Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОБОДІВКА-АГРО" (далі ТОВ "ОБОДІВКА-АГРО") звернулося до суду з позовом до [PERSON] про визнання укладеною додаткову угоду до договору оренди землі, мотивуючи тим, що 01 жовтня 2007 року між ТОВ "ОБОДІВКА-АГРО" та [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,1700 га, кадастровий номер [NUMBER] , яка знаходиться в адміністративних межах Білокамінської сільської ради Чечельницького району Вінницької області та зареєстрований 20 листопада 2007 року у Вінницькій регіональній філії державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №040780400593 (далі - договір). Згідно п.43 договору, він набирає чинності, після підписання сторонами та його державної реєстрації. Пунктом 8 договору зазначено, що строк дії договору становить 10 років. Отже, останнім днем строку дії договору вважається 20.11.2017 року. Позивач належно виконував обов`язки за умовами договору і після закінчення строку договору продовжив користуватися земельною ділянкою відповідача та користується нею по теперішній час, що підтверджується довідкою про виплачену відповідачу орендну плату, актами звірки взаєморозрахунків з ним, відомостями (банківськими виписками) про виплату орендної плати, схемою розміщення земельної ділянки, доповідною запискою головного агронома від 03.05.2019 року про використання полів, відсутність факту повернення земельної ділянки з орендного користування позивача. При цьому зазначає, що а ні до закінчення договору, а ні протягом місяця, починаючи з 20.11.2017 року, від відповідача не надходив лист-заперечення у поновленні договору оренди землі. Також, земельна ділянка не поверталась з орендного користування відповідачеві, відповідно до чого акт приймання-передачі (повернення) земельної ділянки між власником останньої та позивачем не складався. Виплативши орендну плату відповідачеві за 2017-2018 роки, підтверджує своє волевиявлення на продовження орендних відносин з останнім. Позивач посилаючись на положення ч.1 ст.764 ЦК України, якою передбачено що, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором, та ч.6, 8 ст.33 Закону України "Про оренду землі" у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором; при поновленні договору оренди землі укладення відповідної додаткової угоди є обов`язковим. Зважаючи на це, позивачем 19.04.2019 року було напралено на адресу відповідача два примірники додаткової угоди про поновлення договору на тих самих умовах, строком до 20.11.2027 року, а також листа з проханням підписати вказану додаткову угоду. Однак, відповіді на свій лист позивачем отримано не було. Відповідач не підписав додаткову угоду про поновлення договору в порядку ч.6 ст.33 Закону України "Про оренду землі", що свідчить про невизнання відповідачем права оренди позивача на земельну ділянку, а тому позивач змушений звернутись з даним позовом до суду та просить визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі, від 01.10.2007 року. Ухвалою суду від 30 травня 2019 року за вказаним позовом відкрито спрощене провадження у справі з викликом сторін, та призначено перше судове засідання на 03.07.2019 року. Представник позивача Забродець С.В. в судове засідання не з`явився, подаши до суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності, позов підтримує повністю, просить задовольнити, а також стягнути судові витрати по справі. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився, подаши до суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності. Позовні вимоги не визнає та просить в задоволенні позову відмовити, посилаючись на його безпідставність та не обгрунтованість . Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.3 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд вважає, що в задоволенні позову ТОВ "ОБОДІВКА-АГРО" слід відмовити, з таких підстав. За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства, ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Судом установлено, що 01.10.2007 року між ТОВ "ОБОДІВКА-АГРО" та [PERSON] було укладено договір оренди землі, на земельну ділянку площею 2,1700 га, кадастровий номер [NUMBER] , яка знаходиться на території Білокамінської сільської ради Чечельницького району Вінницької області та зареєстрований 20 листопада 2007 року у Вінницькій регіональній філії державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №040780400593. Згідно п.8 договору оренди землі від 01.10.2007 року, та акту приймання-передачі об`єкта оренди, що орендується від 01 жовтня 2007 року [PERSON] передав в оренду на строк 10 років, а ТОВ "ОБОДІВКА-АГРО" прийняла в оренду земельну ділянку, площею 2,1700 га, яка розташована на території Білокамінської сільської ради Чечельницького району Вінницької області, кадастровий номер [NUMBER] . Крім того, в п.8 даного договору вказано, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк.У цьому разі орендар повинен не пізніше 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Також, рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 20.09.2018 року було задоволено позов [PERSON] до позивача та визнано недійсним договір оренди землі №650-Б на належну йому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , площею 2,1700 га, кадастровий номер [NUMBER] , укладений 01.01.2016 року між ТОВ "ОБОДІВКА-АГРО" та [PERSON] , і зареєстрований державним реєстратором Чечельницької селищної ради Чечельницького району Вінницької області Фаренюком Сергієм Анатолійовичем 10.08.2016 року за №15833210 та скасовано його державну реєстрацію.Дане рішення набрало законної сили 20.10.2018 року. Тобто всупереч вимогам Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" було проведено подвійну державну реєстрацію договору оренди землі на вищевказану земельну ділянку відповідача. Крім того, при розгляді вищевказаної справи представником ТОВ "ОБОДІВКА-АГРО" Мацаном В.І. було зазначено, що договору оренди землі від 01.10.2007 року не існує, а позивач користується вказаною земельною ділянкою, кадастровий номер якої [NUMBER] на підставі договору оренди землі №650-Б від 01.01.2016 року. Як вбачається із актів звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2017 року та 31.12.2018 року позивачем зазначено договір оренди землі від 01.01.2016 року за №650-Б. Дані обставини підтверджуються рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 20.09.2018 року, яким вказаний договір було визнано не дійсним та скасовано його державну реєстрацію (а.с.60-61). У частині першій статті 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов`язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права. Статею 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. В п. 8 даного договору зазначено, що договір укладено на 10 років та після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію, тобто у договорі конкретно зазначено строк його дії, а семе до 20.11.2017 року. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку (ст.ст.13, 30 Закону України "Про оренду землі"). Згідно ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено. Як встановлено судом, строк дії договору оренди землі від 01.10.2007 року закінчився 20.11.2017 року і на протязі 60 днів до закінчення строку дії договору позивачем не було повідомлено письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Як правову підставу поновлення дії договору позивач вказує ст.33 Закону України "Про оренду землі", яка визначає правові підстави поновлення договору оренди землі та фактично об`єднує два випадки пролонгації такого договору. Так, частинами першою - п`ятою статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). При цьому, він зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. Реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. Вказаних умов позивачем дотримано не було, оскільки лист та проект додаткової угоди ним було направлено лише 19 квітня 2019 року , тобто після спливу строку , установленому цим договором. Крім того, сторонами не досягнуто домовленості щодо поновлення договору оренди землі, тому позивачем втрачено переважне право на поновлення договору оренди вказаної земельної ділянки. Таким чином, додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення не була укладена сторонами у строк, установлений цим договором, у зв`язку з чим договір оренди землі між сторонами не поновлений, а припинив свою дію відповідно до положень статті 31 Закону України "Про оренду землі". Частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстави, передбаченої частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі" необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; орендар продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди. Частинами восьмою, дев`ятою статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13.04.2016 у справі №6-2027цс15). Отже, у місячний строк обов`язково має бути укладена додаткова угода, яка засвідчує юридичний факт поновлення договору. При цьому, оскільки право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою (ст.93 Земельного кодексу України, далі - ЗК України), фактичне використання позивачем земельних ділянок після закінчення строку дії договорів без правовстановлюючих документів, у спорі про поновлення договорів способом зобов`язання укласти додаткові угоди до договорів, порушеному за позовом орендаря, доведенню підлягають обставини, які засвідчують факт порушення відповідачем права позивача на укладення договору у визначеному законом порядку, а саме відсутність реагування на направлені орендарем проекти додаткових угод. Виходячи з приписів статей 319, 626 ЦК України слід дійти висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена ст. 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. У зв`язку із чим, суд вважає, що ТОВ "ОБОДІВКА-АГРО" порушили вимоги ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а тому не має підстав вважати, укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 01.10.2007 року. Крім того, як вбачається із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25.07.2019 року №175076615, що [PERSON] земельну ділянку, належну йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , площею 2,1700 га, кадастровий номер [NUMBER] , передав в оренду [PERSON] , на підставі договору оренди б/н від 25.03.2019 року, який зареєстрований держаним реєстратором Чечельницької районної державної адміністрації Вінницької області Мазуренко Н.В. 23.05.2019 року №31754998 (а.с.62-63). Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина першастатті 627 ЦК України). Отже, враховуючи, що право користування вищевказаною земельною ділянкою не було поновлено внаслідок недотримання позивачем положень ст.33 Закону України "Про оренду землі", і позивач, як особа, що згідно приписів ст.68 Конституції України та ст.ст.1, 13 Закону України "Про оренду землі" має право використовувати земельну ділянку на підставі правовстановлюючих документів, зокрема, договору, проте здійснював користування земельною ділянкою після припинення строку дії договору оренди без оформлення відповідних правочинів, не надіслав вчасно проект угоди про поновлення договору відповідачу, тому позов до задоволення не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, то судові витрати слід залишити за позивачем. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed