Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], Серафинецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, в якому просить ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на земельну ділянку загальним розміром 1,4291 га, з якого одна земельна ділянка розміром 1,2912 га знаходиться в урочищі "Вертеби", а друга земельна ділянка розміром 0,1379 га знаходиться в урочищі "Біля цегольні" на території Серафинецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, які залишилися як спадкове майно [PERSON], яка померла 07.07.2008 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що за життя мамі позивача - [PERSON] у встановленому законодавством порядку 05.08.2002 року Серафинецькою сільською радою видано державний акт серія І-ФІ № 031116 на право приватної власності на землю в загальному розмірі 1,4291 га на території Серафинецької сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та з визначенням зовнішніх меж обох земельних ділянок. Площа 1,4291 га складається з двох земельних ділянок розмірами 1,2912 га в урочищі "Вертеби" та 0,1379 га в урочищі "Біля цегольні". Земельні ділянки є в наявності, вони в даний час знаходяться в користуванні ПрАТ філії "Перспектив". 04.07.2008 року [PERSON] в Серафинецькій сільській раді на випадок смерті заповіла позивачу та її брату все належне їй майно. 07.07.2008 року [PERSON] померла і після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. Її спадковим майном є дві земельні ділянки. Позивач та її брат стали спадкоємцями. [PERSON] проживала спільно з мамою на час смерті і вважається такою, що прийняла спадщину. Відповідач спадщину не прийняв і подав заяву про відмову від спадкування. Державний акт на право приватної власності на землю втрачений і нотаріус Городенківської державної районної нотаріальної контори із-за відсутності правовстановлюючого документу на землю не має можливості видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Постановою нотаріуса від 07.11.2017 року відмовлено у видачі такого свідоцтва. Рекомендовано в судовому порядку вирішити про визнання права власності на земельні ділянки. В судове засідання сторони та їхні представники не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі. Представник позивача позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] відмовляється від належної йому частки спадкового майна по заповіту та відмовляється від належної йому частки спадкового майна по закону, та не заперечує щодо оформлення будь якого спадкового майна на користь позивача. Серафинецька сільська рада при вирішенні спору покладається на суд. За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. За заповітом від 04.07.2008 р., посвідченим секретарем Серафинецької сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 718, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження, яким все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла синові [PERSON] та дочці [PERSON]. Судом встановлено, що [PERSON] померла 07.07.2008 року, що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії І-НМ № 102849 від 12.11.2009 року. При житті [PERSON] була власником земельної ділянки згідно державного акту на право приватної власності на землю серія І-ІФ № 031116 від 05.08.2002 року, площею 1,4291 га площею, яка розташована на території с.Серафинці Серафинецької сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з якої одна земельна ділянка розміром 1,2912 га знаходиться в урочищі "Вертеби", а друга земельна ділянка розміром 0,1379 га знаходиться в урочищі "Біля цегольні". Державний акт на право приватної власності на землю серія І-ІФ № 031116, виданий [PERSON] втрачено, та в районній газеті "Край" № 36 (1422) від 14.09.2017 р. розміщено оголошення про те, щоб вважати його недійсним. Згідно повідомлення відділу Держгеокадастру у Городенківському районі Івано-Франківської області віл 06.10.2017 року - нормативно-грошова оцінка земельних ділянок, які розташовані на території Серафинецької сільської ради згідно державного акту І-ІФ № 031116, виданого [PERSON] площею 1,2912 га становить 73727,81 грн., площею 0,1379 га становить 644,37 грн. Земельна частка (пай) площею 1,2912 га в урочищі "Вертеби" та земельна ділянка площею 0,1379 га в урочищі "Біля цегольні", які належали [PERSON] в даний час знаходяться в користуванні у ПрАТ Філії "Перспектив", що стверджено довідкою № 226 від 01.11.2017 року, виданою Серафинецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Згідно копії свідоцтва про народження позивача серії ІІІ-НМ № 324734 встановлено, що [PERSON], [INFO] є донькою [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] після укладення шлюбу 24.07.2004 року з [PERSON] присвоєно прізвище "Сем'янків", що стверджено копією свідоцтва про одруження серія І-НМ № 112051. Судом встановлено, що спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] є її син [PERSON] (відповідач) та дочка [PERSON] (позивач). Згідно ч. 1 ст. 1274 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну, що передбачено ч. 1 ст. 1275 Цивільного кодексу України. Відповідач [PERSON] відмовляється від належної йому частки спадкового майна по заповіту [PERSON] та відмовляється від належної йому частки спадкового майна по закону, та не заперечує щодо оформлення будь якого спадкового майна на користь позивача, що стверджено заявою [PERSON] За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Про те, що спадкоємець [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], яка померла 07.07.2008 року, свідчать довідки № 211, № 215 від 15.09.2017 року, видані Серафинецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, в якій зазначено, що позивач на момент смерті матері проживала разом з нею в будинку в селі Серафинці по вулиці Галицька, 19. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2066/02-31 від 07.11.2017 р., слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,4291 га, що розташована на території Серафинецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області та належали її матері [PERSON], яка померла 07.07.2008 року, оскільки спадкоємець не надав правовстановлюючі документи. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. У п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року " Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" зазначено, що спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно з ч. 2 ст. 1296 ЦК України\~\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. \~ Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування"). За змістом ст. 131\~\~ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно з\~\~п. «а» ч. 3 ст. 152\~\~ЗК України\~\~ захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом\~\~визнання прав. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на земельну ділянку площею 1,4291 га площею, з якої одна земельна ділянка розміром 1,2912 га знаходиться в урочищі "Вертеби", а друга земельна ділянка розміром 0,1379 га знаходиться в урочищі "Біля цегольні", яка розташована на території с.Серафинці Серафинецької сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що залишилось як спадкове майно [PERSON], яка померла 07.07.2008 року, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачами. На підставі ст.ст. 5, 316, 317, 328, 392, 1216, 1222 ЦК України, ст.ст. 131,152 ЗК України,

Outcome: approved