Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Державний Ощадний банк України" в особі філії - Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк" (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитом до [PERSON] (далі-відповідач). В позовній заяві позивач вказав, що 27.07.2007 між АТ "Ощадбанк" та [PERSON] було укладено договір № 192/210 (далі - Договір), згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 35000,00 грн., строком на 120 місяців, з зобов`язанням погасити суму кредиту не пізніше 26 липня 2017 року, а також сплачувати 16,0% річних. АТ "Ощадбанк" свої зобов`язання за Договором виконав, надав відповідачу кредит у розмірі згідно з Договором, в свою чергу відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, тобто не виконав договірні зобов`язання. Відповідач станом на 05.12.2018 має заборгованість на суму - 16094,07 грн., яка складається з наступного: - тіло кредиту - 7623,96 грн., - заборгованість за нарахованими процентами - 3746,56 грн., - інфляційне збільшення заборгованості - 3861,64 грн., - три проценти річних від суми заборгованості - 861,91 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача вищезазначену суму заборгованості. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання 04.07.2019, 23.07.2019 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином - шляхом розміщення оголошення про виклик відповідача на веб - сайті суду, заяв чи клопотань не надав. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази суд приходить до наступних висновків. Відповідач дійсно отримав кредит у розмірі у розмірі 35000,00 грн. на підставі Договору № 192/210 від 27.07.2007 зі сплатою відсотків у розмірі 16% річних. Факт одержання кредитних коштів та користування відповідачем кредитними коштами підтверджується випискою по картковому рахунку. АТ "Ощадбанк" свої зобов`язання за Договором виконав, надав відповідачу кредит у розмірі згідно з Договором, в свою чергу відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, тобто не виконав договірні зобов`язання. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 192/210 від 27.07.2007, звіту щодо розрахунку сум інфляційних втрат та 3 % річних від прострочених сум заборгованості за кредитом, відповідач станом на 05.12.2018 має заборгованість на суму - 16094,07 грн., яка складається з наступного: - тіло кредиту - 7623,96 грн., - заборгованість за нарахованими процентами - 3746,56 грн., - інфляційне збільшення заборгованості - 3861,64 грн., - три проценти річних від суми заборгованості - 861,91 грн. Вищезазначені обставини підтверджуються дослідженими у справі письмовим доказами. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за кредитними договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ч.1,2 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. При цьому індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (стаття 625 ЦК України) та проценти за позикою (стаття 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3 % річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором. Саме така правова позиція викладена Верховним Судом України у справі № 6-2129цс16. Взяті на себе зобов`язання відповідач не виконує в повній мірі. Доказів належного виконання зобов`язань відповідачем суду не надано. Тому суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви та стягнення з відповідача наступної заборгованості: тіло кредиту - 7623,96 грн., заборгованість за нарахованими процентами - 3746,56 грн., інфляційне збільшення заборгованості - 3861,64 грн., три проценти річних від суми заборгованості - 861,91 грн., а всього на загальну суму - 16094,07 грн. Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved