Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

29.01.2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати виконавчий напис, вчинений 28 лютого 2019 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Наталею Степанівною, зареєстрований в реєстрі за №505, за яким з [PERSON] стягнено заборгованість за кредитним договором №18571/2018 від 25.07.2018 року, на користь Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» у сумі 1 162 724,48 грн., таким, що не підлягає виконанню; зобов`язати нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Черник Наталію Степанівну надати належним чином завірені копії документів, на підставі яких 28.02.2018р. був вчинений Виконавчий напис №505, за яким з [PERSON] стягнено заборгованість за кредитним договором №18571/2018 від 25.07.2018 року, на користь Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» у сумі 1 162 724,48 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані з розглядом справи в суді. В обгрунтування позову посилається на те, що з метою забезпечення виконання зобов`язання сторони не укладали інші договори, не укладали Договір застави у нотаріальній формі. З моменту отримання кредиту увесь час вона належним чином виконує умови Кредитного договору, у разі виникнення короткострокової заборгованості (в межах одного місяця), така заборгованість одразу погашалась нею у наступному місяці. За таких обставин ніколи Банк не відправляв, а вона не отримувала будь-яких претензій, вимог щодо сплати кредиту, або повідомлень про існуючу заборгованість. Крім сплати обов`язкових платежів за кредитним договором (тіло, комісії, проценти, пеня тощо), увесь час нею сплачувались страхові внески. Дані обставини підтверджуються наявними квитанціями про сплату за кредитним договором за період 2018-2019роки. 18 грудня 2019 року позивачці зателефонувала особа, яка представилась працівником АТ «КРЕДОБАНК», та запросила надати транспортний засіб для огляду, щоб пересвідчитись у належному стані майна, на що вона погодилася. Але після фактичного отримання автомобілю та ключів від нього, дана особа представилась приватним виконавцем Баришніковим Артемом Дмитровичем , та повідомила, що в межах виконавчого провадження автомобіль описується та вилучається. Тут же приватним виконавцем Баришніковим А.Д. була складена Постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника від 18.12.2019р. та передано на зберігання Представнику МДП«СЕТАМ» Гвоздь Ірині Олександрівні за адресою м. Миколаїв, вул. Лягіна, 2. 22 січня 2020року, після ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження, вона дізналась, що підставою відкриття виконавчого провадження слугував Виконавчий напис №505, виданий 28 лютого 2019р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С., про звернення стягнення на транспортний засіб автомобіль марки KIA, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить їй на праві власності . Цим же виконавчим написом пропонується за рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного т/з, задовольнити вимоги АТ «КРЕДОБАНК», які станом на 25 лютого 2019р. складаються 1 162 724, 48грн., з яких 1 144 894,58грн. - неповернута сума кредиту станом на 25 лютого 2019р., 13 373,01грн. - прострочені відсотки станом на 25 лютого 2019р., 2 456,89грн. - пеня, 2000грн. - плата за вчинення виконавчого напису. Так, у ньому вказується, що стягнення пропонується звернути на транспортний засіб на підставі Договору застави, посвідченого 21 серпня 2018 року Юрковою О.А., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу за реєстровим №557, згідно якого в заставу АТ «КРЕДОБАНК» переданий автомобіль марки KIA, модель SORENTO, 2018 року випуску, об`єм двигуна 2199 см.куб, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] - який нею не укладався та не підписувався. Розмір заборгованості не є безспірною, адже станом на 25 лютого 2019 року у неї була відсутня непогашена (прострочена) заборгованість перед АТ «КРЕДОБАНК», а усі платежі здійснювались вчасно; станом на 25 лютого 2019 року (і до теперішнього часу) вона не отримувала від АТ «КРЕДОБАНК» будь-яких претензій, вимог щодо сплати кредиту, або повідомлень про існуючу прострочену заборгованість із зазначенням строку для її сплати; відповідно до змісту Виконавчого напису при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), Детальний розпис сукупності вартості кредиту, значення процентної ставки або абсолютне значення подорожчання кредиту. За перелічених обставин, у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними. 23 жовтня 2020 року відповідачем надано відзив на позов, в