не допускається. Відповідно до ст. 36.5. Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 212, 213 ЦПК України рішення ґрунтується на дослідженні наявних в справі доказах. Проаналізувавши всі наявні докази, які були долучені до матеріалів справи, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме позовні вимоги про стягнення з відповідача 1 156, 82 грн. інфляційне збільшення, пеню у розмірі 1 691,10 грн., річні у розмірі 175 грн. 62 коп., оскільки вони обґрунтовані та знайшли своє доведення в ході судового розгляду. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідачів на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 640 грн. На підставі вищевикладеного, Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 23, 212, 213, 525, 526, 629, 1172, 1192, 1194 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved