Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом, право власності на житловий будинок, надвірні будівлі, розташовані по вул. Гагаріна, буд. №26 в с. Ясенів-Пільний, Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що батьки позивача [PERSON] та [PERSON] проживали в [INFO] в господарстві по вул. Ю.Гагаріна, № 26. За час свого спільного проживання вони побудували житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, ринкова вартість якого на даний час становить 185271 грн. 05 серпня 2017 року помер батько позивача [PERSON] в с. Ясенів-Пільний Городенківського району, що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-НМ № 256873, виданого Ясеневопільнівською сільською Радою 07.08.2017 року. Спадкове будинковолодіння мало статус колгоспного двору, майно якого відповідно до вимог ст.ст. 121, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) належало його членам у рівних частках на засадах спільної сумісної власності. Станом на 1991 рік у даному господарстві були зареєстровані і проживали: [PERSON] (батько позивача) голова двору, та [PERSON] [PERSON] (мати позивача), що підтверджується довідкою за № 989 від 22.11.2017 року, виданою Ясеневопільнівською сільською радою, витяг якої взято з виписки із по господарської книги № 17 за 1991-1995 роки. Батьки позивача, як члени двору, мали право власності на майно колишнього колгоспного двору, так як на день введення в дію Закону України «Про власність» (15.04.1991 р.) проживали однією сімєю в даному колгоспному дворі, свого права на частку в зазначеному майні не втратили, вони стали співвласниками будинковолодіння по Ѕ частині кожен. Право особистої власності на житловий будинок підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на будинковолодіння за № 655 від 06.09.1988 року, яке видане на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 173 від 12.08.1987 року на [PERSON], як голову колгоспного двору. Реєстрація права власності в ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» була проведена, про що свідчить належний правовстановлюючий документ. 19 травня 2011 року батько [PERSON] зробив заповітне розпорядження, згідно якого житловий будинок, який належав на правах особистої власності йому та інше майно, яке належатиме йому на день смерті заповів дочці [PERSON] (позивачу), а земельну ділянку згідно державного акта серії ІІ-ІФ № 027582 заповів онукові [PERSON]. Даний заповіт був складений секретарем Ясеневопільнівської сільської Ради Городенківського району і зареєстрований в журналі реєстрації нотаріальних дій за № 25. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом на належну Ѕ частку будинковолодіння по вул. Ю.Гагаріна № 26 в с. Ясенів-Пільний Городенківського району Івано-Франківської області. Позивач належно прийняла спадщину після смерті батька [PERSON], звернувшись у порядку ст. 1269 ЦК України із заявою про прийняття спадщини в Городенківську районну державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини, на підставі чого зареєстрована спадкова справа. Постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної ДНК № 284/02-31 від 20.02.2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно померлого спадкодавця [PERSON], посилаючись на те, що частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. У звязку із відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, [PERSON] змушена звернутись до суду за захистом своїх законних спадкових прав, поскільки тільки в судовому порядку може бути визнано за позивачем право власності на житловий будинок та господарські будівлі в порядку спадкування. Мати позивача [PERSON], вже похилого віку, не бажає оформляти спадщину, а тому не заперечує, щоб визнати за [PERSON] право власності на ціле будинковолодіння, претензій не має. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав наведених в позові та просила їх задовільнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася. До суду подана заява про відмову від прийняття спадщини, згідно якої [PERSON] відмовляється від своєї частки в майні колгоспного двору по вул. Гагаріна, 26 в с. Ясенів-Пільний Городенківського району Івано-Франківської області після смерті чоловіка [PERSON], який помер 05.08.2017 року на користь дочки [PERSON], [INFO]; не заперечує в тому, щоб визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок по вул. Гагаріна, 26 с. Ясенів-Пільний Городенківського району Івано-Франківської області; просить справу слухати без її участі. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Із копії свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння від 06.09.1988 року, виданого на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 173 від 12.08.1987 року слідує, що в цілому домоволодіння, яке складається із житлового будинку та господарських будівель і споруд, розташованих в с. Ясенів-Пільний по вул Гагаріна за № 28 дійсно належить колгоспного двору, головою якого є [PERSON]. Як слідує з довідки № 988 від 22.11.2017 року, виданої виконавчим комітетом Ясенево-Пільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, житловий будинок, який належав до смерті [PERSON] знаходиться в с. Ясенів-Пільний вул. Гагаріна, 26 (колишня вул. Гагаріна, 28). Згідно з технічною документацією житлове господарство, розташоване в с. Ясенів-Пільний по вул. Гагаріна, 26 Городенківського району Івано-Франківської області, складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», побудованого 1987 р., гаражу, 2 літніх кухонь, стодоли, 2 сараїв, вбиральні, навісу, колодязя, воріт, 3 огорож. Звітом про оцінку житлового будинку, складеного ФОП [PERSON] стверджено, що ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою с.Ясенів-Пільний вулиця Гагаріна, будинок 26 Городенківського району Івано-Франківської області станом на 31.10.2017 року становить 185271 грн. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до ч. 6 п. а Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Як слідує з довідки № 989 від 22.11.2017 року, виданої виконавчим комітетом Ясенево-Пільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, згідно по господарської книги № 17 за 1991-1995 роки Ясеневопільнівської сільської ради станом на 15.04.1991 рік в господарстві в с. Ясенів-Пільний вул. Гагаріна, 28 були зареєстровані: голова сімї [PERSON], [INFO], дружина [PERSON], [INFO] (двір колгоспний). У відповідності до ст.ст. 346, 347 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. В силу п.4 ч.1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Відповідач [PERSON] відмовляється від своєї частки в майні колгоспного двору по вул. Гагаріна, 26 в с. Ясенів-Пільний Городенківського району Івано-Франківської області після смерті чоловіка [PERSON], який помер 05.08.2017 року на користь дочки [PERSON], [INFO] та не заперечує в тому, щоб визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок по вул. Гагаріна, 26 с. Ясенів-Пільний Городенківського району Івано-Франківської області, що стверджено поданою до суду заявою. Згідно копії заповіту від 19.05.2011 р., посвідченого секретарем Ясеневопільнівської сільської ради Городенківського району, [PERSON], [INFO], на випадок своєї смерті зробив таке заповітне розпорядження, яким житловий будинок, який належить йому на правах особистої власності по вул. Гагаріна, № 26, все майно, де б воно не було із чого б не складалося і усю спадщину, права, які належать на момент складання заповіту, заповів дочці [PERSON], земельну ділянку в розмірі 0,87 га згідно державного акта серії ІІ-ІФ № 027582 заповів онукові [PERSON]. Даний заповіт зареєстрований в Спадковому реєстрі за № 51192426, що стверджено копією інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 49488613 від 17.10.2017 року. [PERSON] помер 05.08.2017 року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серія І-НМ № 256873. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1ст. 1222 ЦК України. З копії свідоцтва про народження серія ІІ-НМ № 310150 встановлено, що [PERSON], [INFO] є донькою [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] після укладення шлюбу 05.02.1983 року з [PERSON], [INFO] присвоєно прізвище «Йоник», що стверджено копією повторного свідоцтва про одруження серія І-НМ № 047829 від 25.04.2001 року. [PERSON], [INFO] перемінив прізвище на [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про переміну прізвища, імені, по батькові 11.04.2001 року зроблено запис за № 42, що стверджено копією свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серії 1-НМ № 008075 від 01.06.2004 року. Судом встановлено, що спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] є [PERSON] (позивач) та [PERSON]. Батьки позивача [PERSON], [INFO] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]), [INFO], з 04.02.1958 року перебували в шлюбі, що стверджено копією свідоцтва про одруження серія ЯУ № 834996 від 04.02.1958 року. Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Дружина спадкодавця [PERSON] - [PERSON], [INFO] відмовляється від одержання обовязкової частки у спадщині після смерті чоловіка [PERSON] в користь дочки [PERSON], що стверджено копією заяви [PERSON] (зареєстрована 23.11.2017 р. за № 904), що знаходиться у наданій суду спадковій справі № 425/2017 р. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька [PERSON], оскільки у передбачений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк, а саме 17.10.2017 року подала до Городенківської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом. Зареєстровано спадкову справу за № 61392196 (номер у нотаріуса 425/2017), що стверджено копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 49488677 від 17.10.2017 року. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори [PERSON] № 284/02-31 від 20.02.2018 р., слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON], померлого 05 серпня 2017 року, на житловий будинок № 26 по вул. Гагаріна в с. Ясенів-Пільний Городенківського району Івано-Франківської області, оскільки частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Згідно довідки № 178 від 23 лютого 2018 року, виданої виконавчим комітетом Ясенево-Пільнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області встановлено, що за господарством, яке знаходиться в селі Ясенів-Пільний вул. Гагаріна, 26 закріплена земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,24 га. Позивач фактично успадкувала житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по вул. Гагаріна, буд. № 26 в с. Ясенів-Пільний Городенківського району Івано-Франківської області, однак оформити документи не має можливості через реєстрацію господарства як колгоспного двору. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування"). Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по вул. Гагаріна, буд. № 26 в с. Ясенів-Пільний, Городенківського району Івано-Франківської області, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачем. На підставі ст.ст. 346, 347, 365, 317, 328, 1216 ЦК України,

Outcome: approved