якому просять відмовити у задволенні позову в повному обсязі. В обгрунтування своїх заперечень посилаються на те, що позивачем було порушено вимоги кредитного договору № 18571/2018 від 25.07.2018 , відбулося відхилення від встановленого договром графіку платежів , внаслідок чого виникла значна заборгованість та у АТ «Кредобанк» виникло право вимоги дострокового повернення несплаченої частини заборгованості за кредитним договорам. Відповідачем процедуру отримання виконавчого напису дотримано, 28.12.2018 року представником Банку направлено на зазнгечену у догворі адресу позичадльника досудову вимогу щодо виконання договірних зоов`язань , після чого відповідні відомості зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухового майна у відповідності до вимог ч.3 ст. 24 та ч.1 ст. 27 ЗУ "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень". Оскільки вказані досудові вимоги [PERSON] отримала особисто, проте їх не виконала, 26.02.2019 року Банк звернувся до нотаріуса із заявою № 27-8995/19 про звернення стягнення на заставний транспортний засіб. Заборгованість по кредитному договру позивачальником не оспорювалася в судовому порядку, що підтверджує факт її безспірності. При зверненні до нотаріуса Банк надав усі необхідін документи щодо підтвердження безспірності кредитної заборгованості , розрахунок заборгованості за кредитом , втому числі первинні документи , які підтверджують факт надання кредиту та перебування автомобіля в заставі , що підтверджується наданими суду доказами. Таким чином , для вчинення вказаного виконавчого напису нотаріуса представником АТ "Кредобанк" було дотримано повінстю процедуру , визначену чинним законодавчством України, та надано весь пакет документів для нотаріуса. За атког, виконавчий напис є законним, і всі подальші дії приватного виконавця Баришнікова А.Д, щодо реалізації заставного транспортного засобу , що здійснені на його виконання - також єж законними. Під час підписання договору [PERSON] були роз`яснені всі його умови , отже порушення з боку позичальника умов договору є зловживанням совїми правами та порушення законних інтересів Банку , оскільки Банк свої зобов`язання по видачі кредиту виконав у повному обзязі, а [PERSON] уникає сплати боргу , тим самим намагається ввести в оману суд аби не сплачувати кредит. Ухвалою суду від 30.01.2020 заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено. Зупинено стягнення за виконавчим написом 28.02.2019 р., вчиненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Наталією Степанівною, зареєстрованого в реєстрі за №505 про стягнення з [PERSON] заборгованість на корись АТ «Кредобанк» у сумі 1 162 724, 48 грн. за договором №11571/2018 від 25.07.2018 року - до набрання судовим рішенням по справі законної сили. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2020 року в порядку зустрічного забезпечення зобов`язано позивача [PERSON] протягом десяти днів з дня підписання цієї ухвали внести на депозитний рахунок Центрального районного суду м. Миколаєва 53 000 грн. 00 коп. Протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про зустрічне забезпечення [PERSON] необхідно надати суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 24 квітня 2020 року апеляційну скаргу АТ «Кредобанк» залишено без задоволення. Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.03.2020 року. На виконання ухвали від 03.03.2020 року [PERSON] внесла на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Миколаївській області грошові кошти у розмірі 53 000,00 грн., що підтверджується квитанцією №0.0.1729543102.11 від 09.06.2020 року. Ухвалою суду від 10.06.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання АТ «Кредобанк» про скасування зустрічного зобов`язання у справі за позовом [PERSON] до акціонерного товариства «Кредобанк», приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова Артема Дмитровича, третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Черник Наталія Степанівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Протокольною ухвалою суду від 21.10.2020 року закрито підготовче провадження по спраів ьа призначено справу до судового розгляду. Судом за клопотанням сторін надавася строк для врегулювання спору в позасудовому порядку. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив про задоволення позову з викладених підстав. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив відмовити у задоволенні позову з викладених у відзиві підстав. Третя особа приватний нотаріус Черник Н.С. надала заяву про розгляд справи за її відсутності. В судове засідання третя особа приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков А.