Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

01.06.2007 року до Рівненського міського суду звернувся з позовом ПАТ "Західінкомбанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Західінкомбанк" [PERSON], з його подальшим уточненням, до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. В обгрунтування позову покликаються на те, що 01.06.2007 року між КБ «Західінкомбанк» ТзОВ (правонаступником якого є ПАТ "Західінкомбанк" ) та [PERSON] було укладено кредитний договір №0106-1 . Відповідно до умов кредитного договору Банк надав позичальнику [PERSON] кредит в іноземній валюті у розмірі 50\~000,00 Доларів США на поточні потреби зі сплатою 13 % річних. Термін користування кредитними коштами встановлювався до 31 травня 2012 року. До вказаного кредитного договору 30.09.2008 року було укладено додатковий договір відповідно до умов якого починаючи з 01.10.2008 року було підвищено відсоткову ставку за користування кредитними коштами згідно кредитного договору № 0106-1 від 01.06.2007 року до 14 % річних. Позичальник частково виконував умови кредитного договору, періодично погашаючи частину тіла кредиту та нараховані проценти. В порушення умов кредитного договору № 0106-1 від 01.06.2007 р. відповідач [PERSON] допустила заборгованість перед банком , яка станом на 17.03.2015 р. за період з 01.06.2007 року по 17.03.2015 р. становить 12 831,88 доларів США, яка складається з наступного: прострочений кредит в сумі 9381,41 дол.США; прострочені проценти в сумі 489,27 дол. США; штраф за порушення (невиконання) умов договору в сумі 2961,20 дол. США. В забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору між ПАТ «Західінкомбанк» [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договір іпотеки №0106-1 від 01.06.2007 р. відповідно до п. 6.7 якого іпотекодержателя за рахунок предмету іпотеки задовольняє свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного виконання зобовязання за кредитним договором та додатковими до нього договорами. 01.06.2007 року для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ «Західінкомбанк», Позичальником та [PERSON], [PERSON] було укладено договори поруки № 0106-1 та №0106-2 відповідно. Відповідно до п.1.1 вищевказаних договорів поруки, поручитель, зобовязався перед кредитором, відповідати за виконання Позичальником в повному обсязі усіх зобовязань Позичальника, що випливають з кредитного договору № 0106-1 від 01.06.2007 року і додаткових до нього договорів, укладених між кредитором та позичальником. Просили стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 0106-1 від 01.06.2007 р. в сумі 12831,88 дол. США. та солідарно з нею з [PERSON], [PERSON] Представник позивача в судове засідання не зявився. Згідно поданого до суду клопотання, просив розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти постановлення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON], будучи попередженою про день, час та місце слухання справи судовою повісткою, в судове засідання повторно не зявилася. Подала до суду заперечення, в яких просила суд відмовити у задоволенні позову за недоведеністю обставин, на які посилається Позивач. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з"явилися, подали заяву про розгляд справи без їх присутності, просили розглядати справу за участі їх представника адвоката [PERSON] \~ В судовому засіданні \~\~\~представник відповідачів-позивачів [PERSON], [PERSON] адвокат [PERSON]\~ позов \~\~не визнав, просив відмовити в його задоволенні, підтримав зустрічний позов про визнання припиненими договорів поруки в межах його доводів,на підставі п.1 та п.4 ст.559 ЦК України (тобто внаслідок зміни зобов"язання без згоди поручителя внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, а також непред"явленням кредитором протягом шести місяців від настання строку виконання основного зобов"язання вимоги до поручителів щодо повернення кредиту, просив його задовольнити. Підтримав свою заяву про застосування строку позовної давності, та просив відмовити позивачу в задоволенні вимог в частині стягнення штрафів в розмірі 2814,42 дол. США та заборгованості по процентам в розмірі 146,78 дол. США у зв"язку з пропущенням Банком позовної давності пред"явлення такої вимоги, так як строк дії кредитного договору був визначений сторонами "не пізніше 31 травня 2012 року", а позов поданий в 2015 році, крім того зі змісту кредитного договору не вбачається факт досягнення сторонам згоди щодо збільшеного строку давності пред"явлення вимоги по кредиту. Заслухавши пояснення представника відповідачів-позивачів, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши обставини, якими позивач по первісному позову та позивачі по зустрічному позову обгрунтовують свої вимоги, та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до наступних висновків. З оглянутого судом кредитного договору № 0106-1 від 01.06.2007 року вбачається, що Банк надав Позичальнику [PERSON] відповідно до умов вищевказаного кредитного договору кредит в іноземній валюті у розмірі 50\~000,00 Доларів США на поточні потреби зі сплатою 13 % річних. Термін користування кредитними коштами встановлювався до 31 травня 2012 року. До вказаного кредитного договору 30.09.2008 року було укладено додатковий договір з [PERSON] відповідно до умов якого починаючи з 01.10.2008 року було підвищено відсоткову ставку за користування кредитними коштами згідно кредитного договору № 0106-1 від 01.06.2007 року до 14 % річних. Встановлено, що в забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору між ПАТ «Західінкомбанк» [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договір іпотеки №0106-1 від 01.06.2007 р. відповідно до п. 6.7 якого іпотекодержателя за рахунок предмету іпотеки задовольняє свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного виконання зобовязання за кредитним договором та додатковими до нього договорами. Крім того, встановлено, що 01.06.2007 року для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ «Західінкомбанк», [PERSON] та [PERSON], [PERSON] було укладено договори поруки № 0106-1 та №0106-2 відповідно. Відповідно до п.1.1 вищевказаних договорів поруки, поручитель, зобовязався перед кредитором, відповідати за виконання Позичальником в повному обсязі усіх зобовязань Позичальника, що випливають з кредитного договору № 0106-1 від 01.06.2007 року і додаткових до нього договорів, укладених між кредитором та позичальником. 