Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

Представник АТ КБ «ПриватБанк» Савіхіна А.М. звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій вона просить стягнути з відповідача [PERSON] , дата народження: [INFO] , на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість у розмірі 14799,40 за кредитним договором № б/н від 02.06.2015 року, судові витрати у розмірі 1921,00 грн. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання прдукту кредитних карт б/н від 02.06.2015 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 8014.31 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконанав в повному обсязі. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відстоками. У зв`язку з зазначеними порушенняями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 14.03.2019 року має заборгованість у розмірі 14799,40 грн, яка складається з заборгованості за кредитом- 3957,32 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 1271,39, заборгованість за пенею та комісією - 5197,66 грн., штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди - 4373,03 грн. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12.04.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи суд вирішив проводити у порядку спрощеного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, в позовній заяві, в разі неявки відповідача, просив проводити розгляд справи у його відстуність. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином. Надала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її відстуність, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Також просила долучити до матеріалів справи довідку про склад сім`ї та витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України. Просила застосувати строк позовної давності. Інших заяв та клопотань від сторін не надійшло. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. [PERSON] звернулась до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 13.09.2011 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві, копією Витягу з "Умов та правил надання банківських послуг" та Витягу з "Тарифів Банку". Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ "ПРИВАТБАНК", які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. АТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. 02.06.2015 року між сторонами була укладена генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 02.06.2015 року, за якою [PERSON] отримала кредит в розмірі 8014,31 грн. Відповідач порушила зобов`язання за кредитним договором №б/н від 02.06.2015, не повернула своєчасно суму боргу, та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач, станом на 14.03.2019 року, має заборгованість - 14799,40 грн., яка складається з заборгованості за кредитом- 3957,32 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 1271,39, заборгованість за пенею та комісією - 5197,66 грн., штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди - 4373,03 грн. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. 02.06.2015 між сторонами укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 02.06.2015 року, відповідно до якої [PERSON] отримала кредит у розмірі 8014.31 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов`язався погашати заборгованість по кредиту, процентам за користування кредитом, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Пунктом 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у разі невиконання зобовязань за договором, позичальник зобов`язується на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір 500 гривень + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з врахуванням нарахувань та прострочених процентів та комісій. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Як вбачається з розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором, здійсненого позивачем, за відповідачем станом на 14 березня 2019 року нараховано заборгованість за пенею та комісією у розмірі 5197,66 гривень, а також штраф за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором у розмірі 4373,03 гривень, відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Відповідно до положень ст.ст.526,530,610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Разом з тим, відповідно до матеріалів справи, штраф і пеня нараховані за одні і ті ж порушення, а тому суд вважає, що вимоги про стягнення з боржника одночасно штрафу й пені є подвійною цивільно-правовою відповідальністю. За положеннями статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17. За таких обставин, правові підстави до стягнення штрафу у вигляді 4373,03 гривень, відсутні. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. За таких обстави заборгованість за кредитом в розмірі 3957,32 гривень, а також заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 1271,39 гривень, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Водночас відповідач в заяві просить суд застосувати строки позовної давності за зазначеним кредитним договором. Умовами Договору про надання банківських послуг, а саме пунктом 2.1.1.12.6.1. передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 грн., внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Як убачається з матеріалів справи, позовну заяву направлено позивачем до суду 27.03.2019 року. Згідно з п.1 ч.2 ст.258 ЦПК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). З розрахунку заборгованості за договором №б/н від 02.06.2015, укладеного мі ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , станом на 14.03.2019, убачається, що розмір пені за 12 місяців до звернення позивача до суду складає 1899,48 гривень. Отже, враховуючи що відповідачем подано до суду заяву про застосування строків позовної давності, суд вважає необхідним в частині стягнення з відповідача пені застосувати положення п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України, відповідно до яких позовної давності в частині стягнення пені не може бути більше за один рік. За таких обставин, оцінивши встановлені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задоволити частково. Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитним договором №б/н від 02 червня 2015 року, яка підлягає стягненню з відповідача складає 7128,19 грн. 21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Враховуючи ту обставину, що зміна типу товариства в розумінні ч. 2 ст. 5 Закону України «Про акціонерне товариство» не є його перетворенням, а зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, зазначені зміни зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, суд вважає можливим стягнути вищевказану заборгованість за користь АТ КБ «ПриватБанк». Згідно з платіжним дорученням №PROM8BFPR7 від 18 березня 2019 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 925, 35 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: partial