Д. не з`явився , про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 25 липня 2018 року між АТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 18571/2018, за умовами якого [PERSON] були надані у власність грошові кошти в розмірі 1 181 537,50грн. на споживчі цілі, а саме для здійснення оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу на строк до 24.07.2020 року під 13.49 5 річних на першій період, процентна ставка змінювана на другий та наступний періоди визначається наступним чином - базова процентна ставка +3,9 % маржа. Додатком № 1 до Кредитного договору погоджено Графік погашення заборгованості - щомісячними ануїтетними платежами у розмірі 21994 грн з 25.07.2018 року по 24.07.2025 року включно. Відповідно до Договору №514448-Y00239 купівлі-продажу від 05.07.2018 року, укладеного між продавцем ТОВ "Автоцентр на будівельників" та [PERSON] , вартість автомобіля складала 1 336 710,00грн., з якихпокупець за рахунок власних коштів сплачує суму власного авансового внеску в розмірі 200 507,00грн. (п.2.2.1. Договору), а решту вартості автомобіля в сумі 1 136 203,00грн. покупець сплачує за рахунок грошових коштів, отриманих у Банку, банківського кредиту (п.2.2.2. Договору) . На підставі зазначеного договору із використанням банківського кредиту позивач купила автомобіля марки KIA, модель SORENTO, 2018 року випуску, об`єм двигуна 2199см.куб, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] 25 липня 2018 року між позивачем та Банком в простій письмовій формі був укладений Договір застави майнових прав №18571/2018/1, за умовами якого для забезпечення виконання кредитного договору № 18571/2018 , предметом застави є майнові права заставодавця [PERSON] , на отримання автомобіля марки KIA, модель SORENTO, 2018 року випуску, об`єм двигуна 2199см.куб, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] за Договором купівлі-продажу транспортного засобу від 25.07.2018 року №514448-Y00239. Вартість майнових прав, що є предметом договру застави , становить 1069368 грн. Відповідно до п. 1.4 обтяження предмета застваи підлягає державній реєстрації, в порядку встановленому законом. Пунктом 1.6 передбачено, що заставодержатель ПАт "Кредобюанк" надає свою згоду на укладення Застьавождавцем договру застави вищезазнгаченеого транспортного засобу , за яким слід передати в заставу ПАТ "Кредобанк" зазначений автомобіль. Відповідно до п. 3.1. .1 заставодержатель має право у випадку невиконання заставодавцем зобов`язань за кредитним договром звернути стягнення на Предмет застави. За п. 5.1 право звернення стягнення на предмет застави заставодержатель набуває якщо у момент настання строку виокнання зобов`язання за кредитним договром вони не будуть виконеані , а саме при частковому неповернені у встановлений кредитним договром термін суми кредиту та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлені договром строки суми відсотків, комісій, неустойки. За п.5.2 заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язання за кредитним договором , забезпечення заставою, а якщо його вимога не буде задволена, звернути стягнення на предмет застави- в тому числі при несвоєчасному виткнанні та неповному викнганні умов кредитного договру. за п.5.3. звернення стягнення на предмет застави здійснюється шляхом укладення/ вступу в силу договору про відступлення прав вимоги на предмет застави(заміна кредитора). Відповідачем надано копію Договору застави від 21.08.2018 року, зареєстрваного в реємтрі за № 557 , посвідчено приватним нотаріусом Львівського МНО Юрковою О.А., підписаний від імені заставодавця [PERSON] , [PERSON] ( діє від імені [PERSON] , на підставі Довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Миколаївського МНО Денисосою О.О, 25.07.2018 року) , за яким [PERSON] , як заставодавець передалв в заставу ПАТ "Кредобанк" автомоібль марки KIA, модель SORENTO, 2018 року випуску, об`єм двигуна 2199см.куб, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] - в рахунок забезпечення виконання зобов`язань за кредитним длоговром № 18571/2018 від 25.07.2018 . Пунктом 5.5. договру застави передбачено право Банку на звернгення стягнення на предмет застави шляхом : у сулвому поряду, у позасудовому порядку, на підставі виконавчого напису нотаріуса. Пунктом 5.1 передбачено право Банку звернути стягнення на предмет застави у разі несвоєчасного або неналежного виконання зобов`язхань за кредитним договром. 26.02.2019 року Банк звернувся до приватного нотаріуса Львівського МНО Черник Н.С, з заявою про вчинення виконавчого напису шляхом взернення стягнення на заставне майно автомобіль марки KIA, модель SORENTO, 2018 року випуску, об`єм двигуна 2199см.куб, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] - на підставі Договору застави від 21.08.2018 року на суму забоггваності станом на 25.02.2019 року у розмірі 1 158 267,59 грн 28.02.2019 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. вчинено виконавчий напис та зареєстровано в реєстрі № 505, в якому пропонується звернути стягнення на рухоме майно, а саме транспортний засіб марки KIA, модель SORENTO, 2018 року випуску, об`єм двигуна 2199см.куб, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ від 24.07.2018 року та переданий згідно з Договором застави транспортного засобу від 21 серпня 2018 року, посвідченого Юрковою О.А., приватним нотаріусом Львівського МНО за реєстровим номером № 557 в заставу АТ «Кредобанк». За рахунок коштів від реалізації вищевказаного рухомого майна пропонує задовольнити вимоги АТ «Кредобанк» стнаом на 27.02.2019 року за період з 01.10.2018 по 25.02.2019 рокув розмірі: 1144 894,58 грн., неповернута сума кредиту; 13373,01 грн., прострочені відсотки; 1456,89 грн., заборгованість по пені за період з 25.07.2018року по 25.02.2019 року; 2000,00 грн., плата нотаріусу за вчинення нотаріального напису, що становить загальну суму 1 162 724,48 грн. 28 грудня 2018 року Банком направлялася на адресу [PERSON] ,, зазначену у кредитному договорі, досудова вимога щодо виконання договірних зобов`язань з повідомленням, що в зв`язку з невиконанням позичальником належним чином зобов`язань за кредитним договором, станом на 28.12.2018 заборгованість за кредитним договором разом з пенею становить 1 183 126,88 грн. Банк вимагає всплати вказаної суми в строк 30 днів з моменгту отримання вказаної вимоги , але в будь-якому випадку не пізніше 35 днів з моменту надсилання вказаної вимоги.У разі невиконання даної вимоги ПАТ "Кредобанк" змушений буде звернутися до судуд або здійснити звернення стягненя на предмет застави одним із спосібів визначених договором застави. Згідно витягу з Державного реєстру обтяєжень рухомоого майна - 28.12.2018 року зареєстровано звернення стягнення за догвором застави 557 від 21.08.2018 року, приватний нотаріус Львівського МНО Юркова О.А. Станом на 25.02.2019 року позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого заборгованість за кредитним договором, як зазначає відповідач, з тіла кредита та відсотків ( без врахування комісії та пені) становила 1158267,59 грн. , також сума пені становила 2456,89 грн. Вкзаан сума зоборгованості підтверджується випискою по р кредитному рахунку позичальника [PERSON] станом на вказану дату. 08.05.2019 року АТ «Кредобанк» пред`явив вказані виконавчі написи до приватного виконавця Баришнікова А.Д. 08.05.2019 року приватним виконавцем Баришніковим А.Д. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59062680 щодо примусового виконання виконавчого напису № 505 від 28.02.2019 щодо звернення стягнення на рухоме майно, а саме вищеззаначений транспортний засіб , який належить [PERSON] , за рахунок коштів отриманих від реалізації транспортного засобу, задовольнити вимоги АТ «Кредобанк» в сумі 1162724,48 грн. 18.12.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Баришніковим А.Д. на підставі виконавчого документу - виконавчого напису № 505 від 28.02.2019 винесено постанову про опис та арешт майна боржника описано та наклдено арешт на вказаний транспортний засіб та передано представнику МД ДП"СЕТАМ" . Після чого вказаний автомоіль був виставлений на електронні торги на реалізацію. Відповідно достатті 526 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 572 ЦК України). Законом України № 1255-IV«Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (далі Закон № 1255-IV) визначено правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Пунктом 1 частини першої статті 21 Закону №1255-IV до забезпечувальних обтяжень належить застава рухомого майна згідно з параграфом 6глави49 ЦК України, що виникає на підставі договору. За змістом статті 22 Закону № 1255-IV обтяження може забезпечувати виконання боржником дійсної існуючої вимоги або вимоги, яка може виникнути в майбутньому. За рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення і включає:1) відшкодування витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги і зверненням стягнення на предмет обтяження; 2) сплату процентів і неустойки; 3) сплату основної суми боргу; 4) відшкодування збитків, завданих порушенням боржником забезпеченого зобов`язання або умов обтяження; 5) відшкодування витрат на утримання і збереження