Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

17 червня 2021 року позивач звернувся до Дружківського міського суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління AT «Ощадбанк» (далі -1 Позивач/Банк) відповідно до Договору про споживчий кредит № 0449-079 від 03.11.2020 року (далі - Договір) надав [PERSON] (далі Відповідач/Позичальник) кредит у розмірі 15 000,00 грн. зі сплатою 56 % відсотків річних за користування кредитом із кінцевим терміном повернення не пізніше 02 листопада 2022 року. Заборгованість Відповідача станом на 04.06.2021 р. за Договором складає 16 882,15 , а саме: заборгованість за основним боргом - 13 707,77 грн., заборгованість но процентам - 3 096,23 грн.. інфляційне збільшення заборгованості - 44,23 грн., три проценти річних від суми заборгованості - 33,92 грн. Просять стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Донецьке обласне управління AT «Ощадбанк» (Код ЄДРПОУ: 09334702) заборгованість за кредитом в розмірі 16882,15 грн., яка складається з 13 707,77 грн.- основний борг; 3096,23 - заборгованість за нарахованими відсотками по кредиту; 44,23 грн.- інфляційне збільшення заборгованості; 33,92 грн. - гри проценти річних від суми заборгованості. Також просять стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 2 270,00 грн. з відповідача. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 22 червня 2021 року провадження в справі було відкрито в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання на 09 липня 2021 року (а.с. 27-28). Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 09 липня 2021 року справу призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 23 липня 2021 року (а.с. 30-31). Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву з клопотанням розглядати справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, заяву з клопотанням про відкладення розгляду справи або розглядати справу без його участі та відзив не надав, причини поважності неявки до суду не повідомив. З огляду на це, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд, вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у суду доказів, без фіксації судового процесу. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 03 листопада 2020 року між ПАТ "Ощадбанк" та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 0449-079 від 03 листопада 2020 року, відповідно до якого вона отримала кредит в загальному розмірі 15000,00 грн. на строк 24 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 02 листопада 2022 року (відповідно до п. 2.2. Договору) (ас. 9-14). 22 лютого 2021 року між ПАТ "Ощадбанк" та [PERSON] було укладено додатковий договір № 1 до Договору про споживчий кредит від 03 листопада 2020 року № 0449-079, яким викладено п.п.3.9.3.2. та 3.10.2.2 у наступній редакції: прострочення виконання зобов`язань позичальника за цим договором щодо погашення заборгованості (у тому числі за Кредитом та/або процентами та/або комісіями) на строк понад 88 календарних днів (а.с.16). Так, відповідач отримав кредитні кошти, але не виконував належним чином умови договору щодо погашення кредиту і процентів за ним, у зв`язку з чим, станом на 04 червня 2021 року виникла заборгованість за кредитом в розмірі 16882,15 грн., яка складається з 13 707,77 грн.- основний борг; 3096,23 - заборгованість за нарахованими відсотками по кредиту; 44,23 грн.- інфляційне збільшення заборгованості; 33,92 грн. - гри проценти річних від суми заборгованості, які підлягають стягненню з відповідача в примусовому порядку. Відповідачем [PERSON] прострочено виконання грошового зобов`язання, відповідно у позивача виникло право, згідно зі ст. 625 ЦК України, вимагати сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, та 3 % річних від суми простроченої заборгованості та від прострочених процентів за користування кредитом. Оскільки позичальник [PERSON] порушила строки платежів за зобов`язаннями, як по сплаті кредиту, так і по сплаті процентів за користування кредитом, позивач з цього приводу 17 червня 2021 року звернувся до суду, тому відповідач [PERSON] повинна відповідно до ст. 625 ЦК України сплатити позивачу інфляційне збільшення заборгованості та три проценти річних від суми заборгованості. Розрахунок заборгованості наданий позивачем відповідає умовам кредитного договору, нормам чинного законодавства та відповідачем не спростований. Таким чином, відповідач порушив умови укладеного договору, внаслідок чого заборгованість перед банком за кредитним договором від 03 листопада 2020 року на час розгляду справи судом складає 16882,15 грн., яка складається з 13 707,77 грн.- основний борг; 3096,23 - заборгованість за нарахованими відсотками по кредиту; 44,23 грн.- інфляційне збільшення заборгованості; 33,92 грн. - гри проценти річних від суми заборгованості. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права й обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦПК України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Згідно з п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року вбачається, що за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом, це узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України (постанова від 02 вересня 2015 року у справі №6-369цс15). Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" із позовних заяв майнового характеру юридичними особами справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше мінімальної заробітної плати. Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2021 року становить 2270 грн. 00 коп. Тобто, за подання позовної заяви підлягає сплаті судовий збір у розмірі 2270,00 грн. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі - 2270,00 гривні. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пропорційно до задоволених вимог судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн.

Outcome: approved