Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. В позовній заяві позивач посилається на те, що 21 травня 2014 року між Кредитною спілкою "Самара" та [PERSON] було укладено кредитний договір №24/14. Згідно умов кредитного договору позивачем були надані [PERSON] кредитні кошти у сумі 12 580,00 грн., строком на 24 місяця починаючи з 21 травня 2014 року по 20 травня 2016 року, а відповідач [PERSON] зобов'язалась повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом. Заборгованість по кредитному договору [PERSON] зобов'язався погашати щомісячно у період з 20 по 30 число кожного місяця. Кредит мав бути повернутий у строк до 20 травня 2016 року. [PERSON] повинен був повернути 12 580 ,00 грн. - сума кредиту та проценти за користування кредитом, які розраховуються щомісячно при своєчасному внесені платежів відповідно до п.4.1. Кредитного Договору із розрахунку 1,95% на залишок заборгованості за кредитом з наступного дня надання кредиту. За перший місяць користування кредитом згідно п. 4.1 Кредитного договору були нараховані проценти в сумі 245,31 грн.. Проте, відповідач неналежним чином виконував свої зобов'язання по кредитному договору. Тому, при несвоєчасному внесенні платежів по поверненню кредиту нарахування процентів розраховувалось відповідно до п. 4.4. Кредитного договору за кожен день прострочення платежу, що склало 11 696, 26 грн. В якості забезпечення виконання зобов'язань відповідачем перед позивачем по поверненню кредиту,сплати відсотків і сум штрафних санкцій, був укладений договір поруки № 24/14 від 21 травня 2014 року. Відповідно до умов договору поруки [PERSON] прийняла на себе зобов'язання перед позивачем відповідати у повному обсязі по зобов'язанням [PERSON], визначених кредитним договором. Тому просить суд, стягнути на користь позивача - Кредитної спілки "САМАРА" солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 24/14 від 21 травня 2014 року в загальній сумі 24 521 грн. 57 коп., а також стягнути судовий збір у сумі 245 грн. 22 коп.. Представник позивача до суду надав заяву про розгляд справи в їх відсутність, позов підтримав та просить задовольнити його в повному обсязі, в задоволенні зустрічного позову просить відмовити посилаючись на те, що всі умови договору були погоджені сторонами і цей договір був укладений за добровільним волевиявленням [PERSON]., наявність особистого підпису [PERSON] на кредитному договорі, а також виконання ним своїх обов'язків за договором до травня 2016 року є прямим підтвердженням погодження, ознайомлення та досягнення згоди з усіх істотних умов договору про що було суд надано заперечення на зустрічний позов а.с. 72-77. Відповідачі [PERSON], [PERSON] позов не визнають, оскільки сторонами договору досягнуто згоди щодо істотних умов, тільки відносно фіксованої процентної ставки за кредитом. Крім того вказують на те, що перерахування (збільшення) кредитодавцем процентів та відповідно збільшення заборгованості за кредитом, що визначена договором не відповідають нормам цивільного права України та являються безпідставними. [PERSON], [PERSON] проти задоволення первісного позову заперечують, просять задовольнити зустрічний позов. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що первісна позовна заява підлягає задоволенню, а в задоволення зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. По первісному позову. Із матеріалів справи вбачається, що 21 травня 2014 року між Кредитною спілкою "САМАРА" та [PERSON] було укладено кредитний договір №24/14. Згідно умов кредитного договору позивачем були надані [PERSON] кредитні кошти у сумі 12 580 грн., строком на 24 місяця починаючи з 21 травня 2014 по 20 травня 2016 року, а відповідач [PERSON] зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом. Заборгованість по кредитному договору [PERSON] зобов'язалась погашати щомісячно у період з 20 по 30 число кожного місяця. Кредит мав бути повернутий у строк до 20 травня 2016 року. [PERSON] повинен був повернути 12 580, 00 грн. - сума кредиту та проценти за користування кредитом, які розраховуються щомісячно при своєчасному внесені платежів відповідно до п.4.1. Кредитного Договору із розрахунку 1,95% на залишок заборгованості за кредитом з наступного дня надання кредиту. За перший місяць користування кредитом згідно п. 4.1 кредитного договору були нараховані проценти в сумі 245,31 грн. Проте, відповідач неналежним чином виконував свої зобов'язання по кредитному договору. Тому, при несвоєчасному внесенні платежів по поверненню кредиту нарахування процентів розраховувалось відповідно до п. 4.4. Кредитного договору за кожен день прострочення платежу, що склало 11 696, 26 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 24/14 було підписано між КС "САМАРА" та [PERSON] договір поруки № 24/14 від 21 травня 2014 року. Відповідно до умов, які викладені у Договорі поруки № 24/14, від 21 травня 2014 року (а.с. 7) сторони договору поруки встановлюють, що у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником (тобто [PERSON].) взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, Поручитель і Позичальник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної вимоги. Згідно з вимогами ч.1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що лишається та сплати процентів. Тому, на думку суду, вимоги позивача до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості разом, є доцільними, оскільки цивільно-правові зобов'язання повинні виконуватися належним чином. Таким чином поручитель [PERSON] разом з [PERSON] повинні нести цивільну відповідальність перед кредитною спілкою "САМАРА". Судом достовірно встановлено, що відповідачами зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконані, у зв'язку з чим станом на 15.01.2015 року мають заборгованість в розмірі 12 580 грн.00 коп., а саме: - залишок по кредитом - 12 580 грн. 00 коп., - проценти за користування кредитом з урахуванням простроченням платежів, нараховані згідно п. 4.1 та п. 4.4 кредитного договору 11 941, 57 грн. (245,31+11 696, 26 = 12 885, 07). На день розгляду справи сума в розмірі 24 521 грн. 57 коп. на користь Кредитної спілки "САМАРА" відповідачами не відшкодована і підлягає стягненню з [PERSON] та [PERSON] солідарно. Доказів сплати коштів в іншому розмірі ніж це визначено у доданому до позову розрахунку заборгованості - відповідачами суду надано не було. Відповідно до ст.88 ЦПК з відповідачів підлягає до стягнення на користь позивача судовий збір в розмірі 245 грн. 22 коп., сплачений останнім при подачі позовної заяви. По зустрічному позову. Позивачі по зустрічному позову - [PERSON] та [PERSON] в обґрунтування зустрічного позову посилається на те, що зазначений договір являється незаконним та необгрунтованим, а тому необхідно вимагати визнати в цілому кредитний договір недійсним, з наступних підстав: По - перше Відповідно до установчих документів Відповідача за зустрічним позовом доданих до Договору в Відповідача за зустрічним позовом наявна Довідка АА № 445640 з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) видана управлінням статистики у Дніпропетровській області, свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи видане державним реєстратором виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради та Статут кредитної спілки "Самара". Згідно чинного законодавства України Сторонами кредитного договору є кредитодавець і позичальник. Кредитодавецем можуть бути Національний банк України, комерційні банки та фінансово- кредитні установи, що мають ліцензію НБУ на залучення і розміщення грошових вкладів та кредитів, і банківські консорціуми (тимчасові об'єднання банків, які створюються для кредитування шляхом укладення відповідного договору). Згідно з ч. 5 ст. З Закону України "Про банки і банківську діяльність" здійснення операцій, пов'язаних з видачею кредитів, іншим юридичним особам, крім банків, забороняється, за винятком випадків, визначених законодавчими актами України. Враховуючи, що на цей час законодавство України не передбачає таких випадків, слід вважати договори кредитування, в яких кредитодавцем виступає не банк (фінансово-кредитна установа), такими, що не відповідають вимогам закону. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про кредитні спілки " державна реєстрація кредитних спілок здійснюється національною комісією Нацкомфінпослуг, що здійснює при реєстрації запис до єдиного реєстру фінансових установ України, та видає відповідне свідоцтво встановленого зразка згідно з чинним законодавством України. Для залучення внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, використання таких коштів для надання їм кредитів кредитна спілка зобов'язана отримати ліцензію на здійснення діяльності по внесків залученню внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки. Тобто зважаючи на відсутність завірених копій вище - зазначених ліцензій у відповідача за зустрічним позовом, до такого договору необхідно застосовувати наслідки, передбачені ст. 48 ЦК України. По - друге Згідно з п. 2. ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів", перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між ними, в тому числі між зобов'язання споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовану сукупність вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Відповідач за зустрічним позовом проігнорував дану вимогу, що є однією з підстав визнання договору недійсним, адже згідно з ч. 2 п. 2. ст. 19 ЗУ "Про захист прав споживачів" підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Відповідно до п. 1. ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Згідно п. 2. ст. 230 ЦК України, сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину. Крім того, зважаючи на недійсність даного правочину, договір поруки від 21 травня 2014року - №24/14 повинен бути також визнаний недійсним оскільки відповідно до пункту 5.1 даного договору він є його невід'ємною частиною. Враховуючи отримання на руки Позивачем за зустрічним позовом [PERSON] суми кредиту - 10 000 грн. (десять тисяч гривень), оскільки відповідно до п. 1.1 даного договору грошові кошти в сумі 2580 грн. (дві тисячі п'ятсот вісімдесят) грн.. були поверненні Відповідачеві за зустрічним позовом в день отримання Позивачем за зустрічним позовом грошових коштів кредитом, дійсна сума заборгованості перед Відповідачем становить 10 000 грн.. які позивач повинен виплатити в строки , які були передбачені кредитним договором. Тому просять визнати недійсним кредитний договір №24/14 від 21 травня 2014 року. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що зустрічний позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що позивач (по зустрічному позову) з відповідачем (по зустрічному позову) уклали Кредитний Договір № 24/14 від 21 травня 2014 року, за яким Банк надав [PERSON] кредит у сумі 12 580 грн. 00 коп. строком на 24 місяці з 21 травня 2014 року по 20 травня 2016 року, зі сплатою відсотків. В кредитному договорі мається п. 4.1, яким передбачено, що нарахування процентів за Договором здійснюється за строк користування кредитом та нараховується: - на залишок заборгованості за кредитом в день отримання грошових коштів п.1.1 - щомісяця, із розрахунку 1,95 % на залишок заборгованості за кредитом. При цьому відсотки за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з наступного дня після отримання кредиту Позичальнику до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно. Крім того, при порушенні позичальником строків сплати кредиту та процентів, вказаних в п. 4.2 Договору, кредитодавець перераховує відсоток (плату) за користування кредитом наступним чином: - п. 4.3 прострочення сплати кредиту та процентів згідно п. 4.2 не зупиняє процентів, крім випадку прийняття окремого рішення про це кредитодавцем; - п. 4.4 сторони дійшли до згоди, що при порушені позичальником строків сплати кредиту, вказаних в п. 4.2 цього Договору більше ніж на 15 календарних днів , з 16-го дня кредитодавець нараховує проценти (плату) за користування кредитом із рахунку 0,5 % на день від суми залишку за кредитом за кожен день простроченої заборгованості за кредитом до повного її погашення; - п. 4.5 При порушені Позичальником строків сплати кредиту більше ніж 15 днів Позичальник має право звернутися з письмовою заявою з поясненням обставин щодо порушення строків сплати кредиту та процентів до Кредитодавця, а Кредитодавець має право проводити за погодженням з Позичальником реструктуризацію заборгованості за цим Договором, а саме: - перенесения строків платежів; - надання Позичальникові відстрочки сплати суми основного боргу; - продовження строку Договору; - зміни механізму нарахування процентів. При укладенні кредитного договору [PERSON] був ознайомлений із всіма умовами кредитного договору та погодився на них, що підтверджується підписами сторін та печаткою зі сторони Кредитної спілки "САМАРА". Наявність особистого підпису [PERSON] на кредитному договорі є прямим підтвердженням, погодження та ознайомлення з умовами Кредитного договору. Відповідно до положень ст.203 ЦК України суд не знайшов підстав визнання правочину недійсним. Зміст правочину не суперечить ЦК України. [PERSON] мав необхідний обсяг цивільної дієздатності. Судом встановлено, волевиявлення [PERSON] на отримання кредиту було вільним і відповідало його внутрішній волі. Правочин укладено відповідно до вимог у письмовій формі, юридичною особою скріплено печаткою. Правочин спрямовано на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки встановлені договором чи законом. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Кредитним договором встановлено сплата відсотків відповідно до п 1.1 в день отримання кредиту в розмірі 20.51% та відсотки відповідно до п.4.1 та п. 4.2, крім того згідно розділу 4 Порядок погашення кредиту та нарахування /сплати процентів, передбачено порядок, розмір та строки погашення кредитних коштів та відсотків. КС "САМАРА" просить стягнути з [PERSON] .та [PERSON] кошти в сумі 24 521, 57 грн. нараховані саме відповідно до п. 4.4 Кредитного договору. Згідно ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення ст.1046-1053 , якщо інше не встановлено зазначеними статтями і не випливає із суті кредитного договору. До того ж згідно приписів ст.ст. 627, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів ; цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Крім того суд бере до уваги, що правовідносини між позивачем та відповідачем не суперечать загальним положенням Закону України "Про кредитні спілки", а умови укладеного Кредитного договору не суперечать положенням ст.21 даного закону. Таким чином при укладенні договору між сторонами досягнуто згоди щодо всіх умов договору в тому числі і щодо відсоткових ставок у певні періоди дії договору, про що свідчать підписи сторін у кредитному договорі. Позивачі за зустрічним позовом та відповідачі за первісним позовом звертаючись до суду із вимогою про визнання договір недійсним, зазначили декілька обставин, при цьому не посилались на жодну із підстав, зазначених частинами 1-3,5,6 ст. 203 ЦК України. В зв`язку з відмовою в задоволенні зустрічного позову в повному обсязі в силу ст. 88 ЦПК України, судові витрати слід покласти на позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved