Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

Представник АТ комерційний банк ,,Приватбанк" за довіреністю Савіхіна А.М. звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.04.2008 року між ПАТ комерційний банк ,,Приватбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № KRR0GA00151088 від 21.04.2008 року відповідно до якого [PERSON] отримала кредит 26018,79 (доларів США) на термін до 20.04.2018 року. ПАТ комерційний банк ,,Приватбанк" свої зобов`язання за договором та виконав в повному обсязі. 14 червня 2018 року у зв`язку зі зміною типу акціонерного товариства змінено назву позивача - Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк». Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору не надає. У зв`язку з зазначеними порушеннями позичальник [PERSON] станом на 14.06.2019 року має заборгованість - 6161,67 (доларів США), яка складається: 6149,38 (доларів США) - заборгованість за тілом кредиту; 12,29 (доларів США) - заборгованість за нарахованими відсотками; 6515,53 (доларів США) - нарахована пеня за прострочене зобов`язання. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість яка становить 6161,67 (доларів США), яка складається: 6149,38 (доларів США) - заборгованість за тілом кредиту; 12,29 (доларів США) - заборгованість за нарахованими відсотками станом на 14.06.2019 року. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідач [PERSON] ухвалу суду від 05 вересня 2019 року про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного провадження та позовну заяву з додатками не отримала про що свідчить повернутий конверт за закінченням терміну зберігання. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України «у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи. Ч. 2 даної статті вказує, що «у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін». При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України «Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків». Таким чином суд приходить до висновку про доцільність проведення спрощеного позовного провадження у даній справі. Аналізуючи все в сукупності, суд розглянувши справу за наявними у справі матеріалами приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ ,,Приватбанк" підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 21.04.2008 року між ПАТ комерційний банк ,,Приватбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № KRR0GA00151088 від 21.04.2008 року відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 26018,79 (доларів США) (а.с.9-10) Також судом встановлено, що 09.04.2009 року між ПАТ комерційний банк ,,Приватбанк" та [PERSON] було укладено додаткову угоду до кредитного договору № KRR0GA00151088 від 21.04.2008 року, згідно умов якої банк зобов`язується надати позичальнику кредит у розмірі 28706,69 доларів США, з яких 26018,79 доларів США на споживчі цілі, 750 доларів США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту, 143,79 доларів США для сплати страхового платежу, 125 доларів США для сплати особистого страхування, а також 2687,90 доларів США на сплату страхових платежів з 21 квітня 2008 року по 20 квітня 2018 року зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,08% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,96% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно пункту 7.2 договору. Станом на 14 червня 2019 року залишок заборгованості за кредитним договором від 21 квітня 2008 року складає 162729,70 грн., що еквівалентно 6161,67 доларів США. Період сплати - з 21 по 25 число кожного місяця (а.с.7). Матеріали справи свідчать про те, що укладений кредитний договір, та додаткова угода до кредитного договору сторонами не оспорені та їх не визнано недійсними ані в цілому, ані в частині окремих пунктів. Згідно пункту 7.2 договору при невиконанні позичальником умов, передбачених пунктом 2.2.11 договору, банк зобов`язаний здійснити додатковий моніторинг погашення кредиту по рахунку, при цьому позичальник сплачує банку винагороду, що дорівнює сумі залишку коштів між сплаченими позичальником на день здійснення моніторингу коштами і нарахованими банком на останній термін сплати. Пунктом 8.4 договору передбачено, що при порушенні позичальником зобов`язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості за кредитом за кожен день прострочення, але не менше 1,00 грн. З графіку погашення заборгованості вбачається, що позичальнику визначено щомісячний платіж у розмірі 405,76 доларів США, до якого включається погашення тіла кредиту, нараховані відсотки та нарахована плата за резервування ресурсів (а.с.11). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 14.06.2019 року становить 6161,67 (доларів США), яка складається: 6149,38 (доларів США) - заборгованість за тілом кредиту; 12,29 (доларів США) - заборгованість за нарахованими відсотками; 6515,53 (доларів США) - нарахована пеня за прострочене зобов`язання (а.с.4-7). Позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість яка становить 6161,67 (доларів США), яка складається: 6149,38 (доларів США) - заборгованість за тілом кредиту; 12,29 (доларів США) - заборгованість за нарахованими відсотками. Матеріали справи, зокрема, розрахунок заборгованості за вказаний період свідчить про те, що до травня 2018 року [PERSON] сплачувала щомісячні платежі (а.с. 14). Однак, з травня 2018 року [PERSON] допустила порушення умов кредитного договору щодо несплати щомісячних платежів, що призвело до утворення простроченої заборгованості за тілом кредиту, яка станом на 14.06.2019 року становить 6149,38 доларів США. Квитанцій на підтвердження погашення заборгованості за кредитом за період з травня 2018 року відповідачем не надано, у виписці по рахунку такі платежі також не відображено. Щодо стягнення відсотків за користування кредитом, суд зазначає що оскільки з 2018 року позичальник мала прострочену заборгованість за кредитом внаслідок належної сплати щомісячних платежів, нарахування відсотків, які підлягають стягненню, також має здійснюватися на прострочену заборгованість. З розрахунку заборгованості вбачається, що на залишок простроченої заборгованості за кредитом нараховано відсотки у розмірі 12,29 доларів США, які підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У статті 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. При цьому суд звертає увагу на те, що з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів у строки, у розмірі та у саме тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Оскільки суму боргу визначено в іноземній валюті, її повернення передбачено також в іноземній валюті. Що стосується можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті, суд зазначає наступне. В постанові від 04 липня 2018 року у справі № 14-134цс18. Велика Палата Верховного Суду вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, вносить двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Таким чином, заборгованість має бути стягнуто у іноземній валюті - долари США. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ПАТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, У зв`язку з чим суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Тобто наявні правові підстав для стягнення з боржника суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 6149,38 доларів США, а також заборгованості по відсоткам у розмірі 12,29 доларів США. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки відповідач відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не подав, враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню, а саме стягнувши з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № KRR0GA00151088 від 21.04.2008 року в розмірі 6149,38 доларів США, а також заборгованості по відсоткам у розмірі 12,29 доларів США. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України. По даній справі відповідач має сплатити позивачу судовий збір в розмірі - 2440,95 грн. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved