Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, обґрунтовучи свої позовні вимоги тим, що 19 червня 2012 року з вини [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], сталося ДТП, в результаті чого автомобіль [NUMBER] отримав механічні пошкодження, вартість відновлюваних робіт якої складає 6 097,06 гривень. Враховуючи, що автомобіль [NUMBER] застрахований ТДВ "Страхова компанія "Індіго", власнику автомобіля було виплачено страхове відшкодування в розмірі 6 097,06 гривень, а тому позивач просить в порядку регресу стягнути страхове відшкодування з [PERSON] Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги не визнає. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 06 січня 2012 року між ТДВ "Страхова компанія "Індіго" та [PERSON] було укладено договір страхування наземного транспортного засобу автомобіля [NUMBER]. Як вбачається з постанови Печерського районного суду м. Києва №3-3599/12 від 06 липня 2012 року, яка набрала законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме, що останній 19 червня 2012 року, керуючи автомобілем [NUMBER], не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем [NUMBER], що спричинило пошкодження транспортних засобів. Як вбачається з платіжного доручення (а.с.11) позивач перерахував кошти в рахунок відшкодування збитків у розмірі лише 947,06 гривен., а сума в розмірі 5150,00 гривень була вирахувана із розміру страхового відшкодування, за рахунок несплачених [PERSON] страхових платежів за період з 10.07.2012 року по 08.01.2013 року (а.с.7). Згідно з ч.2, 5 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до вимог ст.27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Як вбачається з ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування , якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. На підставі п.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги(регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Враховуючи те, що позивачем не надано підтвердження про сплату страхового відшкодування в сумі 5 150 грн., а представлено платіжне доручення (а.с.11) про сплату 947,06 гривень, то суд приходить до висновку, що позивач отримав право регресу до відповідача в розмірі фактично сплачених коштів в 947,06 гривень. В решті позовних вимог слід відмовити за необґрунтованістю. Позовні вимоги в частині відшкодування витрат судового збору, підлягають до задоволення частково, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: partial