Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство "[PERSON] Аваль" (Дніпропетровська обласна дирекція) звернувся в Царичанський районний суд Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], предмет якого складають такі вимоги: 1) Стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "[PERSON] Аваль" заборгованість за кредитним договором №014/3151/148716/82 від 22 травня 2008 року в сумі 124970,41 грн., з яких: 78232,54 грн. - непогашена сума кредиту; 13492,98 грн. - несплачені проценти; 33244,89 грн. - нарахована пеня по тілу кредиту та по відсотках; 2) Стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "[PERSON] Аваль" судові витрати у виді сплаченого ними судового збору в сумі 1249,70 грн. Як на підставу задоволення позовних вимог посилаються на ст. ст. 95, 526, 549, 610, 611, 612, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України та ст. ст. 1, 3, 4, 110, 118-120 ЦПК України. Як на докази викладених в заяві доводів посилаються на наступні документи: кредитний договір №014/3151/148716/82 від 22 травня 2008 року (а.с.5-7), Додатки №1, №2 до кредитного договору №014/3151/148716/82 від 22 травня 2008 року (а.с.9-11), Додаткова угода №1 до кредитного договору №014/3151/148716/82 від 22 травня 2008 року (а.с.13), виписка по особовому рахунку №2203969781 (а.с.14-31), вимога про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором №014/3151/148716/82 від 22 травня 2008 року (а.с.32-33), розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с.34-37), паспорт громадянина України та довідка про присвоєння ідентифікаційного номера на ім'я [PERSON] (а.с.38), Статут ПАТ "[PERSON] Аваль" (а.с.39-40), Довідка АА №219406 з ЄДРПОУ ПАТ "[PERSON] Аваль" (а.с.41), Свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи ПАТ "[PERSON] Аваль" (а.с.42-43). На обґрунтування заявлених вимог у заяві посилаються на те, що 22 травня 2008 року між ВАТ "[PERSON] Аваль", правонаступником якого є ПАТ "[PERSON] Аваль", та [PERSON], яка в подальшому після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на [PERSON], було укладено кредитний договір №014/3151/148716/82 від 22 травня 2008 року, згідно пунктів 1.1.1-1.3 якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит в сумі 10000,00 доларів США строком на 120 місяців з 22.05.2008 року по 23.05.2018 року, а відповідач прийняв на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 13,25 % річних відповідно до графіку погашення кредиту. Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором належним чином, надавши відповідачу кошти в розмірі 10000,00 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки. З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, банк та позичальник досягли згоди про зміну умов погашення кредиту та уклали до кредитного договору Додаткову угоду від 18.03.2009 року, згідно умов якої сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість позичальника строк сплати якої настав. Проте, відповідач не виконує свої зобов'язання за кредитним договором і не сплачує проценти за користування кредитом, не здійснює повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до платіжного календаря. Відповідно до п.16.3 кредитного договору за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за кредитним договором позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,5% від простроченої до оплати суми за кожен календарний день прострочення. Позивачем дотримана процедура, передбачена ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів, та відповідно до ст. 9 кредитного договору відповідачу було направлено вимогу про виконання порушеного зобов'язання, але відповідач своїх зобов'язань не виконав. Таким чином, згідно їхніх розрахунків станом на 04.08.2014 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором складає 10257 доларів США 72 центи, з яких: 6421,42 доларів США - непогашена сума кредиту; 1107,52 доларів США - несплачені відсотки, 2728,78 доларів США - нарахована пеня по тілу кредиту та по відсотках, що по курсу НБУ станом на 04.08.2014 року (1 долар США = 12,183059 грн.) складає 124970,41 грн., з яких: 78232,54 грн. - непогашена сума кредиту, 13492,98 грн. - несплачені проценти, 33244,89 грн. - нарахована пеня по тілу кредиту та по відсотках, яку вони і просять стягнути з відповідача на їхню користь. В судове засідання представник позивача не з'явився. До суду від представника позивача [PERSON] надійшла заява з проханням про розгляд справи без участі представника банку у зв'язку з віддаленістю місцезнаходження позивача, позовні вимоги підтримують повністю та наполягають на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надіславши до суду заяву з проханням про розгляд даної справи без її участі в зв'язку з сімейними обставинами. Раніше надіслала на адресу суду виписки по її особовому рахунку з ПАТ "[PERSON] Аваль" на 18 аркушах, які просила дослідити на підтвердження здійснення нею платежів за кредитним договором. Одночасно зазначила, що нею сплачена сума в розмірі 14033,66 доларів США. Суд, перевіривши матеріали справи, з`ясувавши правові позиції сторін, перевіривши повноваження представника позивача, встановивши наявність для того законних підстав, вивчивши надані сторонами документи, даючи оцінку доказам у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "[PERSON] Аваль" 6421 доларів США 42 центів заборгованості за договором №014/3151/148716/82 від 22 травня 2008 року. В іншій частині позовних вимог відмовити у зв`язку з безпідставністю заявленого. При цьому суд виходить з такого. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов такого договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суд вважає встановленими такі обставини. 22 травня 2008 року між ВАТ "[PERSON] Аваль", правонаступником якого є ПАТ "[PERSON] Аваль" (а.с.39), та [PERSON], яка в подальшому після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на [PERSON] (а.с.50-51), було укладено "Кредитний договір №014/3151/148716/82" від 22 травня 2008 року, згідно пунктів 1.1.1-1.3 якого позивач зобов'язався надати позичальнику кредит в сумі 10000,00 доларів США, власником яких є банк, строком на 120 місяців з 22.05.2008 року по 23.05.2018 року, а відповідач прийняв на себе зобов'язання частинами повертати та сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 13,25 % річних відповідно до графіку погашення кредиту (а.с.5-7). Банк та позичальник досягли згоди про зміну умов погашення заборгованості та уклали Додаткову угоду від 18.03.2009 року, згідно якої сторони врегулювали питання заборгованості позичальника, строк сплати якої настав (а.с.13). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі й на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави ("Позика"), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) грошові кошти та інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно частини другої статті 1048 ЦК України договір позики вважається безпроцентним, якщо:1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. Позичені відповідачеві 10000,00 доларів США суд відносить до категорії речей, які наділені родовими ознаками, а тому не можуть виступати предметом кредитного договору, так як відповідно до ст. 1054 ЦК України під кредитом розуміється надання грошових коштів. В силу цього, до договору, предметом якого є іноземна валюта, не можуть бути застосовані правові наслідки, передбачені зокрема ст. 1057-1 ЦК України, що виключає застосування приписів Параграфа 2 Глави 71 ЦК України до відносин, що виникли між позивачем та відповідачем. Згідно статті 192 ЦК України грошовими коштами є гроші. Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановленому законом. Згідно ст. 99 Конституції України грошовою одиницею в Україні є гривня. Відповідно до п.1.ч.2. ст. 92 Конституції України виключно законами України встановлюються засади створення і функціонування грошового ринку, так само як відповідно до п.7 ч.1 ст. 92 Конституції України виключно законами визначається правовий режим власності, що, на переконання суду, не допускає можливості зміни таких засад та правового режиму іншими правовими актами. Приписами ч.1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що договірні відносини, які виникли між сторонами регулюються нормами, які містяться в Параграфі 1 Глави 71 ЦК України, і стосуються речей, визначених родовими ознаками. За викладених обставин вимога позивача про стягнення процентів в силу ст. 1048 ч.2 ЦК України заявлена безпідставно. При цьому судом взято до уваги й приписи ст. 536 ЦК України, згідно яких боржник зобов'язаний сплачувати проценти лише за користування чужими грошовими коштами, а їх розмір встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Нарахована позивачем пеня "по тілу кредиту та по відсотках" в розмірі 2728,78 доларів США не може бути стягнена з відповідача в силу того, що згідно ст. 549 ЦК України пенею розуміється грошова сума, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, а не певна кількість іноземної валюти. Правова позиція, яка запропонована позивачем в позовній заяві, на думку суду, спрямована на формування переконання, що грошовою одиницею (грошима, грошовими коштами) в Україні також є й іноземна валюта. Таке суперечить приписам ст. 99 Конституції України, ст. 192 ЦК України. З таких самих підстав суд дійшов висновку, що положення договору №014/3151/148716/82 від 22 травня 2008 року між сторонами в частині встановлення процентної ставки та пені за прострочення виконання договірних зобов'язань у відсотках до неповернутої кількості іноземної валюти вказують на невідповідність таким загальним засадам цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність та розумність, а їх зміст суперечить Цивільному кодексу України. У відповідності зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу - ст. 526 ЦК України. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу в позику 10000,00 доларів США, що підтверджується визнанням цієї обставини відповідачем під час судового розгляду. Відповідач перестав погашати заборгованість за договором, що виникла. Таким чином, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконував належним чином, у зв'язку з чим позивач вимагає дострокового повернення боргу. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за договором за відповідачем дійсно утворилась заборгованість. Вирішуючи питання про розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, суд дійшов таких висновків. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню 6421,42 доларів США заборгованості за договором №014/3151/148716/82 від 22 травня 2008 року, так як вказана заборгованість визнана відповідачем під час судового розгляду і в цій частині доведенню позивачем не підлягає. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд,

Outcome: partial