Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

\~\~\~\~ Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON], в якому просить визнати недійсним договір банківського вкладу (депозиту) № 026-13504-260215, укладений 26.02.2015 р. між [PERSON] та Акціонерним товариством «Дельта Банк», а також просить застосувати наслідки недійсності вказаного договору банківського вкладу (депозиту) шляхом зобов'язання Акціонерного товариства «Дельта Банк» повернути позивачу грошові кошти в сумі 1006 доларів США, перераховані 26.02.2015 р. платіжним дорученням № 46535552 з банківського рахунку [PERSON] на її банківський рахунок. \~\~\~\~ В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 26.02.2015 р. між відповідачем та третьою особою укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 026-13504-260215. Як вбачається із п.1.8. договору, відповідач [PERSON] повинна внести грошові кошти на зарахування вкладу за вказаним договором з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника. Проте 26.02.2015 р. нею ([PERSON]О.) безпідставно перераховано на банківський рахунок відповідача особисті кошти в сумі 1006 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті № 46535552. В подальшому вона дізналась про недійсність спірного правочину з підстав, передбачених п.7 ч.3\~ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Вважає, що оскільки чинним законодавством врегулювано, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, тому у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. З врахуванням наведеного, просить повернути їй зараховані нею грошові кошти в сумі 1006 доларів США на банківський рахунок відповідача. Ухвалою від 01 грудня 2017 року у справі відкрито провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, 11.12.2017 р. подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, 14.12.2017 р. подала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні підтримав заяву відповідача та просить позов задовольнити. Представник третьої особи ПАТ «Дельта Банк» - [PERSON] подав суду письмові пояснення на позовну заяву, в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив у повному обсязі, з підстав, викладених у вказаних письмових поясненнях. Заслухавши пояснення учасників справи, що зявились, дослідивши матеріали справи та зясувавши її дійсні обставини, суд приходить до наступного висновку. \~\~\~\~ Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 26.02.2015 р. між АТ «[PERSON] банк» та [PERSON] укладено Договір № 026-13504-260215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий» в доларах США, на виконання умов якого, перераховано на депозитний рахунок № 26208703991144, 1006 доларів США, строк дії вкладу по 28.03.2015 року (а.с. 4). Згідно з платіжного доручення №46535552 від 26.02.2015 р. кошти на рахунок [PERSON] в розмірі 1006 доларів США внесені позивачем [PERSON] (а.с. 5). На підставі постанови правління НБУ №150 від 02.03.2015 року «Про віднесення ПАТ «Дельта-Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року за №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта-Банк», згідно із яким з 03.03.2015 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта-Банк» - [PERSON] (а.с.58-59, 60). \~\~\~\~ Постановою правління Національного банку України від 02.10.2015 р. відкликано банківську ліцензію та ліквідовано АТ «Дельта Банк» (а.с.61). Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 181 від 02.10.2015 розпочата процедура ліквідації АТ «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20 лютого 2017 року № 619, продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» на два роки до 04 жовтня 2019 року (а.с.62,63). \~\~\~\~ Таким чином, починаючи з 03.03.2015 р. Банк здійснював свою діяльність на підставі\~Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним в умовах роботи неплатоспроможних банків. Тобто, для правовідносин, що виникають під час здійснення Тимчасової адміністрації, а в подальшому і ліквідації, пріоритетними є норми\~Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Згідно із ч. 2 ст. 38 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. З огляду на пункт 7 частини 3 вказаного Закону, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними у разі якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку. На виконання зазначених норм, комісією з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ «Дельта Банк» здійснено перевірку договорів (правочинів) за вкладними операціями та на підставі ч.3 ст.38 Закону встановлено, що Договір № 026-13504-260215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий», який укладений між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк», визнано нікчемним. Згідно з повідомлення № 8821/3255 від 23.09.2015 р., відповідача [PERSON] проінформовано про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) № 026-13504-260215 від 26.02.2015 р. ( а.с.6). Підстави для визнання договору нікчемним містяться як у Цивільному кодексі України, так і в Законі України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з підстав, зазначених у частині 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Вказані нормативно-правові акти передбачають, що у відповідних випадках договори є нікчемними в силу закону. Відповідно, визнання договорів нікчемними не потребує видання певного акту. Згідно приписів чинного законодавства України, захист прав здійснюється у разі їх порушення. З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав Позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду у відповідності до вимог Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави, суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Так, підстави для визнання правочину (у тому числі договору) нікчемним визначені, зокрема, у ч.3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» . За змістом ч.2 ст. 215 ЦК України нікчемний правочин є недійсним та відповідно до частини 1 статті 216 ЦК України не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його не дійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Наказом тимчасової адміністрації AT «Дельта Банк» № 813 «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями» від 16 вересня 2015 року, було вирішено застосувати наслідки нікчемності Договорів банківського вкладу (депозиту), що є нікчемними з підстав, визначених п.7 ч.3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за якими було здійснено перерахування коштів на вклади третіми особами та повернути кошти третім особам. Як вбачається із витягу з Додатку № 6 до Наказу № 813, було вирішено застосувати наслідки нікчемності, а саме повернути кошти [PERSON] (а.с.50). З метою недопущення подвійних виплат ФГВФО в межах гарантованої суми по Договорах банківських вкладів, які є нікчемними, до Наказу №813 від 16.09.2015 року 22 вересня 2015 року Наказом тимчасової адміністрації AT «Дельта Банк» № 836 було внесено зміни: а саме додано п.1.5. відповідно до якого Уповноваженим ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації вирішено: - Анулювати проводки по поверненню коштів з депозитних рахунків на рахунки фізичних осіб, які здійснювали перерахування коштів на вказані рахунки (в даному випадку повернення коштів від [PERSON] на рахунок [PERSON]О.) та застосувати реституцію виключно на підставі рішення суду, винесеного на користь банку, яким в задоволення позову вкладника буде відмовлено в повному обсязі, яке набрало законної сили. Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. \~\~\~\~ Відповідно до положень\~ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Способами захисту цивільних прав та інтересів за їх призначенням може вважатись визначений законом механізм матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Отже, кожному порушенню права має відповідати один або кілька способів визначених цією статтею, законом чи договором. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно матеріалів справи, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], а ПАТ «Дельта Банк» визначила третьою особою. Аналіз ч. 1 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» дає підстави зробити висновок про те, що складання переліку вкладників, визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами та інше, належить до компетенції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Відповідно до ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого судового провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а уразі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Виходячи зі змісту вказаної статті, суд за відсутності умов, передбачених даною нормою, з власної ініціативи не вправі проводити заміну неналежного відповідача на належного або залучати до участі у справі іншу особу, як співвідповідача, оскільки право визначення особи відповідача надано виключно позивачеві. Оскільки сторонами даної цивільної справи та третьою особою не заперечується нікчемність оспорюваного договору, а також те, що дана вимога предявлена не до всіх сторін договору, відтак вимога про визнання недійсним договору банківського вкладу № 026-13504-260215 від 26.02.2015 року до задоволення не підлягає. За наведених обставин, суд також приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про зобовязання\~ПАТ «Дельта-Банк» здійснити повернення [PERSON] грошових коштів в сумі 1006 доларів США,\~предявлених до неналежного відповідача, а тому у задоволенні позову слід відмовити. \~\~\~\~ Відповідно до п.2 ч.2\~ст.141 ЦПК України\~судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed