Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

07.02.2014 року Позивач ПАТ "Страхова компанія "Кремінь" звернувся до суду та уточнивши позовні вимоги просив стягнути солідарно з [PERSON] та ПАТ «ПРОСТО-страхування» відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 22 080,12 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 22.12.2011 року між ПАТ "Страхова компанія "Кремінь" та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 1000365-04-01-11, предметом якого є страхування транспортного засобу "Mercedes-Benz", державний реєстраційний номер [NUMBER]. 10.09.2012 року в м. Києві по вул. Старовокзальній, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Mercedes-Benz", державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля "GMS", державний № [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 26.09.2012 року, [PERSON] визнано винним у ДТП, що сталась 10.09.2012 року та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. Дана постанова Шевченківського районного суду м. Києва набрала законної сили. Також зазначив, що 11.09.2012 року до позивача звернувся потерпілий із заявою про настання страхового випадку і виплату страхового відшкодування. Посилається, що позивачем на підставі рахунку ТОВ "Компанія "Сінергія" №С-00000026 від 11.10.2012 року, було складено страховий акт № 1000365-04-01-11/1/01/12 від 16.10.2012 року та на користь потерпілої [PERSON] позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі: 22 080 грн. 12 коп. Посилаючись на дані обставини та на те, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП від 10.09.2012 року була застрахована в ПрАТ «Просто-Страхування», позивач просить стягнути солідарно з відповідачів в порядку регресу суму страхового відшкодування в розмірі 22 080,12 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що на момент ДТП його цивільно-правова відповідальність була застрахована в ПрАТ «ПРОСТО-страхування», а тому виплату страхового відшкодування має здійснювати саме ПрАТ «ПРОСТО-страхування» в межах ліміту відповідальності . Представник відповідача ПрАТ «ПРОСТО-страхування» в судове засіданні не з»явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду свої письмові заперечення, з яких вбачається, що він заперечує проти задоволення позову повністю, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність, а також просить розглядати справу у його відсутності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п. 3 ст. 20 Закону України "Про страхування", при настанні страхового випадку Страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору. Відповідно до ст. 9 Закону України "Про страхування", страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування при настанні страхового випадку. Відповідно з ст. 4 Закону України "Про страхування" страхування транспортного засобу належить до майнового страхування. Відповідно ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Судом встановлено, що 22.12.2011 року між ПАТ "Страхова компанія "Кремінь" та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 1000365-04-01-11, предметом якого є страхування транспортного засобу "Mercedes-Benz", державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.10-14). 10.09.2012 року в м. Києві по вул. Старовокзальній, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Mercedes-Benz", державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля "GMS", державний № [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 26.09.2012 року, [PERSON] визнано винним у ДТП, що сталась 10.09.2012 року за ст. 124 КУпАП та піддано до адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Дана постанова набрала законної сили (а.с.9). Згідно з постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 26.09.2012 року вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм - [PERSON] п. 10.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення" (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення. Згідно з положеннями ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що вина відповідача [PERSON] в тому, що він спричинив ДТП, що сталось 10 вересня 2012 року в м. Києві по вул. Старовокзальній, доведена, а тому доказуванню не підлягає. Судом встановлено, що позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в розмірі 22 080, 12 грн., що підтверджується рахунком фактурою ТОВ "Компанія "Сінергія" №С-00000026 від 11.10.2012 року, страхом актом № 1000365-04-01-11/1/01/12 від 16.10.2012 року та платіжним дорученням за №173 від 17.10.2012 року відповідно до позивачем було сплачено (а.с.16-21). Як встановлено в ході розгляду справи цивільно-правова відповідальність [PERSON], на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована в ПрАТ «ПРОСТО-страхування» відповідно до полісу № АВ/1556034 (а.с.51). 11.09.2012 року [PERSON] на виконання вимог ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», було подано до ПрАТ «ПРОСТО-страхування» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 10.09.2012 року (а.с.52-53). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно статті 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно ст.9 цього ж Закону, а сам: п.9.1. Обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Згідно ст. 12 цього ж Закону, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до ст.22 цього ж Закону, п. 22.1. у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи Згідно ст. 29 вказаного Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Як вбачається зі Звіту про оцінку розміру збитків спричинених пошкодженням транспортного засобу № 03-22/10 від 22.10.2012 року, розмір матеріальних збитків, спричинених власнику транспортного засобу Mercedes-Benz S500, реєстраційний номер [NUMBER] на момент оцінки становить 18984,68 грн. (а.с.126-136). Суд приймає до уваги вказаний вище Звіт про оцінку розміру збитків спричинених пошкодженням транспортного засобу № 03-22/10 від 22.10.2012 року, складений експертом [PERSON], як такий, що узгоджується з матеріалами справи та вимогами чинного законодавства, що регламентують порядок визначення матеріального шкоди. Разом з тим, суд не приймає до уваги рахунок ТОВ "Компанія "Сінергія" №С-00000026 від 11.10.2012 року, оскільки при визначенні розміру матеріального збитку спричиненого в результаті ДТП, має бути враховано коефіцієнт фізичного зносу автомобіля, проте він не відображений в зазначеному рахунку. Як вбачається з Полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/1556034, сума страхового ліміту відповідальності за завдану майнову шкоду становить 50 000,00 грн., розмір франшизи становить 0. Аналізуючи вищевикладене, ту обставину, що відповідальність відповідача-1 була застрахована у ПрАТ «ПРОСТО страхування», відповідачем -1 в порядку передбаченому законом повідомлено відповідача-2 щодо настання страхового випадку, що стався 10.09.2012 року , а тому суд приходить до висновку про стягнення з ПрАТ «ПРОСТО-страхування» на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 18984, 68 грн., тобто в межах суми , що охоплюється лімітом відповідальності відповідача-2 та виходячи з вимог ст. 29 вказаного вище Закону. За таких обставин, вимоги позивача щодо солідарного стягнення з [PERSON] та ПрАТ «ПРОСТО-страхування» суми завданої матеріальної шкоди, суд вважає необґрунтованим. Також суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача про стягнення матеріальної шкоди в іншій частині заявлених вимог, тобто в розмірі 3 095, 44 грн. ( 22080,12 грн.-18984, 68 грн.=3 095,44 грн.). Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України від 30.03.2012 року № 2 «Про узагальнення судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, у 2010-2011 роках» володілець джерела підвищеної небезпеки має відшкодувати потерпілому вартість відновлювального ремонту, що перевищує ліміт відповідальності страховика, франшизу і втрату вартості автомобіля у разі її наявності. Відповідно до п.32.7 ст. 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу. Так, вказана вище сума не є компенсацією, що дорівнює втраті товарної вартості пошкодженого транспортного засобу та відповідно, виплата позивачем в цій частині страхового відшкодування здійснена на виконання своїх зобов'язань перед потерпілою особою. З огляду на викладене, вимоги пред'явлені до відповідачів в цій частині, є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. З огляду на викладене, вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача ПрАТ «ПРОСТО-страхування» на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial