Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 1/ 2 частину квартири [ADDRESS] , житловою площею 16,3 кв. м., загальною площею 29,0 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . На обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що квартира за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної сумісної власності належала [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.10.2018 року визнано за позивачем право власності на 1/ 2 частину вищевказаної квартири в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Даним рішенням [PERSON] було відмовлено у визнанні права власності на частку квартири у зв`язку із втратою правовстановлюючого документа на спірну частку квартири. Відмовляючи [PERSON] у задоволенні позову, суд вказав, що позивачем не надано відомостей щодо звернення до державного реєстратора прав на нерухоме майно за відновленням втраченого документа на право власності. 14.05.2018 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого усе належне на день її смерті майно заповідала позивачу. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/ 2 частки квартири за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємці за законом після смерті [PERSON] відсутні, вказаний заповіт на час відкриття спадщини не було змінено або скасовано. У встановлений законом строк позивач звернулася до Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , проте постановою державного нотаріуса від 07.07.2020 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право спадщини за заповітом у зв`язку з відсутністю оригіналу, що посвідчує право власності [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Ще за життя [PERSON] звернулася із заявою про видачу дубліката свідоцтва про право власності на житло, проте їй було відмовлено у видачі вказаного свідоцтва. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30.07.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче засідання у справі. 21.08.2020 року представником позивача - адвокатом Приображенським А.А. подано клопотання про витребування доказів. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.09.2020 року закрито підготовче засідання по справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні, витребувано з Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 65047347, заведену після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 02.10.2020 року з Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори на адресу суду надійшла копія спадкової справи № 65047347, заведену після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Представник позивача - адвокат Приображенський А.А. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача Харківської міської ради - Лях І.Ю., яка діє на підставі довіреності від 19.12.2019 року, у судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності представника Харківської міської ради та ухвалити рішення згідно чинного законодавства України, яке не буде порушувати права сторін. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Судовим розглядом встановлені наступні юридично значимі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 01.10.2019 року Харківським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 14075. 14.05.2019 року [PERSON] , на випадок своєї смерті, склав заповіт, яким зробила таке розпорядження: все її майно, де б таке не знаходилося та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день її смерті та на що вона за законом матиме право, [PERSON] заповідає [PERSON] . Згідно зі ст. 1261 ЦК України позивач має право на спадкування за заповітом на все майно, яке належить спадкодавцеві. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, видане 04.12.1997 року органом приватизації житлового фонду ВАТ «Харківський тракторний завод», квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] 01 квітня 2003 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 147 (Свідоцтво про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] від 01 квітня 2008 року). [INFO] [PERSON] помер, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 6851 (Свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] , видане 18 травня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції). За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно роз`яснень, які містяться у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Відомостей щодо домовленості між [PERSON] та [PERSON] або рішення суду з приводу визначення часток у праві спільної сумісної власності матеріали справи не містять. Враховуючи, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, [PERSON] та [PERSON] належить по 1/2 частці квартири [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з втратою [PERSON] правовстановлюючого документу, вона звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом про визнання за нею право власності на 1/ 2 частину квартиру [ADDRESS] у зв`язку з втратою правовстановлюючого документу. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.10.2018 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання за нею право власності на 1/ 2 частину квартиру [ADDRESS] у зв`язку з втратою правовстановлюючого документу відмолено. Вказаним рішенням визнано за [PERSON] право власності на 1/ 2 частину квартиру [ADDRESS] . З рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.10.2018 року вбачається, що, відмовляючи [PERSON] у задоволенні позову, суд вказав, що позивачем не надано відомостей щодо звернення до державного реєстратора прав на нерухоме майно за відновленням втраченого документа на право власності. Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка, відповідно до ст. 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за заповітом відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України. У відповідності до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України шестимісячний строк позивач [PERSON] звернулася до відокремленого підрозділу Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (заява від 13.11.2019 року подана заява [PERSON] до відокремленого підрозділу Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори). Постановою державного нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори від 07.07.2020 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з тим, що [PERSON] не подано оригінал документу, що посвідчує право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. Відповідно до частин 1, 2, 4 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Такий порядок реєстрації прав на нерухоме майно передбачений Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Разом з тим, згідно з положеннями Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1878 від 11 лютого 2011 року, з 01 січня 2013 року державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та обтяження таких прав здійснюють територіальні органи державної реєстрації прав Міністерства юстиції України і державні та приватні нотаріуси. Однак зазначені органи реєстрації наділені повноваженнями здійснювати відповідну реєстрацію прав на нерухоме майно лише за вимогою власника (уповноваженої особи). Відповідно до ст. 19 вказаного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Таким чином, суд вбачає встановленим, що позивач [PERSON] є єдиною спадкоємцею на 1/ 2 частину квартири [ADDRESS] , за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та має право на отримання належної їй частини квартири, так як прийняла спадщину у встановлений ст. 1270 ЦК України строк, однак позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документу на квартиру, тому суд вважає, що є наявні підстави для визнання за позивачем права власності на спадкове за заповітом, а саме на 1/ 2 частину квартири [ADDRESS] , на яку відсутній документ, що засвідчує право власності спадкодавцеві. На підставі викладеного,

Outcome: approved