предмета обтяження. Згідно із частиною першоюстатті 589 ЦК Україниу разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до частини першоїстатті 590ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістомстатті 20 Закону України «Про заставу`встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбаченозакономабо договором застави. У частині першійстатті 23 Закону№1255-IV уредакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин передбачено, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Статтею 26 Закону №1255-IVвизначено позасудові способи звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, серед яких і реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса. Згідно із частиною першоюстатті 87 Закону України «Про нотаріат`для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Частиною першоюстатті 50 цього Законувизначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Отже, можливість звернення стягнення на предмет застави (рухоме майно) передбачена як загальнимЗаконом України «Про нотаріат», так і спеціальним -Законом№1255-IV. За загальним правилом статей15,16 Цивільного кодексу Україникожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першоюстатті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно достатті 18 ЦК Українинотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюєтьсяЗаконом України «Про нотаріат`та іншими актами законодавства України (частина 1 статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженийнаказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5(далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвяченаГлава 14 Закону України «Про нотаріат`та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженогонаказом Міністерства юстиції України від 22 лютого2012 року № 296/5(далі Порядок). Так, згідно зістаттею 87 Закону України «Про нотаріат`для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат`визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієїстатті Законунотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені вЗаконі України «Про нотаріат`та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Дотримання прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у необхідності надсилання заставодержателем повідомлення-письмової вимоги про усуненняпорушень боржнику(стаття27 Закону №1255-IV). Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей15,16,18 ЦК України, статей50,87,88 Закону України «Про нотаріат`захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц. Як встановлено судом, між АТ «Кредобанк» та [PERSON] існують зобов`язальні правовідносини, які виникли на підставі кредитного договору, виконання якого забезпечене договором застави транспортного засобу. Через неналежне виконання позивачем обов`язків позичальника виникла заборгованість. З метою дострокового повернення кредиту ПАТ «Кредобанк» направив приватному нотаріусу Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. заяву від 26 лютого 2019 року про вчинення виконавчого напису на суму 1158 267,59 грн та 2456,89 грн , до якої були додані оригінал договору застави від 21 серпня 2018 ; кредитний договір № 18571/2018 від 25 липня 2018 року (копія); доказ видачі кредиту; досудова вимога на ім`я [PERSON] від 28 грудня 2018 року про наявність заборгованості на загальну суму 1 183 126,88 грн. та докази направлення боржнику такої вимоги: (описи цінних листів про направлення даної вимоги та відомості про їх направлення); розрахунок суми заборгованості за кредитним договором; виписка по руху коштів по рахунку. Звертаючись до суду з позовом, позивачка указала на спірність суми, визначеної у виконавчому написі від 28.02.2019 року, а також оспорював обставини в частині отримання повідомлення про дострокове повернення кредиту. Відповідно до статей12,81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Питання визначення судами безспірності суми заборгованості під час розгляду справ про оскарження законності вчинення нотаріусом виконавчого напису, вже досліджене Верховним Судом України та Верховним Судом. Зокрема, у постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі №6-158цс15 зазначено, щобезспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком № 1172, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. У постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі№ 6-887цс17 міститься правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Для правильного застосування положень статей87,88 Закону України «Про нотаріат`у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17). При цьому лише та обставина, що у виконавчому написі зазначено більшу суму заборгованості за кредитом, ніж у повідомленні, не свідчить про наявність спору про розмір заборгованості (постанова Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15). Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову. У постанові від 15 січня 2020 року у справі №305/2082/14-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, зокремастатті 88 Закону України «Про нотаріат», викладеного у постанові Верховного Суду України від 04 березня 2015 року у справі № 640/5240/13-ц (провадження № 6-27цс15), та визначила, що вирішуючи питання правомірності вчинення виконавчого напису у розумінністатті 88 Закону України «Про нотаріат`слід враховувати, що наявність спору в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за кредитним договором не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника та жодним чином не свідчить про неправомірність вчинення виконавчого напису. Спір про право, який унеможливлює вчинення виконавчого напису і, як наслідок, зумовлює певну правову реакцію нотаріуса, міг вбачатися нотаріусом винятково із заяви боржника про зупинення виконавчого провадження, поданої відповідно до частини четвертоїстатті 42 Закону України «Про нотаріат`і обґрунтованої тим, що боржник звернувся до суду із відповідною позовною заявою про оспорювання заборгованості, а також на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження його позовної заяви. Але навіть такі обставини свідчили б про існування спору про право, проте не змінювали б правової характеристики цього виду заборгованості як безспірної. У справі, яка переглядається, позивач будь-яких аргументів щодо того, що зазначена у виконавчому написі сума заборгованості є спірною (в якій частині, у яких складових), її розмір відрізняється від дійсного розміру заборгованості, що підлягала стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки, та (або) що з цього приводу є на вирішенні у судах спір, не наводив та доказів такого не надавав. Так, оскільки позивачу встановленомузаконом порядку не спростував належними і допустимими доказами того,що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення; не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості, суд частково погоджується з запереченнями відповідача і вважає, що позивачем не надано достатньо доказів на спростування безспірності заборгованості. Зокрема, розмір заборгованості, зазначений у досудовій вимозі менший ніж розмір заборгованості, визначений у виконавчому написі нотаріуса. Разом з тим законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Так, судом встановлено, що згідно з розрахунком заборгованості, наведеним у виконавчому написі, нотаріусом не перевірено правильність нарахування відсотків ( тим більше з урахуванням того, що відсоткова ставка є змінюваною і нараховується за базовою ставкою, яка є різної за певні періоди та ввизначається з середнім арифметичним за минулі періоди) та пені за кредитним договором , отжке відповідачем достеменно не доведено, що заборгованість не є спірною. Щодо дотримання приватним нотаріусом інших вимог закону при вчиненні виконавчого напису 28.02.2019 року. Частинами 1, 3статті 24 Закону №1255-IVустановлено порядок звернення стягнення на предмет застави. Зокрема, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленомузаконом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет застави. Така вимога узгоджується з частиною першоюстатті 27 Закону №1255-IV, згідно з якою обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов`язанийнадіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Тобто законодавець визначив, що для звернення стягнення на предмет застави необхідно письмово повідомити боржника та зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Вказані вимоги є імперативними і не виконуються на розсуд стягувача. У статті 27 Закону №1255-IVпередбачені вимоги до повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Це повідомлення повинне містити таку інформацію: 1) зміст порушення, вчиненого боржником; 2) загальний розмір не виконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги; 3) опис предмета забезпечувального обтяження; 4) посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов`язання боржника до моменту реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувачу; 5) визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач; 6) вимогу до боржника виконати порушене зобов`язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Згідно зістаттею 28 Закону №1255-IVякщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов`язання боржника, виконання