Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

ПАТ " Діамантбанк", що є правонаступником Акціонерного банку "Діамант" звернулось в суд з позовом до [PERSON]В про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 31 березня 2008 року між АБ "Діамант" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 08-03-31-0002_166/R17 та додаткова угода № 1 від 10 березня 2009 року, додаткова угода № 2 від 22 квітня 2009 року, додаткова угода № 3 від 24 листопада 2009 року. Відповідно до умов кредитного договору позивач надає відповідачу кредит в розмірі 150000 грн., шляхом видачі готівки з каси відповідачу з терміном повернення до 30 березня 2011 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 26 % річних та комісії у розмірі 0,6 % щомісячно, в термін до 05 числа місяця, наступного за місяцем користування кредитом. 07.10.2013 року Луцьким міськраййоним судом було ухвалено рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача в сумі 320 363 грн. 23 коп. Однак, боржник належнимчином не виконує взяті на себе зобов'язання. Станом з 19 липня 2013 року по 06 лютого 2015 року заборгованість по нарахованих відсотках, штрафу та пені становить - 98 620 грн. 91 коп. Просить суд, стягнути з відповідача в їх користь кредитну заборгованість в розмірі - 98 620 грн. 91 коп. та понесені судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд, позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила суд в його задоволенні відмовити, про що подала до суду письмове заперечення. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення частково. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст. ст. 509, 526, 527, 530, 550, 553, 554, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України. Як вбачається із змісту ч. 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, 31 березня 2008 року між АБ "Діамант" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 08-03-31-0002_166/R17 та додаткова угода № 1 від 10 березня 2009 року, додаткова угода № 2 від 22 квітня 2009 року, додаткова угода № 3 від 24 листопада 2009 року. Відповідно до умов кредитного договору позивач надає відповідачу кредит в розмірі 150000 грн., шляхом видачі готівки з каси відповідачу з терміном повернення до 30 березня 2011 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 26 % річних та комісії у розмірі 0,6 % щомісячно, в термін до 05 числа місяця, наступного за місяцем користування кредитом. 07.10.2013 року Луцьким міськраййоним судом було ухвалено рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача в сумі 320 363 грн. 23 коп. Відповідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Із змісту ст. 625 ЦК України вбачається, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Після ухвалення рішення суду, виконання не здійснено в повному розмірі, що в свою чергу не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє позивача права на отримання відсотків, пені й інших втрат, передбачених договором. Відповідач [PERSON] належним чином взяті на себе зобов'язання по кредитному договору не виконав, у зв'язку з чим утворилась заборгованість по відсотках, пені за період з 19 липня 2013 року по 06 лютого 2015 року в розмірі 98 620 грн. 91 коп. Слід зазначити, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 07 жовтня 2013 року з відповідача стягнуто заборгованість по кредитному договору станом на 19.07.2013 року, а тому розмір заборгованості по відсотках слід рахувати з 20 липня 2013 року, тобто до стягнення слід проводити в розмірі 37 418 грн. 63 коп. Як передбачено ч. 2 ст. 551 ЦК України та умов кредитного договору (п. 4.1) сума пені встановлена в розмірі діючої на період виникнення прострочення подвійної облікової ставки Національного банку України від несплаченої суми за кожний день прострочення. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Аналізуючи норми ст.ст. 266, 258 ЦК України, суд прийшов до висновку, що стягнення неустойки (пені) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Таким чином, із відповідача слід стягнути пеню нараховану в межах строку позовної давності, тобто із 06.02.2014 року по 06.02.2015 року що становить 27957 грн. 37 коп. Отже, відповідач істотно порушив вимоги ст. ст. 509, 526, 527, 530, 536, 550, 553, 554, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, умови Кредитного договору, в зв'язку з чим утворилась заборгованість, а тому позов слід задовольнити частково. На підставі наведеного та

Outcome: partial