Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

У вересні 2017 року Приватне підприємство «Перемога Народу» звернулося до суду із позовом до [PERSON] , в якому просило усунути перешкод в користуванні належними їй та переданими в оренду позивачу земельними ділянками з кадастровими номерами 4825488200:01:000:0212 та 4825488200:01:000:0214, розташованими в межах Чаусівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. Третіми особами у позові були зазначені сини відповідачки [PERSON] та [PERSON] . В подальшому судом було змінено статус третіх осіб на співвідповідачів. Мотивуючи позов ПП «Перемога Народу» зазначило наступне. Позивач здійснює свою господарську діяльність на території Чаусівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, а саме вирощування зернових та технічних культур. ПП «Перемога Народу» згідно договорів оренди землі орендує у [PERSON] наступні земельні ділянки: договір оренди землі від 05 січня 2015 року, земельна ділянку розміром 4,138 га за кадастровим номером 4825488200:01:000:0214, терміном на 7 років та договір оренди землі від 21 грудня 2015 року, земельна ділянка розміром 3,6391га за кадастровим номером 4825488200:01:000:0212 терміном на 7 років. Дані земельні ділянки перебувають у приватній власності відповідача та договори оренди землі належним чином укладенні та зареєстровані. Позивач виконує всі умови по даним договорам оренди землі - виплачується вчасно та у повному обсязі орендна плата, сплачуються всі податки за орендовану землю. Сини відповідача [PERSON] та [PERSON] за проханням [PERSON] , знаючи, що земельні ділянки матері перебувають в оренді у ПП «Перемога Народу», умисно здійснили весною 2017 року самовільне зайняття орендованих позивачем земельних ділянок, що виразилось у проведенні сільськогосподарських робіт щодо культивації, посіву насіння сої та її вирощування. Зазначеним діями на переконання позивача відповідачі чинять перешкоди законному користувачу ПП «Перемога Народу» використовувати дані земельні ділянки відповідно до договорів оренди, що тягне за собою важкі наслідки для підприємства у фінансово господарській діяльності, у результаті чого склалася ситуація загрози щодо можливого невчасного виконання договірних зобов`язань перед контрагентами, фізичними особами та орендодавцями. Відповідно до положень ч.2 ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Частиною 3 ст. 152 Земельного кодексу України встановлено, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; застосування інших, передбачених законом, способів. У відповідності до ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об`єднаннями та організаціями. Власник земельної ділянки зобов`язаний не перешкоджати Землекористувачеві у здійсненні його права - ч. 3 ст. 409 ЦК України. Відповідно до положень ч. 1 ст. 410 ЦК України землекористувач має право користуватися земельною ділянкою в повному обсязі, відповідно до договору. З огляду на наведене позивач просив зобов`язати відповідачів не чинити перешкоди ПП «Перемога Народу» у користуванні вищевказаними земельними ділянками та стягнути з них судові витрати. Відповідач [PERSON] 13 листопада 2017 року подала у справі зустрічний позов до ПП «Перемога Народу» в якому просила визнати недійсними договори оренди землі від 05.01.2015 року та від 21.12.2015 року і скасувати їх державну реєстрацію посилаючись на те, що вона їх не укладала і не підписувала. Зазначила, що дізналась про існування вищевказаних договорів оренди лише після отримання первісного позову. Частина 1 статті 202 Цивільного кодексу, передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина 3 статті 203 Цивільного кодексу України, передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України, встановлено імперативне правило, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. При цьому, абзац 1 частини 1 статті 216 Цивільного кодексу, передбачає, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Наведене на переконання [PERSON] узгоджується з тим фактом, що її згоди не було і підпис на наведених вище договорах їй не належить. Крім цього доказами того, що між нею та ПП «Перемога Народу» не укладались договори від 21 грудня 2015 року та 05 січня 2015 року, є додані до зустрічного позову довідки Южноукраїнської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Миколаївській області від 08 вересня 2016 року №2388/К/14-08-13-01-10, про те, що [PERSON] є одноосібником по обробітку земельної ділянки(паю) та її дохід за 2015 рік складає 4000,00 гривень та від 31 серпня 2017 року №3681/К/14- 08-13-01-10, про те, що вона є одноосібником по обробітку земельної ділянки(паю) та її дохід за 2016 рік складає 10000,00 гривень. Тобто наведені докази на переконання [PERSON] вказують на те, що вона не могла укладати договори на вказані позивачем земельні ділянки, тому, що вони оброблялись нею одноосібно. З первісного позову їй стало відомо, що 28.03.2016 року державним реєстратором Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області Оприщенко Ганною Миколаївною, рішенням №13986501 внесене до державного реєстру право оренди земельної ділянки кадастровий номер 4825488200:01:000:0212 за Договором оренди земельної ділянки від 21 грудня 2015 року, а також те, що 22 вересня 2015 року державним реєстратором Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області Потеряйко Олександрою Олександрівною, внесене до державного реєстру рішенням № 44265979 право оренди земельної ділянки кадастровий номер 4825488200:01:000:0214 за Договором оренди без номера від 05 січня 2015 року. У відповідності до частини 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та його обтяження» від 01 липня 2004 року № 1952( із змінами та доповненнями далі Закон №1952) , передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Таким чином, підставою для скасування рішення про державну реєстрацію є тільки рішення суду, а тому [PERSON] просила визнавши недійсними договори оренди також скасувати їх державну реєстрацію. В судовому засіданні відповідачі [PERSON] та [PERSON] , а також представник відповідачки [PERSON] підтвердили факт обробки вищевказаних земельних ділянок восени 2017 року, пояснили, що вони є одноосібниками і обробляють землю [PERSON] так як не визнають існування договірних відносин щодо передачі в оренду землі ПП «Перемога Народу». Представник позивача в судовому засіданні підтримав первісний позов в повному обсязі, просив суд задовольнити вимоги. Зустрічний позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні у зв`язку із недоведеністю позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, судом встановлено наступне. [PERSON] є власницею двох земельних ділянок з кадастровими номерами 4825488200:01:000:0212 площею 3,6391 га та 4825488200:01:000:0214 площею 4,138 га, розташованих в межах Чаусівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, на підставі Державного акту на право приватної власності І-МК № 017888 від 13.11.2001 року та свідоцтва про право на спадщину за законом 1-411 від 05.05.2012 року відповідно. [PERSON] , як орендодавець з однієї сторони та ПП «Перемога Народу», як орендар з іншої, уклали договір оренди землі від 05 січня 2015 року, про оренду земельної ділянки розміром 4,138 га за кадастровим номером 4825488200:01:000:0214, терміном на 7 років та договір оренди землі від 21 грудня 2015 року, про оренду земельної ділянки розміром 3,6391га за кадастровим номером 4825488200:01:000:0212 терміном на 7 років. [PERSON] в судовому засіданні не визнала факт укладання вказаних договорів та заявила, що підписи від її імені у цих договорах виконані іншою особою. Саме тому відповідачі пояснили, що обробляли в 2017 році та продовжують обробляти належні [PERSON] земельні ділянки як одноосібники. З приводу з`ясування питання справжності підписів [PERSON] у вищевказаних договорах оренди проводилось три експертизи. Первинна експертиза проводилась у матеріалах кримінального провадження № 12016150110002547 експертом Миколаївського НДЕКЦ МВС України Пушко Тетяною Юріївною. яка у висновку експерта №113 від 16.04.2018 (т.2, а.с. 116-124), прийшла до висновків: «1. Підпис від імені [PERSON] в графі "Орендодавець:" на 3- ій сторінці договору оренди землі від 21.12.2015, укладеного між ПП "Перемога народу" та [PERSON] , виконаний [PERSON] . 2. Підпис від імені [PERSON] в графі "Орендодавець:" на 3- ій сторінці договору оренди землі від 05.01.2015, укладеного між ПП "Перемога народу" та [PERSON] , виконаний [PERSON] .» Вказаний висновок був наданий суду представником позивача ПП "Перемога народу". Первинна експертиза у матеріалах даної цивільної справи, призначена ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20.11.2018 року, проводилась за клопотанням представника [PERSON] судовим експертом Миколаївського відділення ОНДІСЕ Солдатовою Маргаритою Анатоліївною, яка у висновку експерта №18-1157 від 15.02.2019 (т.2, а.