Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

Представник публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 12.04.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 4600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку" складає між ним та позивачем договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов'язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі. Прийняті на себе обов'язки відповідач не виконує, що є підставою для стягнення заборгованості, яка станом на 24.10.2016 року становить 14918,74 грн., в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав клопотання в якому просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів у відповідності до ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.04.2011 року між публічним акціонерним товариством "Акцент-Банк" та [PERSON] укладений договір про надання банківських послуг, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 4600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами банку", складає між ним та позивачем договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві від 12.04.2011 року. Позивач свої зобов'язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Під борговим зобов'язанням сторони узгодили зобов'язання клієнта з повернення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальну заборгованість клієнта, що зазначено в п. 2.1.1.12.1 "Умов та правил надання банківських послуг". На час звернення до суду відповідач свої зобов'язання за договором не виконав. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного стану. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України). Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, суд вважає, що належними та допустимими доказами було доведено те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання та не сплатив борг за кредитним договором, а тому позовні вимоги є обґрунтованими. Відповідач станом на 24.10.2016 року має заборгованість в сумі 14918,74 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом в сумі 4591,20 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 9140,93 грн., а також штрафи 500 грн. (фіксована частина), 686,61 грн. (процентна складова), що підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості перевіреним в судовому засіданні. Крім того, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 1378,00 грн.

Outcome: approved