25.02.2015 р. Банком до відповідача та поручителів було направлено повідомлення вимогу № 257-11 з вимогою погасити прострочену заборгованість. З оглянутого в судовому засіданні розрахунку заборгованості позичальника [PERSON] за кредитним договором № 0106-1 від 01.06.2007 р. вбачається, що за період з 01.06.2007 року по 17.03.2015 року заборгованість перед банком становить 12 831,88 доларів США, яка складається з наступного: прострочений кредит в сумі 9381,41 дол.США; прострочені проценти в сумі 489,27 дол. США; штраф за порушення (невиконання) умов договору в сумі 2961,20 дол. США. (простроченої основної кредитної заборгованості, від суми нарахованих , але не сплачених процентів). Вказання в прохальній частині позовної заяви вимога про стягнення з [PERSON] та [PERSON] солідарно з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №0106-1 від 01.06.2007 року в розмірі "1831,88 доларів США" суд вважає опискою, оскільки\~\~зі змісту позову та долученого розрахунку вбачається, що сума позовних вимог становить 12831,88 доларів США. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] порушила зобовязання перед банком, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Західінкомбанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Західінкомбанк" [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості підлягають до задоволення частково, шляхом стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 12831,88 дол. США. Судом встановлено, що 01.06.2007 року між КБ «Західінкомбанк» ТзОВ та [PERSON] було укладено кредитний договір №0106-1 . Відповідно до умов кредитного договору Банк надав позичальнику [PERSON] кредит в іноземній валюті у розмірі 50\~000,00 Доларів США на поточні потреби зі сплатою 13 % річних. Термін користування кредитними коштами встановлювався до 31 травня 2012 року. Умовою надання та забезпечення вищевказаного договору, серед інших, було також оформлення Договору поруки № 0106-1 від 01.06.2007 р. між Банком та поручителем [PERSON] та Договору поруки № 0106-2 від 01.06.2007 року між Банком та поручителем [PERSON], в змісті вказаних договорів поруки жодних узгоджених Сторонами договорів положень щодо можливості Банку в односторонньому порядку, без підписання додаткових угод чи направлення повідомлення поручителю про намір підвищити процентну ставку за користування кредитом-немає. 30.09.2008 року між Банком та Позичальником [PERSON] було укладено додатковий договір відповідно до умов якого починаючи з 01.10.2008 року було підвищено відсоткову ставку за користування кредитними коштами згідно кредитного договору № 0106-1 від 01.06.2007 року до 14 % річних. Факт підписання додаткової угоди з поручителями [PERSON] та [PERSON] з приводу підвищення процентної ставки за користування кредитними коштами заперечив представник Відповідачів та не підтверджений наданими Позивачем (Банком) жодними документами, що вбачається з оглянутих матеріалів справи та письмових доказів наданих позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі,якщо такий строк не встановлений, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Пунктом 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, передбачено, що "Відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання". Оскільки в досліджених судом договорах поруки №0106-1 та №0106-2 від 01.06.2007 року такі умови Сторонами не узгоджені, з жодного наявного в розпорядженні суду документа, в т.ч. наданих в підтвердження та обгрунтування позовних вимог, не вбачається факт згоди поручителів на збільшення розміру процентної ставки по кредиту, що неминуче обумовить збільшення обсягу їх відповідальності, відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука повинна бути визнана припиненою. Пунктом 1.2 Кредитного договору № 0106-1 від 01.06.2007 р. встановлений термін користування кредитними коштами до 31 травня 2012 року включно. Зазначене свідчить, що строк дії договору встановлений до 31.05.2012 р. Крім того, згідно змісту Кредитного договору , Термін його дії кредитного договору, визначений Банком та Позичальником, зазначений в п.1.2. Кредитного договору:"1.2. Термін користування кредитними коштами встановлюється д 31 травня 2012 року включно".П.2.2. Договорів поруки передбачено наступне :"2.2. Поручитель приймає на себе зобов"язання при невиконанні Позичальником зобов"язань перед Кредитором в строки та на умовах, що обумовлені кредитним договором". У відповідності до ст. 559 ЦК України "Припинення поруки" : "4. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від настання строку виконання основного зобов"язання не пред"явить вимогу до поручителя". Згідно абз.3 п.24 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільний і кримінальних справ : "Пред"явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред"явлення до нього позову. При цьому в разі пред"явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов"язання". Оскільки строк виконання основного зобов"язання в змісті кредитного договору був визначений "до 31 травня 2012 року", при подачі позову до поручителів лише згідно позовної заяви від 30.03.2015 року Банком (Кредитором) пропущений визначений законодавством України 6-тимісячний строк пред"явлення вимоги від дня настання строку виконання основного зобов"язання. У зобов"язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банка та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладання на поручителів відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов"язань перед банком і тягне припинення поруки (постанову ВСУ від 25 вересня 2013 року у справі №6-97цс13). Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання припиненими договорів поруки №0106-1 між Банком та [PERSON] та №0601-2 між Банком та [PERSON]. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] На підставі наведеного ст.ст. 526, 527,530,551, 599 ЦК України ,

Outcome: partial