Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

в Острозький районний суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором звернулось ПАТ "Всеукраїнський [PERSON]". У своїй позовній заяві ПАТ "Всеукраїнський [PERSON]" зазначає, що 21 вересня 2011 року між ПАТ "Всеукраїнський [PERSON]" та [PERSON] було укладено кредитний договір №BLaЖГА00077659, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 15000,00 грн. з терміном повернення до 21 вересня 2014 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15% річних, та комісії в розмірі 1,75% від суми кредиту на місяць. Вказує, що у випадку невиконання позичальником будь-яких боргових зобовязань за договором, банк має право вимагати від позичальника сплати штрафу у розмірі 25% від суми кредиту, що передбачено п.4.2. договору, а відповідно до п.4.3. договору у випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу, банк має право вимагати додатково сплатити пеню. Зазначаючи про те, що відповідач порушила умови договору по поверненню коштів та ст. 525, 530, 526, 553, 610 ЦК України, позивач просить стягнути з неї заборгованість за кредитом станом на 15.08.2015 року на суму 83371 грн. 76 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився, в поданій до суду заяві позов підтримав на підставі обставин викладених в ньому, та просить розглядати справу без його участі. Відповідач [PERSON], лише 13.01.2016 року для вирішення питання щодо скасування заочного рішенння, після скасування заочного рішення від 24 вересня 2015 року з причин неналежного повідомлення відповідача, в судове засідання не з'являлась. Відповідачка зазначала в заяві, що вона проживає в [INFO] в, кв. 4, і за цією адресою надсилались повістки, та більше жодного разу відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, заперечень проти позову не подавала. [PERSON] неодноразово надсилались повістки за вказаною нею адресою, однак більшість із них повертались із відміткою: За закінченням терміну зберігання, тому судові засідання неодноразово відкладались. Так, востаннє, будучи повідомленою про час та місце судових засідань, а саме: 14 березня 2016 року та 30 березня 2016 року, [PERSON] без поважних причин не зявилась в судові засідання. За клопотанням представника позивача проведено заочний розгляд справи. З письмових доказів, досліджених в судовому засіданні встановлено наступне. 21 вересня 2011 року між ПАТ "Всеукраїнський [PERSON]" та [PERSON] було укладено кредитний договір №BLaЖГА00077659, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 15000 грн. з терміном повернення до 21 вересня 2014 року. Відповідно до п.1.2. загальної частини договору банківського обслуговування №BLaЖГА00077659 укладеного між ПАТ "Всеукраїнський [PERSON]" та [PERSON] від 21 вересня 2011 року, позивачем було видано відповідачу грошові кошти в розмірі 15000 грн., відповідач зобовязався сплачувати позивачу проценти у розмірі 15% річних (п.1.5. кредитного договору), сплачувати щомісяця комісію за управління кредитом в розмірі 1,75% від суми кредиту, (п.1.6. кредитного договору). Згідно п.3.3.2. загальної частини кредитного договору, [PERSON] зобов'язалася повертати банку кредит щомісячними платежами визначеними відповідно до графіку, але не пізніше 21 вересня 2014 року. Відповідно до п.4.2. загальної частини кредитного договору, у випадку невиконання позичальником будь-яких боргових зобовязань за договором, банк має право вимагати від позичальника сплати штрафу у розмірі 25% від суми кредиту. Згідно з п.4.3. загальної частини кредитного договору, у випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу, банк має право вимагати додатково сплатити пеню в розмірі 0,50 %, що розраховується від суми невиконаних боргових зобовязань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Зазначене також підтверджується спеціальною частиною вищезазначеного договору банківського обслуговування №BLaЖГА00077659. (а.с.4-16) З розрахунку заборгованості за договором банківського обслуговування №№BLaЖГА00077659 між ПАТ "Всеукраїнський [PERSON]" та [PERSON] встановлено, що станом на 15 серпня 2015 року загальна сума боргу за даним договором становила 83371 грн. 76 коп., яка складається: 9958 грн. 27 коп. заборгованість за кредитом; 4204 грн. 34 коп. заборгованість по процентам; 5951 грн. 30 коп. заборгованість по комісії, 63257 грн. 85 коп. плата за пропуск платежів. Також з даного розрахунку встановлено, що [PERSON] погашала заборгованість перед банком, однак дані погашення носили несистематичний характер та вносились не у повному обсязі. Останнє погашення заборгованості відбулось 22.10.2012 року. (а.с.17-18) Згідно детального розпису загальної вартості платежів та визначення сукупної вартості кредту розпис співпадає з сумою заборгованості по кредиту (а.с.187-204) За випискою по рахунках з 21.09.2011 р. по 12.02.2016 р. загальна сума боргу за даним договором становила 83371 грн. 76 коп.(а.с.205-218) Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов ПАТ "Всеукраїнський [PERSON]" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 21 вересня 2011 року між ПАТ "Всеукраїнський [PERSON]" та [PERSON] було укладено договір банківського обслуговування №BLaЖГА00077659 (кредитний договір), відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 15000 грн. з кінцевим терміном повернення 21 вересня 2014 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15% річних. Даний договір відповідає вимогам ст. 1054 ЦК України. Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, встановленому договором. Оскільки договором про надання кредиту було передбачено повернення коштів відповідно до погодженого сторонами графіку, а саме щомісячними платежами, але не пізніше 21 вересня 2014 року, а [PERSON] дані умови порушила, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України з неї слід стягнути заборгованість по кредиту. Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Договором кредиту визначено, що [PERSON] отримала кредит зі сплатою 15% річних від суми кредиту і оскільки борг по процентах на даний час не сплачений, то в цій частині позовні вимоги слід задовольнити, як задовольнити і вимогу про стягнення заборгованості по комісії, яка передбачена п.1.6. загальної частини та п.4 спеціальної частини договору банківського обслуговування №BLaЖГА00077659. При цьому судом береться до уваги і те, що розрахунок заборгованості відповідачем не оспорювався. При укладені договору №BLaЖГА00077659 від 21 вересня 2011 року сторони домовились, що у випадку невиконання позичальником будь-яких боргових зобовязань за договором, банк має право вимагати від позичальника сплати штрафу у розмірі 25% від суми кредиту, що передбачено п.4.2. договору, а відповідно до п.4.3. договору у випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу, банк має право вимагати додатково сплатити пеню. Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (пенею, штрафом) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Оскільки [PERSON] зобов'язання перед банком порушила, то відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України в ПАТ "Всеукраїнський [PERSON]" виникло право на стягнення з неї штрафу та пені. При цьому судом береться до уваги і те, що розрахунок заборгованості відповідачем не оспорювався. Враховуючи вищевикладене та на підставі ст. 549, 1048-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved