Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

Представник [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього [PERSON] , адвокат Стефківський В.І. звернувся до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», Третя особа: [PERSON] , в якій просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь [PERSON] страхове відшкодування в сумі 29784 грн., страхове відшкодування, як грошову компенсацію за спричинену шкоду втратою годувальника в сумі 134028 гривень, а також судові витрати пов`язані з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що 25.05.2018 р., близько 06 год. 10 хв. у м. Харкові, по вул. Сіверській, поблизу буд. 59, відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій автомобіль марки «Toyota RAV 4», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] здійснив зіткнення з автомобілем марки «Ford Escort», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок даної ДТП пасажир автомобіля «Ford Escort» [PERSON] , [INFO] , був доставлений до медичного закладу, де в результаті отриманих травм помер. Оскільки Позивач є дружиною загиблого, у зв`язку із його смертю [PERSON] спричинена значна та непоправна шкода, яка проявилася у моральній шкоді та у втраті годувальника для малолітнього сина загиблого [PERSON] . Станом на дату настання ДТП, відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована ПАТ «СК «ПЗУ Україна» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК9798185, який діяв на момент настання ДТП станом на 25.05.2018 року. 25.05.2018 року за фактом настання даної ДТП було внесено відомості про таку подію до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018220000000541 з кваліфікацією по статті 286 КК України та розпочато досудове розслідування. 23.09.2019 року Позивачем через представника по довіреності було пред`явлено вимоги до відповідача про відшкодування спричиненої шкоди шляхом виплати страхового відшкодування. Відповідач листом № 7217-31 від 25.10.2019 року повідомив представника позивача про те, що потрібно надати наступні документи: постанову суду, яка набрала законної сили; довідку про склад сім`ї потерпілого на момент ДТП, завірену мокрою печаткою; інформацію про всіх дітей потерпілого та батьків. 28.10.2019 року відповідачу було скеровано лист-відповідь Кулиничівської селищної ради від 22.10.2019 р. та довідку про склад сім`ї за місцем реєстрації загиблого [PERSON] . У відповідь Відповідач листом № 8950 від 02.12.2019 року повідомив представника позивача, що для належного опрацювання справи потрібно представити наступні документи: заяву від матері дитини із зазначенням банківських реквізитів та ідентифікаційного номеру неповнолітнього [PERSON] , для отримання належного йому страхового відшкодування;або представити заяву від матері [PERSON] із її власними банківськими реквізитами та завірену довідку з органів опіки та піклування про не позбавлення [PERSON] батьківських прав; постанову суду, яка набрала законної сили. Заявою від 30.01.2020 року про долучення документів до справи на виплату страхового відшкодування відповідачу було надано особисту заяву [PERSON] на виплату страхового відшкодування, так як того вимагав відповідач у своєму листі. Проте, відповідач не прийняв рішення по справі, а втретє скерував представнику позивача листа № 387-31 від 05.02.2020 року, яким просив надати постанову суду, яка набрала законної сили, а для нарахування моральної шкоди надати реквізити від батьків потерпілого [PERSON] або їх копії свідоцтва про смерть, незважаючи на те, що у заяві на виплату страхового відшкодування моральної' шкоди зазначено, що "За інформацією від довірителя мати загиблого [PERSON] станом на [INFO] померла". На частку, яка належить батькові загиблого [PERSON] позивач не претендує та ця частка виділена окремо із загальної суми страхового відшкодування. Заявою про долучення документів на виплату страхового відшкодування від 21.05.2020 року відповідачу було скеровано оригінал довідки про ДТП № 3018146410652481, якою підтверджується факт настання ДТП, її обставини та учасники. Страхове відшкодування моральної шкоди, заподіяною смертю [PERSON] належить трьом особам, а саме батькові [PERSON] , дружині [PERSON] та сину [PERSON] . Позивачем обраховано розмір страхового відшкодування виходячи з вимог п.п.27.2, 27.3 ст.27 ЗУ №1961-IV від 01.07.2004. Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що з позовом не погоджується. 20.09.2019 року [PERSON] представник [PERSON] по довіреності звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна». У самій заяві було зазначено, шо отримувачем страхового відшкодування за малолітнього сина загиблого є законний представник [PERSON] , але v реквізитах для отримання належного відшкодування було зазначено іншу особу, а саме [PERSON] та його реквізити. ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» не заперечує факт звернення представника [PERSON] в її інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON] й не відмовляло у виплаті відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, завдану внаслідок ДТП, лише просило надати необхідні документи для розгляду справи в межах та у відповідності до законодавства України. Так листом від 25.10.2019 №7217/31 та від 02.12.2019 №8950 відповідач просив надати такі документи: заяву від матері дитини із зазначенням власних банківських реквізитів та ідентифікаційного номеру неповнолітнього [PERSON] , для отримання належного йому страхового відшкодування, або представити заяву від матері [PERSON] із її власними банківськими реквізитами та завірену довідку із органів опіки та піклування про не позбавлення [PERSON] батьківських прав, постанову (рішення) суду, яка набрала законної сили, завірену у канцелярії суду. У зв`язку з тим, що за фактом ДТП було внесено відомості про таку подію до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12018220000000541 з кваліфікацією по ст.286 КК України та розпочато досудове розслідування, вину особу, яка керувала автомобілем Ford Escort, д.