Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» 01 вересня 2015 року звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилався на те, що 04 липня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № PLОКGА0000000014, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти, які були видані в розмірі 18744,09 доларів США на термін до 04 липня 2028 року. Вказував, що відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання не виконує, має заборгованість за кредитом станом на 05 серпня 2015 року в загальній сумі 20662,12 доларів США. Також позивач вказував, що в забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки. В своїй позовній заяві, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі 20662,12 доларів США та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги, посилаючись на викладені в заяві обставини. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча повідомлялися судом про час та місце розгляду справи, відповідач [PERSON] уповноважив представника приймати участь в судовому засіданні. Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог повністю заперечував. Вважає, що позивачем не надано доказів про отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі, передбаченому кредитним договором, крім того, вважає, що позивачем не відображено всі платежі, які були здійснені відповідачем на погашення кредитної заборгованості. Також в поданих до суду письмових запереченнях посилався на нікчемність кредитного договору. Суд, заслухавши пояснення представників, дослідивши зібрані в справі докази, в тому числі матеріали кредитної справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 липня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № PLОКGА0000000014, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 18744,98 доларів США з терміном повернення по 07 липня 2028 року. Також встановлено, що банк свої зобов'язання за договором виконав та надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 18744,98 доларів США, що підтверджується меморіальним ордером (а.с. 19). Твердження представника відповідача про те, що позивачем не надано доказів про отримання відповідачем відповідної суми коштів за кредитним договором, не заслуговує на увагу. Як встановлено судом, сторони кредитного договору в додатку № 1 (а.с. 16) передбачили, що із загальної суми кредиту 18744,98 доларів США, 18000 доларів США - надаються на споживчі цілі (купівлі житла), 540 доларів США - разова винагорода за надання фінансового інструменту, 109,89 доларів США - на страхування майна, 98,09 доларів США - на особисте страхування. З таким розподілом кредитних коштів в повній мірі погодився відповідач [PERSON] при укладенні кредитного договору. Крім того, дослідженою в судовому засідання кредитною справою встановлено, що відповідачем [PERSON] дійсно було укладено договори страхування із ПрАТ СК «Інгосстрах», на виконання умов яких позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» здійснювалися перерахування коштів, що відображено в виписці по рахунку, відкритому на ім'я [PERSON] та наданому до суду розрахунку. Посилання представника відповідача на ту обставину, що позивачем не врахована частина платежів, які були здійснені відповідачем на виконання умов кредитного договору, повністю спростована як наданим до суду розрахунком, так і виписками по рахунку та меморіальними ордерами (а.с. 123-224). Жодні підстави вважати, що умови кредитного договору позивачем не виконані, що на момент його підписання договір містив положення та розрахунки, які містили обман споживача, на що посилається представник відповідача в поданих до суду письмових запереченнях, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Крім того, наданий до суду позивачем розрахунок заборгованості здійснений в чіткій відповідності до умов укладеного між сторонами договору, з якими повністю погодився відповідач під час його підписання. Посилання представника відповідача на нікчемність кредитного договору № PLОКGА0000000014 від 04 липня 2008 року не заслуговує не увагу з наступних підстав. Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. За положеннями статей 626 - 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно ж до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статей 11, 18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Закон України "Про захист прав споживачів" застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. В той же час в даній справі судом встановлено, що кредитний договір між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. При цьому відповідач на момент укладення договору не заявляв жодних додаткових вимог щодо умов кредитного договору та в подальшому виконував його умови; а позивач надав позивачу весь необхідних обсяг документів, які передували укладенню кредитного договору, в тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки, а у додатках до договору кредиту містяться "Загальна вартість кредиту" та "Графік погашення кредиту", які підписані відповідачем [PERSON], міститься повна інформація стосовно умов кредитування. Тому твердження представника відповідача щодо нікчемності договору не містять в собі жодних правових обґрунтувань. Також дослідженими в справі доказами встановлено, що 04 липня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки, за умовами якого відповідач [PERSON] взяла на себе зобов'язання перед позивачем відповідати по борговим зобов'язанням [PERSON], які виникають з кредитного договору № PLОКGА0000000014 від 04 липня 2008 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] свого обов'язку належним чином не виконував, у встановлені договором строки грошові кошти не сплачував. Станом на 05 серпня 2015 року заборгованість за кредитним договором складає 20662,12 доларів США, з яких: 17446,70 доларів США - заборгованість за кредитом, 1879,65 доларів США - заборгованість по процентам, 230,83 доларів США - заборгованість по комісії, 110,06 долари США - пеня, 11,52 долар США та 983,36 доларів США - суми штрафу. При цьому наданий до суду розрахунок позовних вимог здійснений позивачем відповідно до умов укладеного між сторонами договору. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Встановивши дані обставини, враховуючи, що відповідач [PERSON] взятих на себе за договором обов'язків не виконав, має заборгованість за кредитним договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості в солідарному порядку є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Тому з відповідачів підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором солідарно на користь ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» в сумі 20662,12 доларів США, що еквівалентно 519688 грн. 87 коп. на день ухвалення судового рішення за офіційним курсом гривні щодо іноземної валюти. При вирішення справи суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача коштів саме в іноземній валюті, відповідно до умов укладеного між сторонами договору та заявлених позовних вимог. А розмір коштів в грошовій одиниці України - гривні, суд визначає виключно як еквівалент на час вирішення справи судом та для визначення розміру судового збору. На час звернення позивача до суду з позовом підлягав сплаті судовий збір в розмірі 6090 грн., тому з відповідачів [PERSON] та [PERSON] відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в розмірі 6090 грн., з кожного в рівних частках, тобто по 3045 грн.

Outcome: approved