Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

Позивач в особі Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", що є правонаступником Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк", звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між АКБСР "Укрсоцбанк" та [PERSON] 06 вересня 2007 року був укладений генеральний договір № 131/120/07 та додаткові угоди до нього, що складають його невід»ємну частину, за умовами якого [PERSON] отримав кредит в сумі 120 000 швейцарський шранків 00 центів у вигляді встановленого кредитного ліміту, зі сплатою 10, 00% річних, з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів - 05 вересня 2017 року, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів. 03 лютого 2014 року між сторонами було укладено договір про внесення змін № 2 до Додаткової угоди № 131/120/01/07 від 06 вересня 2007 року до Генерального договору № 131/120/07, яким встановили, що заборгованість станом на дату укладання цього договору по сплаті за кредитом складає 22 184 швейцарських франків 15 центів, за відсотками - 59 441 швейцарських франків 74 центів, встановивши термін дії кредитного договору до 02 лютого 2020 року, договір кредиту № 131ВІ10140203002, відповідно до якого суму заборгованості за кредитом відповідно до заяви про купівлю іноземної валюти № 1 від 03 лютого 2014 року конвертовано в гривню, заборгованість за кредитом після конвертації склала 498 582 грн. 79 коп., яку позичальник повинен погашати щомісяця до 20 числа, починаючи з 20 лютого 2014 року з кінцевим терміном повернення до 02 лютого 2020 року. Позивач виконав свої зобов»язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, проте відповідач не належним чином виконує умови договору, й станом на 23 липня 2015 року загальна заборгованість відповідача перед банком становить 521 525 грн. 65 коп., яка складається з наступних складових: заборгованість за кредитом - 468 107 грн. 03 коп.; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 29 грн. 95 коп., пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 25 485 грн. 30 коп., інфляційна складова витрат по кредиту - 27 903 грн. 37 коп. В судовому засіданні представник позивача Авдєєва М.К., діюча на підставі довіреності від 05 грудня 2016 року, позовні вимоги підтримала з тих же підстав та просила їх задовольнити, посилаючись на вимоги закону про належне виконання зобов»язань за кредитним договором та його умов. Представник відповідача [PERSON], діюча на підставі ордера, виданого 27 січня 2018 року й договору про надання правової допомоги, в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити у його задоволенні за недоведеністю та безпідставністю позовних вимог. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони перебувають у договірних/зобов"яхзальних правовідносинах. Так, між АКБСР "Укрсоцбанк" та [PERSON] 06 вересня 2007 року був укладений генеральний договір № 131/120/07 та додаткові угоди до нього, що складають його невід»ємну частину, за умовами якого [PERSON] отримав кредит в сумі 120 000 швейцарський шранків 00 центів у вигляді встановленого кредитного ліміту, зі сплатою 10,00% річних, з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів - 05 вересня 2017 року, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів. 03 лютого 2014 року між сторонами було укладено договір про внесення змін № 2 до Додаткової угоди № 131/120/01/07 від 06 вересня 2007 року до Генерального договору № 131/120/07, яким встановили, що заборгованість станом на дату укладання цього договору по сплаті за кредитом складає 22 184 швейцарських франків 15 центів, за відсотками - 59 441 швейцарських франків 74 центів, встановивши термін дії кредитного договору до 02 лютого 2020 року, договір кредиту № 131ВІ10140203002, відповідно до якого суму заборгованості за кредитом відповідно до заяви про купівлю іноземної валюти № 1 від 03 лютого 2014 року конвертовано в гривню, заборгованість за кредитом після конвертації склала 498 582 грн. 79 коп., яку позичальник повинен погашати щомісяця до 20 числа, починаючи з 20 лютого 2014 року з кінцевим терміном повернення до 02 лютого 2020 року (а.с. 4-5, 6, 7, 8-11, 12). Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов»язаний був надати відповідачу кредит на умовах, передбачених кредитним договором. Позивач виконав свої зобов»язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, що підтверджується розгорнутим розрахунком заборгованості, рухом коштів по рахунку позичальника (а.с.13-15), проте відповідач не належним чином виконує умови договору, який як позичальник зобов»язувався своєчасно сплачувати проценти на користування кредитом, дотримуватися графіку повернення кредитних коштів, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші зобов»язання згідно кредитного договору, й погасити всю суму кредиту у визначений договором строк. Відповідач відповідно до умов Кредитного договору засвідчив, що всі умови кредитного договору йому зрозумілі й він вважає їх справедливими по відношенню до себе та підтвердив свою здатність їх виконувати. Зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Як встановлено в ході судового розгляду справи відповідач не виконав взяті на себе зобов»язання, передбачені кредитним договором, тобто не сплачує відсотки за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту, не погашає всю суму кредиту згідно вимогами Кредитного договору (а.с.13-15). Позивачем на виконання умов кредитного договору надсилалися боржнику рекомендовані листи з повідомленням про вручення щодо існуючої заборгованості й необхідністю погасити вказаний борг, проте дані повідомлення відповідачем залишено без уваги та виконання, сума боргу залишилась незмінною. Судом також встановлено, що відповідач належним чином ознайомлений зі змістом кредитного договору, що засвідчується його особистим підписом; його умови ним не спростовуються. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Частино першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (частина 1 статті 1048 ЦК України). Відповідач порушив свої зобов»язання щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. У разі порушення відповідачем своїх зобов»язань за кредитним договором, відповідно до ч.2 ст. 1050, ч.2 ст. 1054 ЦК України, позивач має право достроково стягнути заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії, вимагати виконання інших зобов»язань за кредитним договором відповідно до ст. 1048 ЦК України. Станом на 23 липня 2015 року загальна заборгованість відповідача перед банком становить 521 525 грн. 65 коп., яка складається з наступних складових: заборгованість за кредитом - 468 107 грн. 03 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 29 грн. 95 коп., пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 25 485 грн. 30 коп., інфляційна складова витрат по кредиту - 27 903 грн. 37 коп. (а.с.13-15). Судом надана правова оцінка заперечень відповідача проти позову, та вважає, що останні не заслуговують на увагу, оскільки докази на спростування позовних вимог не надані, тому такі заперечення не можуть бути прийняті судом та покладені в основу рішення як такі, що спростовуються доказами наданими позивачем по справі. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 1 600 грн. 00 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 6, 526, 527, 530, 627, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, з урахуванням Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»,

Outcome: approved