якого забезпеченеобтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов`язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов`язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленимистаттею 8 цього Закону. Закон№ 1255-IVпов`язує подальші дії стягувача не лише з виконанням чи невиконанням боржником вимоги усунути порушення зобов`язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу, але й установлює відповідний строк для такого виконання - протягом 30 днів, та пов`язує початок спливу цього строку з моментом реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а отже, і подальших дій зі звернення стягнення на предмет застави. Тобто ухилення від надіслання боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а також недотримання 30-денного строку з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження вважаються порушеннями, які унеможливлюють вчинення нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави. У зв`язку з викладеним Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц зазначила, що факт недотриманнястягувачем положень частини 3 статті24та частини 1 статті27 Закону № 1255-IVі нездійснення ним до вчинення виконавчого напису реєстрації у Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження є достатньою правовою підставою для визнання за рішенням суду виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Як встановлено судом з наявних у справі письмових доказів, а саме документів, які передавались приватному нотаріусу Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С., останньою не перевірялось виконання ПАТ «Кредобанк» вимог щодо внесення в Реєстр відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Так, згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна , обтяжувачем ПАТ «Кредобанк» зареєстровано звернення стягнення на предмет обтяження вищевказаний автомобіль легковий марки КІА 28.12.2018 року - проте виконавчий напис було вчинено після спливу 30 днів з дня внесення запису до Реєстру про реєстрацію звернення стягнення на предмет обтяження. Крім того, як зазначив Верховний Суд України у постанові від 02 вересня 2015 року у справі № 6-813цс15, під письмовим повідомленням слід розуміти не тільки направлення відповідних відомостей зазначеним особам у письмовому вигляді, а й отримання цими особами відомостей, які мають бути їм повідомлені. Отже, за загальним змістом термін «повідомлення» включає в себе не тільки направлення відомостей, з якими особа має бути обізнаною, а й отримання цією особою зазначених відомостей. В матеріалах справи відсутні докази того, що [PERSON] отримала досудову вимогу. Так, направлені Банком нотаріусу описи вкладень у цінні листи, список листів з оголошеною цінністю №248/ДРС підтверджують надіслання даної вимоги 28 грудня 2018 року [PERSON] , але не отримання нею такої вимоги. Даний факт також підтверджуються, що відповідачем не надано навіть копій поштових повідомлень про повернення відправлення чи поштових повідомлень про врчуення / причини невручення. Так, укладений ПАТ «Кредобанк» та представником за дорученням [PERSON] договір застави (пункти 5.2, 5.3, 5.4) передбачає право заставодержателя достроково звернути стягнення на предмет застави у разі, зокрема, порушення заставодавцем обов`язків, встановлених цим договором (що кореспондується із положеннями пунктів 4.7, 4.8 кредитного договору ) як судовому, так і позасудовому порядку. Конкретні способи звернення стягнення на заставлене майно сторонами не визначались. У досудовій вимозі від 28.12.2018 року ПАТ «Кредобанк» зазначав, що у разі невиконання даної вимоги змушений буде звернутися за захистом своїх порушених прав та законних інтересів до суду з метою стягнення існуючої заборгованості або здійснити звернення стягнення на предмет застави одним із способів, визначених договором застави. Вказані обставини свідчать про те, що зміст повідомлення про порушення (досудової вимоги) не відповідає викладеному устатті 27 Закону №1255-IV, а саме - в ньому відсутнє визначення конкретного позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач. Крім того, суд враховує, що сам договір застави був укладений в м.Львів через місяць після укладення особисто позивачкою кредитного договору та Договору застави майнових прав в м.Миколаєві - за підписом не особисто заставодателя, а її представником за дорученням. Проте відповідачем не надано суду жодного доказу, що позивачка отримала свій примірник Договорк застави чи взагалі була ознайомлена з його змістом. Натомість, Договір застави майнових прав , укладений позивачкою 25.07.2018 року- взагалі не передбачає способів досудового звернення стягнення на предмет застави, крім заміни кредитора. За такого суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис був вчинений з порушенням вимог закону щодо порядку направлення боржнику повідомлення про звернення стягнення на майно та його змісту, які призвели до порушення прав позичальника [PERSON] , а тому є підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З урахуванням викладеного суд відхиляє аргументи відповідача про належне повідомлення позивачки про звернення стягнення на заставлене майно, оскільки докази такого в матеріалах справи відсутні. До того ж особливості направлення повідомлень про звернення стягнення на заставлене майно ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] не визначили. Також суд вважає за необхідне зазначити наступне . Позивачем визначено процесуальний статус приватного виконавця як Відповідача, з чим погодитись неможливо. Залучення в якості співвідповідача в даній справі є таким, що прямо суперечить диспозитивності та процесуальному статусу відповідача, оскільки привтаний виконавець не є стороною правовідношень, на підставі яких виникли взаємні зобов`язання сторін, а тільки здійснив викогнавчі дії з примусового виконання оспорюваного виконавчого напсиу, тобто дію, за результатами якою були змінені права боржника та кредитора. Необхідно зауважити, що Пленум Верховного Суду України своєю Постановою №2 від 03.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» з подальшими змінами зазначив, що справи щодо оспорювання виконавчого напису нотаріуса розглядаються в позовному провадженні, позивачем в якому є боржник, а відповідачем - кредитор. Така ж позиція закріплена в пункті шостому Узагальнень судової практики з розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні від 7 лютого 2014 року, в якому зазначено, що відповідно до пункту 16 Постанови ВССУ №3, спори між боржниками і стягувачами, а також спори за Позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом, вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. Отже, справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є стягувач - особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис. Аналізуючи наведене, можна зробити висновок, що привтани йвиконавець, який здійснював примусове виконання виконавчого напису, як і нотаріус, яким був вчинений виконавчий напис, може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Цивільним процесуальним кодексом України не передбачено право суду самостійно змінити процесуальний статус особи, але відповідно до ст. 51 ЦПК України за клопотанням позивача, зокрема, можливо замінити неналежного відповідача на належного. Роз`яснення вищих судів та усталена судова практика виходять з того, що належним правовим статусом нотаріуса у таких справах, як дана, є третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - стягувача. Недодержання судами нижчих інстанцій такої правової позиції може призвести до скасування судових рішень в апеляційному чи касаційному порядку як постановлених з порушенням норм процесуального права. Враховуючи те, що позивач пред`явив позов до неналежного відповідача - приватного виконавця, а клопотання про заміну його правового статусу не заявив, за такого, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову у відношенні даного відповідача (ст.51 ЦПК України). За таких обставин у задоволенні позовних вимог до відповідача - приватного виконавця Баришнікова А.Д. слід відмовити як до неналежного відповідача, позовні вимоги до ПАТ «Кредобанк» щодо скасування виконавчого напису - задовольнити. Відповідно до вимог ст. 1441 ЦПК України, з відповідача АТ "Кредобанк" слід стягнути на користь позивача судовий збір, сплачений при подачі позову. Відповідно до ст. 155 ЦПК України, зустрічне забезпечення скасовується у випадку закриття провадження у справі з підстав, визначених пунктами 2, 5, 7, 8 частини першої статті 255 цього Кодексу, залишення позову без розгляду з підстав, визначених пунктом 6 частини першої статті 257 цього Кодексу, або після набрання законної сили рішенням суду про задоволення позову в повному обсязі, про що окремо зазначається в резолютивній частині відповідного судового рішення. У разі скасування зустрічного забезпечення грошові кошти, внесені особою на депозитний рахунок суду з метою зустрічного забезпечення, підлягають поверненню особі, яка здійснила таке зустрічне забезпечення, протягом п`яти днів з дня набрання законної сили ухвалою суду про скасування зустрічного забезпечення позову. За ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: partial