н.з. [NUMBER] , передбачену цією статтею не встановлено, то відповідно до абз. 4 ст 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. Представником позивача надано відповідь на відзив, в якому останній зазначив, що в разі коли шкода завдається третій особі, то виникає безвинна відповідальність з солідарним обов`язком відшкодувати таку шкоду особами, які спільно завдали шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. Зауважив, що з матеріалів справи убачається, що 25.05.2018 року близько 06 год. 10 хв. у м. Харкові по вул. Сіверській, поблизу буд. 59, мала місце взаємодія кількох джерел підвищеної небезпеки, а саме транспортного засобу «Toyota RAV 4», з номерним знаком [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який зіткнувся з автомобілем «Ford Escort» з номерним знак [NUMBER] , в результаті чого пасажир транспортного засобу «Ford Escort» [PERSON] , [INFO] , отримав тілесні ушкодження та був доставлений до лікарні де помер від отриманих в результаті дорожньо-транспортної пригоди травм. Дані обставини підтверджуються витягом з ЄРДР № 12018220000000541, Довідкою про ДТП № 3018146410652481, листом ГУ НП в Харківській області № 121аз/119-24-2019 в 05.09.2019 р. та листом СУ ГУНП в Харківській області № 43аз/119-24-2020 від 26.02.2020, свідоцтвом про смерть [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу «Toyota RAV 4» з номерним знаком [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ Україна», поліс №АК/9798185. На підставі поданих доказів, можливо встановити факт та обставини дорожньо-транспортної пригоди, що є страховим випадком, а тому беззаперечним є фактом заподіяння шкоди позивачу. Так само беззаперечним є обов`язок завдавача шкоди відшкодувати її. Посилався на правовий висновок Верховного суду, викладених в постанові від 10.01.2019 р по справі №500/2095/15-ц. Оскільки шкоду було завдано смертю потерпілого (третій особі), який був пасажиром забезпеченого транспортного засобу «Ford Escort», з номерним знаком [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, то позивач має право вимагати виконати обов`язок з відшкодування завданої шкоди частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 жовтня 2020 року провадження у справі відкрито. Суд вирішив проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09 грудня 2020 року клопотання сторін про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 січня 2021 залучено третіх осіб. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 04 червня 2021 витребувано докази, виключено з числа третіх осіб [PERSON] . Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлялась своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомила. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. 25.05.2018 року близько 06 год. 10 хв. у м. Харкові по вул. Сіверській, поблизу буд. 59, мала місце взаємодія кількох джерел підвищеної небезпеки, а саме транспортного засобу «Toyota RAV 4», з номерним знаком [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який зіткнувся з автомобілем «Ford Escort» з номерним знак [NUMBER] , в результаті чого пасажир транспортного засобу «Ford Escort» [PERSON] , [INFO] , отримав тілесні ушкодження та був доставлений до лікарні де помер від отриманих в результаті дорожньо-транспортної пригоди травм. Викладені обставини підтверджуються витягом з ЄРДР №12018220000000541, Довідкою про ДТП № 3018146410652481, листом ГУ НП в Харківській області № 121аз/119-24-2019 в 05.09.2019 р. та листом СУ ГУНП в Харківській області №43аз/119-24-2020 від 26.02.2020, свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 29.05.2018. Цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу «Toyota RAV 4» з номерним знаком [NUMBER] , на час ДТП була застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ Україна», поліс №АК/9798185. 03.10.2006 між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] , виданим Кулиничівською селищною радою Харківського району Харківської області 03.10.2006 р. [INFO] народився [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження [NUMBER] , видане 22.12.2006 р. Кулиничівською селищною радою Харківського району Харківської області. У відповідності до довідки виконавчого комітету Кулиничівської селищної ради № 534 від 19.08.2019 р. [PERSON] дійсно зареєстрована в [ADDRESS] і має наступний склад сім`ї: син - [PERSON] , [INFO] . Заявою від 23.09.2019 року позивачем через представника по довіреності пред`явлено вимоги до відповідача про відшкодування спричиненої шкоди шляхом виплати страхового відшкодування. Відповідач листом вих.№ 7217-31 від 25.10.2019 року повідомив представника позивача про необхідність надати наступні документи: постанову суду, яка набрала законної сили; довідку про склад сім`ї потерпілого на момент ДТП, завірену мокрою печаткою; інформацію про всіх дітей потерпілого та батьків. Листом вих.