Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач у лютому 2016 року звернувся до суду з даним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 14.07.2015 року померла [PERSON], яка постійно проживала в [INFO]. Вказана квартира була надана померлій згідно ордера на житлове приміщення № 004197 від 17.02.1989 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Жданівської міської Ради народних депутатів №28/2 від 06.02.1989 року, на склад сім'ї з трьох осіб. Пайовий внесок за квартиру в сумі 6528 рублів [PERSON] був виплачений повністю станом на 1995 год. Однак при своєму житті [PERSON] свідоцтво на право власності на спірну квартиру не отримала. Крім того, [PERSON] на праві особистої приватної власності належить квартира [ADDRESS] в м Маріуполі на підставі свідоцтва на право власності на житло №35969 від 19.09.2006 року, зареєстрованого 31.10.2006 року в реєстрі прав власності на нерухоме майно, однак правовстановлюючі документи на дану квартиру за життя [PERSON] були втрачені. В даній квартирі зареєстрований і постійно проживає з 22.08.2006 року відповідач. [PERSON] заповіту про призначення спадкоємців не залишила, у зв'язку з чим після її смерті відкрилася спадщина за законом на дві квартири, а саме: квартиру [ADDRESS] і квартиру 12 по бр. Комсомольському, 42 в Маріуполі, а також особисті кошти спадкодавця в сумі 110000,00 гривень, які зберігалися за місцем її постійного проживання. Спадкоємцями першої черги за законом є позивач та відповідач. Спадщину позивач фактично прийняв, оскільки був зареєстрований і постійно з 26.12.1995 року проживав з [PERSON] по дату її смерті в квартирі [ADDRESS] в Маріуполі, та подав в Першу маріупольську державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Відповідач також спадок прийняв і подав заяву про прийняття спадщини в Першу маріупольську державну нотаріальну контору, однак постановами державного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірні квартири сторонам було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на ім'я спадкодавця. На підставі викладеного позивач змушений звернутись до суду з даним позовом, яким просить розділити в натурі спадкове майно, яке складається з двох квартир, а саме: [PERSON] виділити на праві власності в порядку спадкування за законом квартиру [ADDRESS] в Маріуполі, а [PERSON] виділити на праві власності в порядку спадкування за законом квартиру 12 по бр.Комсомольскому, 42 в м Маріуполі. Позивач та його представник в судове засідання не зявились, надали суду заяви з проханням про розгляд справи за їх відсутності та задоволенням позовних вимог в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням про розгляд справи за його відсутності, та не запереченням проти задоволення позовних вимог. Представник ЖБК «Азов» в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням про розгляд справи за його відсутності, залишивши вирішення спору на розсуду суду. Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть І-НО №912909 14.07.2015 року померла [PERSON]. Згідно ордера на житлове приміщення № 004197 від 17.02.1989 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Жданівської міської Ради народних депутатів №28/2 від 06.02.1989 року, [PERSON], як члену житлово-будівельного кооперативу «Азов», на склад сім'ї з трьох осіб була надана трикімнатна кооперативна квартира [ADDRESS]. Відповідно до довідки № 26, виданої головою ЖБК «Азов» 08.12.2015 року, пайовий внесок за квартиру [ADDRESS] в сумі 6528 рублів [PERSON] був виплачений повністю станом на 1995 год. Згідно довідки ККП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» від 14.12.2015 року [PERSON] свідоцтво на право власності на квартиру [ADDRESS] не отримала. Згідно довідки ДКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» № 22 від 21.01.2016 року [PERSON] на праві особистої приватної власності належить квартира [ADDRESS] в м Маріуполі на підставі свідоцтва на право власності на житло №35969 від 19.09.2006 року, зареєстрованого 31.10.2006 року в реєстрі прав власності на нерухоме майно. У відповідності до свідоцтва про народження серія II-HO № 313162 та свідоцтва про народження серія ІІІ-НО № 484638 [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є синами [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія ІІ-НО № 341747 шлюб між [PERSON] Мінічем та [PERSON] був розірваний 23.03.1981 року. Згідно копії особового рахунку №101612 за адресою: м. Маріуполь, б. Комсомольський, 42-12 зареєстровані [PERSON] та [PERSON] Згідно особового рахунку №1109/29 за адресою: м. Маріуполь, вул. К.Лібкнехта, 110а-29 зареєстровані [PERSON] та [PERSON] Постановами державного нотаріуса Першої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON] від 22.01.2016 року за вих. № 92/02-31 та №94/02-31 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] в м Маріуполі [PERSON] та [PERSON], відповідно, було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на ім'я спадкодавця. Рішенням Маріупольської міськради № 7/4-39 від 28.01.2016 року вулиця Карла Лібкнехта перейменована на вулицю Митрополитську, а бульвар Комсомольський - на бульвар Морський. Відповідно до ст.15 Закону України "Про власність" від 07.02.1991, № 697-ХП, який був чинним на момент внесення останнього пайового внеску, «член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно». Згідно ст. 384 ЦК України, п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 „Про судову практику у справах про спадкування» у разі викупу квартири член житлового кооперативу стає її власником, у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається квартира. Як роз'яснює в своїй постанові від 07.02.2014р. за № 5 Пленум ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, в осіб, які мають право на частку в пайових внесках, виникає право спільної часткової власності на квартиру, дачу, гараж чи інші будівлі пропорційно розміру частки паю - стаття 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Закон України "Про кооперацію", стаття 384 ЦК України. Таким чином, право власності на квартиру [ADDRESS], у відповідності до ч.1 ст.15 ЗУ «Про власність» виникло у [PERSON] з моменту повного внесення пайового внеску за вказану квартиру. У відповідності до статей 1216, 1217, 1220, 1221, 1222 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, спадщина відкривається внаслідок смерті особи в цей же день, за останнім місцем проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. У відповідності до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, якщо він не заявив про відмову від неї. Таким чином, суд визнає, що як позивач, так і відповідач, будучи спадкоємцями першої черги за законом, прийняли спадщину після смерті своєї матері у вигляді квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] в м Маріуполі, оскільки у встановлений законодавством строк звернулись до нотаріусу із заявами про прийняття спадщини, проте, зважаючи, що правовстановлюючі документи на дане спадкове майно відсутні, їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, проте у відповідності до ст. 1223, 1261, 1268 ЦК України право власності на спадкове майно може бути визнане в судовому порядку. Згідно ст.1278 ч.2 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, як позивач, так і відповідач мають право на ? частку вищевказаного спадкового майна після смерті їх матері, за кожним, та враховуючи досягнення домовленості між сторонами щодо розподілу спадкового майна в натурі, суд вважає за можливе задовольнити заявлені позовні вимоги та розподілити спадкове майно виділивши [PERSON] на праві власності в порядку спадкування за законом квартиру [ADDRESS] в Маріуполі, а [PERSON] - квартиру 12 по бр.Комсомольскому, 42 в м Маріуполі. Крім того, встановлено, зокрема з матеріалів спадкової справи, що задоволення позову не порушує права інших громадян, та задовольняючи позов, суд виходить із положень ст.1 ЦПК України, відповідно до яких задачами цивільного судового провадження є захист порушених та невизнаних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, в даному випадку позивача та відповідача щодо спадкового майна після смерті їх матері у вигляді вищевказаних квартир. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved