Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування на підставі укладеного із відповідачем 31 жовтня 2012 року договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ 9720004, яким застраховано автомобіль марки Daewoo Nubira державний реєстраційний номер [NUMBER] на суму 150 000 гривень. У зв'язку із неналежним виконанням умов договору позивач просив стягнути на його користь відшкодування за Полісом №АА/9720004 від 31.10.2012 року у розмірі 9982,00 гривні, а також неустойку в розмірі 1041 гривну за період з 20 лютого 2023 року по 01 жовтня 2013 року, вартість витрат на юридичні послуги в сумі 2580,00 гривень, моральну шкоду в розмірі 10000,00 гривень та судовий збір в розмірі 236,00 гривень. В судове засідання представник позивача не з»явилась, подала заяву,в якій просила слухати справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач та третя особа в судове засідання повторно не з»явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про що є розписки про отримання судових повісток (а.с.48,49,53,57,58,59), причин неявки не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 31 жовтня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ 9720004, яким застраховано автомобіль марки Daewoo Nubira, державний реєстраційний номер [NUMBER], на суму 150 000 гривень. 21 листопада 2012 року в Харківській області, с. Рай - Оленівка, внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль Suziki Swift, державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] 22 листопада 2012 та 07 грудня 2012 р. експертом Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» було складено Акт огляду автомобіля на СТО "Прайд" (ФОП [PERSON].), згідно з яким було зазначено пошкодження автомобіля , отримано необхідні фото знімки. Зі сторони СТО було зроблено дефектовку автомобіля та надано відповідачеві рахунок № 688 від 23 листопада 2012 р. та рахунок №693 від 07 грудня 2012 року щодо вартості відновлюваного ремонту автомобіля Suziki Swift, державний реєстраційний номер [NUMBER], пошкодженого внаслідок ДТП, який складає 9982,00 гривні, що підтверджується матеріалами справи. 22 листопада 2012 року на вимогу ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" позивач подав заяву-повідомлення про ДТП зі всіма документами, що вимагалися, які були прийняті відповідачем. Всупереч ст. 11 Закону України «Про інформацію» на письмове звернення позивача від 04 січня 2013 року щодо надання актів огляду транспортного засобу Suziki Swift, державний реєстраційний номер [NUMBER], та надання детального розрахунку суми страхового відшкодування позивач отримав відмову. Відповідно до статті 35.2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" статей крайній строк виплати страхового відшкодування припадав на 20 лютого 2013 року. Проте виплату визначеного страхового відшкодування відповідач не здійснив. Про існування будь-яких поважних причин щодо несплати страхової виплати відповідачем зазначено не було. Позивач відшкодував потерпілому - третій особі - заподіяні збитки, а потім звернувся за компенсацією до страхової компанії, що підтверджується копією товарного чека. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки настає у особи, винної у заподіянні збитків, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України. Вина позивача підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. Оскільки вина застрахованої за полісом № АВ 970004 особи визнана відповідачем - страховою компанією - то ДТП, що сталася 21 листопада 2012 р., відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є страховим випадком, внаслідок якого у Відповідача настає обов'язок здійснити виплату страхового відшкодування. Дані обставини підтверджують позовні вимоги позивача та є підставою для задоволення позову в частині стягнення страхового відшкодування в розмірі 9982,00 гривень. Пунктом 3 статті 20 Закону України «Про страхування», ст.36.5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. 611, 992 Цивільного кодексу України встановлено обов'язок страховика сплатити неустойку за неналежне виконання умов договору, зокрема - пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача неустойки за неналежне виконання умов договору в розмірі 1041,00 гривень є цілком законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню. Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди. У своїй позовній заяві позивач посилається на те, що затягування відповідачем процесу виплати страхового відшкодування потерпілій стороні на ремонт ТЗ, порушення зобов'язань за полісом страхування, спричинило позивачеві душевні хвилювання, оскільки через постійне звертання до відповідача стосовно виплати страхового відшкодування, телефонні переговори, необхідність термінового пошуку великої суми коштів для здійснення ремонту авто потерпілої сторони, позивач постійно відлучався з робочого місця, менше часу проводив з сім'єю, став дратівливим, що вплинуло на родинні стосунки, стосунки з безпосереднім керівництвом, колегами по роботі та друзями, та просить стягнути на його користь 10000,00 гривень моральної шкоди. Дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що вимоги щодо стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме - відшкодуванню підлягає моральна шкода в розмірі 1000,00 гривень. У своїй позовній заяві позивач просить стягнути витрати на юридичні послуги в розмірі 2580,00 гривень та 236,00 гривень судового збору. Відповідно до ст. 79 ЦПК України витрати на правову допомогу належать до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, які, в свою чергу, разом із судовим збором складають судові витрати. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем до суду було надано квитанцію про сплату судового збору в сумі 236,00 гривень, а представником позивача до матеріалів справи було долучено розрахунок витрат на правову допомогу, до якої віднесено наступні послуги: юридична консультація - 200,00 гривень, досудовий аналіз справи на предмет визначення його судової перспективи і форм подальшого співробітництва клієнта з фірмою - 300,00 гривень, підготовка процесуальних документів у цивільному процесі - 400,00 гривень, представництво в суді першої інстанції - 1500,00 гривень, а всього - 2400,00 гривень. Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню 236,00 гривень судового збору та 2400,00 гривень витрат на правову допомогу. На підставі наведеного,

Outcome: partial