№ 8950 від 02.12.2019 року відповідач повідомив представника позивача, що для належного опрацювання справи потрібно представити наступні документи: заяву від матері дитини із зазначенням банківських реквізитів та ідентифікаційного номеру неповнолітнього [PERSON] , для отримання належного йому страхового відшкодування; або представити заяву від матері [PERSON] із її власними банківськими реквізитами та завірену довідку з органів опіки та піклування про не позбавлення [PERSON] батьківських прав; постанову суду, яка набрала законної сили. Заявою від 30.01.2020 року про долучення документів до справи на виплату страхового відшкодування відповідачу надано особисту заяву [PERSON] на виплату страхового відшкодування. Листом вих.№ 387-31 від 05.02.2020 року, відповідач просив надати постанову суду, яка набрала законної сили, а для нарахування моральної шкоди надати реквізити від батьків потерпілого [PERSON] або їх копії свідоцтва про смерть. Відповідно до довідки ТОВ НВП «АДЕПТ» від 14.06.2018 вих.№9, [PERSON] працював на посаді столяра ТОВ НВП «АДЕПТ» з 18.01.2016 по 25.05.2018 і його сукупний дохід за останні шість місяців складає 22138,28 грн. [PERSON] перебуває на обліку пенсійного фонду та отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника з 26.05.2018 по 31.12.2024 на неповнолітню дитину [PERSON] , що підтверджується довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 06.09.2019 вих.№750/02.19-20. Суд на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.05.2018 року близько 06 год. 10 хв. у м. Харкові по вул. Сіверській, поблизу буд. 59, мала місце взаємодія кількох джерел підвищеної небезпеки, а саме транспортного засобу «Toyota RAV 4», з номерним знаком [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який зіткнувся з автомобілем «Ford Escort» з номерним знак [NUMBER] , в результаті чого пасажир транспортного засобу «Ford Escort» [PERSON] , [INFO] , отримав тілесні ушкодження та був доставлений до лікарні де помер від отриманих в результаті дорожньо-транспортної пригоди травм. Відомості за фактом ДТП внесені 25.05.2018 до ЄРДР №12018220000000541 з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.3 ст.286 КК України. Цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу «Toyota RAV 4» з номерним знаком [NUMBER] , на час ДТП була застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ Україна», поліс №АК/9798185. Представник позивача звернувся до відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна» з заявою на виплату страхового відшкодування в інтересах [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього [PERSON] , пов`язане з втратою годувальника у розмірі не менше 134028 грн., а також моральної шкоди в сумі 29784 грн. Відповідач листом вих.№ 7217-31 від 25.10.2019 року повідомив представника позивача про необхідність надання додаткових документів, зокрема, постанови суду, яка набрала законної сили. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Отже, дорожньо-транспортна пригода, що відбулася 25.05.2018 року близько 06 год. 10 хв. у м. Харкові по вул. Сіверській, поблизу буд. 59, за участю транспортного засобу «Toyota RAV 4», з номерним знаком [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Ford Escort» з номерним знак [NUMBER] , є страховим випадком. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку життя особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 1188 ЦК України, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 24.10.2018 року у справі №501/3000/15-ц, особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. У такому порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Оскільки, цивільно-правова відповідальність одного з учасників ДТП, власника автомобілю «Toyota RAV 4», з номерним знаком [NUMBER] , на дату дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ Україна», то відповідач, як страховик, зобов`язаний здійснити відшкодування шкоди заподіяної при експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до п. 36.3 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. На думку суду дії водіїв не були взаємопов`язаними та сукупними, а тому позивач має право звернення до одного з страховиків, або до обох одночасно. Відповідно до ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується. Відповідно до п. 27.3 ст. 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відповідно до п. 27.2 ст. 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. На дату страхового випадку розмір мінімальної заробітної плати, відповідно до ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" становив у місячному розмірі з 1 січня - 3723 гривні, отже, ліміт відповідальності страховика для відшкодування шкоди , заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування становить 134028 грн, а на відшкодування моральної шкоди 44676 грн. Викладені обставини дають суду підстави вважати, що позивач, який діє в інтересах малолітнього, має право на відшкодування з боку відповідача шкоди, заподіяної смертю [PERSON] . Вимоги ПАТ «СК «ПЗУ Україна» щодо необхідності надання постанови суду про притягнення винної у ДТП особи до відповідальності суд вважає необґрунтованими, оскільки ці вимоги суперечать приписам ч.2 ст.1188 ЦК України. Інші доводи сторони відповідача не спростовують висновків суду. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved