Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

ПАТ "ОТП Банк" звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свій позов мотивує тим, що 15 серпня 2008 року між ЗАТ "ОТП Банк" правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №CrL-SME А00/109/2008, згідно з яким [PERSON] отримав у банку кредит у розмірі 239 000,00 Швейцарських франків на споживчі потреби. 14 вересня 2011 року між банком та [PERSON] було укладено додатковий договір № 1 та 20 березня 2013 року укладено договір № 2 до кредитного договору №CrL-SME А00/109/2008. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] зобов'язувався прийняти, належним чином використати й повернути позивачу вказані кредитні кошти у строки, зазначені в кредитному договорі, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом в порядку та на умовах, що визначені в кредитному договорі. Згідно з п. 1.5.1. кредитного договору погашення відповідної частини кредиту та нарахованих відсотків повинно здійснюватись [PERSON], щомісяця у розмірі та у строки, визначені кредитним договором. Відповідно до п. 1.10.1 Кредитного договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадках невиконання позичальником своїх боргових та інших зобов'язань за цим договором. При цьому, виконання боргових зобов'язань повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги. Станом на 18 серпня 2012 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 1990445 гривень 01 копійка, що складається з заборгованості по кредиту в сумі 1892224,40 грн.; заборгованості за відсотками в сумі 76742,25 грн.; заборгованості по пені в сумі 21478,36 грн. З врахуванням уточнених позовних вимог просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №CrL-SME А00/109/2008 від 15 серпня 2008 року в сумі 2 192 025 гривень 62 копійки, що складається з заборгованості по кредиту в сумі 1 981 462 гривні 73 копійки, заборгованості за відсотками в сумі 210 562 гривні 89 копійок, а також судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених в ньому, просив його задовільнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, заперечував щодо його задоволення, вказував, що не згідний з сумою заборгованості згідно збільшених позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 15 серпня 2008 року між ЗАТ "ОТП Банк" правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №CrL-SME А00/109/2008, згідно з яким [PERSON] отримав у банку кредит у розмірі 239 000,00 Швейцарських франків на споживчі потреби. Відповідно до заяви про надання іноземної валюти від 15 серпня 2008 року [PERSON] доручив філії ЗАТ «ОТП Банк» в м. Луцьку здійснювати від його імені продаж іноземної валюти в сумі 239000 швейцарських франків. Кошти отримані від продажу в сумі 999020 грн. отримано [PERSON] відповідно до заяви на видачу готівки № 14 від 15 серпня 2008 року. 14 вересня 2011 року між банком та [PERSON] було укладено додатковий договір № 1 та 20 березня 2013 року укладено договір № 2 до кредитного договору №CrL-SME А00/109/2008. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] зобов'язувався прийняти, належним чином використати й повернути позивачу вказані кредитні кошти у строки, зазначені в кредитному договорі, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом в порядку та на умовах, що визначені в кредитному договорі. Згідно з п. 1.5.1. кредитного договору погашення відповідної частини кредиту та нарахованих відсотків повинно здійснюватись [PERSON], щомісяця у розмірі та у строки, визначені кредитним договором. Відповідно до п. 1.10.1 Кредитного договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадках невиконання позичальником своїх боргових та інших зобов'язань за цим договором. При цьому, виконання боргових зобов'язань повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що на момент звернення позивача в суд, відповідачі., в порушення вимог ст.1054 Цивільного кодексу України, грошові кошти за кредитним договором не повернув. Відповідач [PERSON] в порушення умов договору свої зобов'язання в частині погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків за користування кредитом не виконав. Станом на 14 березня 2013 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 2 192 025 гривень 62 копійки, що складається з заборгованості по кредиту в сумі 1 981 462 гривні 73 копійки, заборгованості за відсотками в сумі 210 562 гривні 89 копійок. З врахуванням наведеного та заявленої позивачем вимоги, суд приходить до висновку, що слід стягнути з [PERSON] в користь публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" заборгованість за кредитним договором №CrL-SME А00/109/2008 від 15 серпня 2008 року в сумі 1990445 гривень 01 копійка. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача про те, що банком невірно нарахована суму заборгованості за кредитним договором. Так, 20 травня 2014 року за клопотання відповідача судом було призначено судову економічну експертизу. 30 липня 2014 року Київською незалежною судово-експертною установою ухвалу суду від 20 травня 2014 року про призначення по справі судової економічної експертизи повернуто без виконання у зв'язку з відмовою відповідача оплатити вартість експертизи. Згідно ч.1 ст. 146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Крім того, суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що не отримував кредитних коштів в швейцарських франках, як це передбачено договором, а в гривнях, оскільки такі спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Так, кредитним договором дійсно передбачено отримання кредитних коштів в іноземній валюті, однак як встановлено судом, відповідно до меморіального ордеру № 3 від 15 серпня 2008 року [PERSON] було перераховано 999020 грн. від продажу 239000 швейцарських франків. А відповідно до заяви на видачу готівки від 15 серпня 2008 року [PERSON] отримав 999020 грн. з поточного рахунку. Факт направлення на міжбанківську валютну біржу 239000 швейцарських франків підтверджується випискою № 2 від 15 серпня 2008 року та заявою [PERSON] від 15 серпня 2008 року про продаж іноземної валюти. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимоги позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягають до задоволення, оскільки підтверджуються відповідними квитанціями.

Outcome: approved