Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, згідно із яким [INFO] помер брат позивача - [PERSON]. [PERSON] заповіту не залишив. Спадкоємців першої черги за законом, згідно ст. 529 ЦК УРСР (в ред. 1963 р.) немає. Спадкоємців другої черги за законом, згідно ст. 530 ЦК УРСР (в ред. 1963 р.), крім позивача [PERSON] немає. Спадщина знаходиться на території Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області. До складу спадщини входить право на земельну частку (пай) площею 2,46 га, що розташована на території Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту, посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Нотаріально оформити прийняття спадщини позивач [PERSON] позбавлена можливості, оскільки за життя спадкодавця було виготовлено сертифікат на земельну частку (пай), який втрачено згідно оголошення в газеті "Обрії Оратівщини" №45 (1019) від 10.11.2016 року, тому змушена звернутися до суду з відповідною позовною заявою. Просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай) площею 2,46 га, що знаходиться на території Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON]. Справу просить розглянути без її участі. Представник позивача [PERSON], будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Представник відповідача Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області [PERSON], будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про слухання справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Від учасників процесу до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України, у зв'язку з чим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу, не здійснюється. Суд, вивчивши вимоги позову, дослідивши докази в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із повторним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06.12.2016 року [PERSON] помер [INFO] в [ADDRESS]. [PERSON] заповіту не залишив. Спадкоємців першої черги за законом, згідно ст. 529 ЦК УРСР (в ред. 1963 р.) немає. Спадкоємців другої черги за законом, згідно ст. 530 ЦК УРСР (в ред. 1963 р.), крім позивача [PERSON] немає. Згідно із витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України №00017401770 від 06.12.2016 року [PERSON] народився [INFO] батьками якої є: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Згідно із свідоцтвом на народження серії [NUMBER] від 14.08.1952 року [PERSON] народилася [INFO] батьками якої є: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Згідно із витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00017364060 від 24.11.2016 року [PERSON] 19.06.1978 року зареєструвала шлюб з [PERSON], після чого змінила прізвище на [PERSON]. Згідно довідки №354 від 03.11.2016 року виданої виконавчим комітетом Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON]. Згідно довідки №349 від 03.11.2016 року виданої виконавчим комітетом Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області спадкоємців першої черги за законом у спадкодавця [PERSON] немає. [PERSON] являється спадкоємцем другої чергир за законом. На день смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) площею 2,46 га, що розташована на території Чернявської сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту, право на яку посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Відповідно до виписки №1296 від 08.11.2016 року виданої відділом Держгеокадастру в Оратівському районі Вінницької області із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), яка затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 року №801 і видана Оратівською райдержадміністрацією Вінницької області по КСП "Чернявка" [ADDRESS]. Сертифікат серії [NUMBER] за порядковим [NUMBER] зареєстровано 1 липня 1997 року на [PERSON], який проживав на території [ADDRESS]. Розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах становить 2,46 га. Вартість земельної частки (паю) становить 75086 грн. Сертифікат видано на підставі розпорядження голови Оратівської РДА від 23.05.1997 року за №112. Вартість земельної частки (паю) на день смерті26.09.1999 рік становить 18454 грн. Відповідно до довідки №1276 від 02.11.2016 року виданої відділом Держгеокадастру в Оратівському районі Вінницької області відповідно до розпорядження голови Оратівської РДА від 23.05.1997 року за №112 видано сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім'я [PERSON], який Зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Оратівською райдержадміністрацією на території Чернявської сільської ради по КСП "Чернявка" с. Чернявка за реєстраційним номером. [NUMBER]. Серія сертифікату [NUMBER]. Згідно із оголошенням в газеті "Обрії Оратівщини" №45 (1019) від 10.11.2016 року втрачений сертифікат на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданий на ім'я [PERSON] вважати недійсним. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-ХІІ "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV «Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. З метою забезпечення однакового застосування законодавства про спадкування Пленум Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (далі-Постанова Пленуму) дав відповідні роз'яснення. Відповідно до частин 2 та 3 п.1 Постанови Пленуму відносини спадкування регулюються правилами ЦК ( 435-15 ), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли і продовжують існувати після набрання ним чинності. До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась 26.09.1999 року в день смерті спадкодавця [PERSON]. В цей час діяв ЦК УРСР (1963 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин. За змістом розділу VІІ ЦК УРСР (1963 р.), прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК УРСР (1963 р.) при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 ЦК УРСР , а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 ЦК УРСР строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 85 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. Право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. На підставі ст. ст. 524-527, 529, 530, 548, 549 ЦК УРСР (1963 року),

Outcome: approved