с.66-75), прийшла до висновків: 1. Підпис в графі «орендодавець» у договорі оренди землі, укладеної 05.01.2015 р. від імені [PERSON] та ПП «Перемога народу», виконаний не самою [PERSON] , а іншою особою без наслідування її підпису. 2. Підпис в графі «орендодавець» у договорі оренди землі, укладеного 21.12.2015 р. від імені [PERSON] та ПП «Перемога народу», виконаний не самою [PERSON] , а іншою особою без наслідування її підпису.» У зв`язку із наявністю двох протилежних висновків 13.06.2019 року за клопотанням представника позивача судом було призначено повторну судово-почеркознавчу експертизу на вирішення якої поставлено ті ж самі питання і виконання якої доручено експертам Кропивницької філії Київського НДІСЕ. Проведення експертизи у вищевказаній установі було доручено експерту Петрову Сергію Вікторовичу, який провів у справі додаткову судову почеркознавчу експертизу від 02.02.2021 року № 5085/5086/20-27, відповідно до висновку якої: Підписи від імені [PERSON] , у досліджуваних документах, виконані рукописним способом, пастою кулькової ручки, без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів. Підписи від імені [PERSON] : \~ \~ \~ \~у договорі оренди землі від 21.12.2015, укладеному між [PERSON] та ПП «Перемога Народу» (т.2, а.с.32-33), який міститься на третій сторінці в графі «Орендодавець: [PERSON] »; у договорі оренди землі від 05.01.2015, укладеному між [PERSON] та ПП «Перемога Народу» (т.2, а.с.34-35), який міститься на третій сторінці в графі «Орендодавець: [PERSON] », виконані самою [PERSON] . Представник [PERSON] та відповідачі [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні не погодились із висновком додаткової експертизи від 02.02.2021 року та просили визнати її недопустимим доказом по справі, посилаючись на те, що судом було призначено повторну а не додаткову експертизу, а експерт фактично вийшов за межі призначеної судом експертизи. Висновок експерт Миколаївського НДЕКЦ МВС України від 16.04.2018 також вважають недопустимим доказом у справі, так як він проведений експертною установою яка відноситься до системи органів внутрішніх справ а не органів юстиції. Просили при вирішенні справи по суті прийняти до уваги висновок експерта від 15.02.2019, який вважають єдиним вірним у цій справі. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Чинним цивільним законодавством України, а саме: ст.ст. 210, 640 ЦК України, ст. 125 ЗК України, ст. 18 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі підлягає державній реєстрації, після чого набуває чинності. В даному випадку суд вважає, що висновок додаткової судової почеркознавчої експертизи від 02.02.2021 року № 5085/5086/20-27, проведений експертом Кропивницької філії Київського НДІСЕ є найбільш переконливим. Так експерт мотивує проведення саме додаткової а не повторної експертизи тим, що для її проведення надані додаткові порівняльні зразки, які не були надані експертам під час проведення попередніх експертиз, а тому вона є повторною, а не додатковою. Експерт посилається на п. 1.2.11, п. 4.2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998 в редакції чинній на час проведення експертизи, а тому діє цілком в межах своїх повноважень. Такий підхід до вирішення поставлених в ухвалі суду на вирішення експерта питань суд вважає слушним, об`єктивним та всебічним. Перед висновками експерт також зазначає, що оцінка результатів порівняльного дослідження дозволяє стверджувати, що встановлені збіжні ознаки є стійкі, істотні і утворюють індивідуальну сукупність, достатню для категоричного висновку про те, що досліджувані підписи від імені [PERSON] виконані самою [PERSON] . Отже суд, приймаючи рішення по зустрічному позову, від вирішення якого напряму залежить вирішення первісного позову, приймає до уваги висновки додаткової судової почеркознавчої експертизи від 02.02.2021 року № 5085/5086/20-27, проведений експертом Кропивницької філії Київського НДІСЕ, а тому вважає, що відповідачами не доведено вимог по зустрічному позову належними та допустимими доказами, а тому у його задоволенні слід відмовити. Щодо первісного позову, то він підлягає задоволенню з огляду на наведені вище вимоги ст. 152 Земельного кодексу України, ст. 27 Закону України «Про оренду землі», ст. ст.. 409, 410 ЦК України Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід розподілити судові витрати, стягнувши з відповідачів в рівних частках на користь позивача понесені ним витрати зі сплати судового збору та вартості судової почеркознавчої експертиз проведеної за його рахунок.

Outcome: approved