Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до відповідача Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" про стягнення заборгованості по заробітній платі. В подальшому представником позивача було подано заяву про збільшення позовних вимог в порядку ст. 49 ЦПК України. Просить стягнути з відповідача Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" на користь позивача [PERSON] заборгованість по заробітній платі у сумі 150863 грн. 60 коп. Мотивує позовні вимоги наступним. 06.05.2015 року ухвалою Сихівського районного суду м.Львова по справі №464/985/15-к було відсторонено підозрюваного [PERSON] з посади начальника гаражу Рава-Руського МПД ДП "Укрспирт" строком на два місяці. З 06.05.2015 року ДП «Укрспирт» припинило йому виплачувати заробітну плату. Після закінчення двохмісячного строку відсторонення від роботи з 07.09.2015 року ДП «Укрспирт» не допустило його до виконання посадових обов`язків та незаконно припинило йому нараховувати заробітну плату, крім того 30 серпня 2018 року за наказом №12/11-к т.в.о. директора Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» [PERSON] його було звільнено з посади начальника гаража Рава-Руського МПД ДП «Укрспирт» з 30.08.2018 року за прогул без поважних причин (п. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю України). Вказує, що постановою Львівського апеляційного суду у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ по справі № 444/2978/18 від 29 липня 2019 р. визнано незаконним та скасовано наказ ДП "Укрспирт" від 30.08.2018 року № 12/11-к " Про звільнення [PERSON] " і поновлено позивача на роботі. Зазначає, що що ДП «Укрспирт» в період з 01.10.2015 року по 30.08.2018 року йому не виплачувалась заробітна плата, що становить 729 робочих днів. Вказує, що відповідно до п. 3 розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Пунктом 8 розділу 4 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Стверджує, що заборгованість по заробітній платі ДП "Укрспирт" в період з 01.10.2015 року по 30.08.2018 року позивачу за 729 робочих днів становить 150863 грн. 60 коп., на підтвердження чого позивачем подано відповідні арифметичні розрахунки. Звертає увагу, що позивач заяв про переведення його на неповний робочий день не подавав і на зміну умов праці не погоджувався. Вважає, що викладені обставини підтверджуються наступними доказами: ухвалою Сихівського районного суду міста Львів у справі №464/985/15, довідкою про доходи за 2015 рік, довідкою про доходи за 2016 рік, довідкою про доходи за 2017 рік, довідкою про доходи за 2019 рік, наказом про звільнення від 30.08.2019 року. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Чернявський Р.І. в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представником позивача подано заяву, в які просить розгляд справи проводити у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять такі задоволити. Представник відповідача Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" Хомич Вікторія Віталіївна в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Просить відмовити у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення на користь [PERSON] з ДП «Укрспирт» заборгованості по заробітній платі повністю. У відзиві на позовну заяву зазначають, зокрема, що з метою контролю за використанням робочого часу на підприємстві ведуть табельний облік. До завдань табельного обліку входять контроль за своєчасною явкою робітників та службовців на роботу і виявлення всіх, хто не з`явився і запізнився, контроль за використанням робочого часу протягом дня (зміни), своєчасне встановлення причин неявки на роботу або запізнень, виявлення порушень трудової дисципліни і пов`язаних з ними втрат робочого часу, одержання даних про час, фактично відпрацьований працівниками підприємства. Для первинного обліку робочого часу робітників та інших категорій працівників застосовують форму № П-5 "Табель обліку використання робочого часу", затверджену наказом № 253. Згідно табелів обліку робочого часу починаючи з 2015 року [PERSON] не виконував своїх посадових обов`язків, не з`являвся на роботу, а від так, вважають, що вимагати сплату заборгованості по заробітній платі немає правових підстав, оскільки такої не існує. ДП «Укрспирт» провело розрахунок при звільненні [PERSON] повністю. Вказують, що знову ж таки [PERSON] в позові констатує, що з 07.09.2015 року ДП «Укрспирт» не допустило його до виконання обов`язків, але не надає жодних доказів недопуску, а також вводить суд в оману оскільки, згідно наказу №243-к, з яким [PERSON] ознайомлений під підпис, був відсторонений ще на два місяці. Проведення розрахунку при звільненні підтверджується відомостями про розподіл виплат та відомістю про видачу банківської платіжної картки з якою [PERSON] ознайомлений під підпис, який був згідний з усіма виплатами, також добровільно після поновлення його на посаді, написав заяву на звільнення та отримав розрахунок при звільненні. Вважають, що вимога вказана [PERSON] в позовній заяві є необгрунтованою та такою, що не відповідає дійсності та не підлягає задоволенню. Заслухавши думку представника відповідача, вивчивши позовну заяву позивача із заявою про збільшення позовних вимог, відзив на позовну заяву відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно ч. 2 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд враховує, що позивач [PERSON] працював на посаді началька гаража Рава-Руської МПД ДП «Укрспирт», про що зазначає сам позивач та що визнає відповідач. А тому, дані обставини доказуванню не підлягають. Із ухвали слідчого судді Сихівського районного суду міста Львова від 06.02.2015 року вбачається, що клопотання слідчого задоволено, відсторонено підозрюваного [PERSON] від посади начальника гаражу Рава-Руського МПД ДП «Укрспирт» строком на два місяці (аркуш справи №11). Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 154 КПК України відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину, і незалежно від тяжкості злочину - щодо особи, яка є службовою особою правоохоронного органу. Відсторонення від посади здійснюється на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більше двох місяців. Строк відсторонення від посади може бути продовжено відповідно до вимог статті 158 цього Кодексу. Крім того суд бере до уваги, що наказом № 242-к від 15.09.2015 року в. о. директора-заступника директора Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» [PERSON] на виконання ухвали Сихівського районного суду міста Львова від 06.02.2015 року відсторонено від посади начальника гаража Рава-Руського місця провадження діяльності ДП «Укрспирт» [PERSON] з 15 вересня 2015 року строком на два місяці без збереження заробітної плати (аркуш справи № 39). Із копії наказу т. в. о. директора - радника директора Рава-Руського місця провадження діяльності та зберігання спирту Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» Міністерства аграрної політики та продовольства України від 30.08.2018 року № 12/11-к, вбачається, що наказано звільнити [PERSON] , начальника гаража Рава-Руського МПД ДП «Укрспирт» 30 серпня 2018 року за прогул без поважних причин (п. 4 ст. 40 КЗпП України) (аркуш справи № 4). В той же час такий наказ був оскаржений [PERSON] , а саме він звертався в суд із позовом до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 16.01.2019 року ухвалено в задоволені позову [PERSON] відмовити повністю. Постановою Львівського апеляційного суду у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ від 29 липня 2019 року постановлено апеляційну скаргу [PERSON] задовольнити частково. Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 16.01.2019 року - скасувати та ухвалити постанову, якою позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково. Визнати незаконними та скасувати наказ Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» від 30 серпня 2018 р. №12/11-к «Про звільнення [PERSON] ». Поновити [PERSON] на посаді начальника гаража Рава- Руського місця провадження діяльності Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» з 30 серпня 2018 року. Стягнути із Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» 20292.75 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В задоволенні решти позовних вимог [PERSON] відмовити. На виконання постанови Львівського апеляційного суду від 29.07.2019 року наказом т.в.о. директора - радника директора Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» [PERSON] № 125-к від 01.08.2019 року скасовано наказ ДП «Укрспирт» від 30.08.2018 року № 12/11-к «Про звільнення [PERSON] ». Поновлено [PERSON] на посаді начальника гаража Рава-Руського МПД та зберігання спирту ДП "Укрспирт" з 30 серпня 2018 року. Наказано провідному інженеру з кадрів Рава-Руського МПД та зберігання спирту ДП "Укрспирт" внести відповідний запис до трудової книжки та довести даний наказ до відома [PERSON] під підпис. Старшому бухгалтеру Рава-Руського МПД ДП «Укрспирт» виплатити [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу. Суд враховує, що позивач [PERSON] в позовній заяві стверджує, що з 01.10.2015 року ДП «Укрспирт» припинило виплачувати йому заробітну плату, а після закінчення двохмісячного строку відсторонення від роботи з 07.09.2015 року ДП «Укрспирт» не допустило його до виконання посадових обов`язків та незаконно припинило йому нараховувати заробітну плату. Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці «Про захист заробітної плати» № 95, ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін «заробітна плата» означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано. Таке поняття заробітної плати, передбачене і у частині першій статті 94 Кодексу законів про працю України і частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці», як винагороди, обчисленої, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган (роботодавець) виплачує працівникові за виконану ним роботу. Наведений зміст поняття заробітної плати узгоджується з одним із принципів здійснення трудових правовідносин - відплатність праці, який дістав відображення у пункті 4 частини І Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 03 травня 1996 року, ратифікованої Законом України від 14 вересня 2006 року «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої)», за яким усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень. Суд враховує, що наказом заступника директора Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» Щиби Л. П. № 614 від 27.11.2017 року додатково до ведення табелів обліку робочого часу в тому числі і на МПД ДП «Укрспирт» наказано провести експеримет з впровадженням електронного сервісу «Облік робочого часу», який функціонує на базі банківських карт ПАТ КБ «Приват Банк». Наказано затвердити Інструкцію з табелювання за допомогою сервісу «Облік робочого часу» (а.с. 28). [PERSON] мав банківську платіжну картку для виплат ПАТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується відомостю на видачу банківської платіжної картки для виплат ПАТ КБ «ПриватБанк»», з якої вбачається, шо старший бухгалтер [PERSON] здав банківську платіжну картку, а [PERSON] таку прийняв (а.с. 38). Із журналу реєстрації вихідної кореспонденції, а саме табелю обліку робочого часу вбачається, що [PERSON] був відсутній на роботі з 01.10.2015 року по 30.08.2018 року. Позивач у позовній заяві зазначив, що ДП «Укрспирт» після закінчення двохмісячного строку відсторонення від роботи не допустило його до виконання своїх посадових обов`язків. Суд не надає віри таким доводам позивача, оскільки позивач не надав жодних доказів на підтвердження цього, і суд розцінює такі покази як такі, що надані на свою користь. Від так, працівник [PERSON] не з`являвся на роботу, що підтверджується табелем обліку робочого часу, а також визнається самим позивачем в позовній заяві. [PERSON] не надав жодних доказів того, що його було недопущено до роботи. А тому враховуючи те, що він був відсутній на роботі з 01.10.2015 року по 30.08.2018 року та у цей період фактично будь-яка робота ним не виконувалася, а докази зворотнього не представлені позивачем та не здобуті судом під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позовних вимог позивача немає. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що взадоволені позову [PERSON] слід відмовити в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Нормою пункту 2 частини 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому питання стягнення судового збору з позивача судом не вирішується. Відповідачем не заявлено вимог про стягнення із позивача в їх користь інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а тому, незважаючи на те, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, питання стягнення інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи судом не вирішується, оскільки про стягнення таких не заявлено.

Outcome: dismissed