Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», треті особи Великоолександрівський районний відділ державної виконавчої служби південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), АБ «Південний», про зняття арешту з банківського рахунку. Позовні вимоги мотивує тим, що на виконанні у Великоолександрівському районному відділі державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 650/1017/18, виданого 16.11.2018 року Великоолександрівським районним судом Херсонської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» коштів у розмірі 75 286,70 грн. 22.08.2020 року позивачка стала працювати в ТОВ «Прометей Джан» Великоолександрівський зерносклад на посаді оператора переробки зерна. Для отримання заробітної плати має картку для виплат в Акціонерному банку «Південний». За рахунок коштів заробітної плати позивач знімає готівкові кошти, сплачує рахунки, купує їжу та одяг для себе та своєї родини, купує ліки. Згідно виписки з рахунку приватного клієнта від 10.12.2020 року вказаній картці відповідає рахунок № [NUMBER] . В рамках вищевказаного виконавчого провадження було прийнято постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на картку позивача для виплати заробітної плати у АБ «Південний». Зазначений арешт вважає протиправним та незаконним, оскільки законодавством заборонено накладати арешт на рахунок боржника, на який надходить заробітна плата. Вказаний арешт позбавляє позивачку та членів її родини джерел до існування та порушує право на отримання заробітної плати. В судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала в повному обсязі і суду пояснила, що у неї заблокована картка АБ «Південний», оскільки є заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк». Вона має намір погашати заборгованість, але просить зняти арешт з вказаного в позові рахунку для надання їй можливості отримувати заробітну плату. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлявся завчасно, належним чином. Представник Великоолександрівського районного відділу державної виконавчої служби південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судовому засіданні пояснив, що підстави для зняття арешту з рахунку позивачки відсутні. Немає підтвердження, що рахунок [PERSON] має спеціальний режим використання або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. Представник АБ «Південний» в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлявся завчасно, належним чином. Заслухавши пояснення позивачки та представника РВ ДВС, дослідивши письмові докази у справі, суд приймає до уваги наступне. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що постановою начальника відділу Великоолександрівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Херсонській області 03.01.2019 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 650/1017/18 про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк». В рамках вищевказаного виконавчого провадження було прийнято постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на картку позивача для виплати заробітної плати у АБ «Південний». Згідно виписки з рахунку приватного клієнта від 10.12.2020 року вказаній картці відповідає рахунок № [NUMBER] . Згідно інформації Великоолександрівського РВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), наданої позивачці, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом (ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до норм п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей. Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. В силу абз. 2 ч. 2 ст. 48 Закону забороняється звернення стягнення та накладення арешту лише на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення (ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»). Накладення арешту на грошові кошти позивачки здійснено з метою примусового виконання нею рішення суду в межах суми звернення стягнення з урахуванням витрат виконавчого провадження, штрафів. Пунктом 1 частини 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. Вказаного підтвердження до суду не надано. Накладення арешту на грошові кошти [PERSON] є тим обмеженням, яке вчинене на виконання норм Закону України «Про виконавче провадження», підставою для його застосування до позивачки є невиконання останньою судового рішення. Таке обмеження є необхідним з метою забезпечення прав стягувача у виконавчому провадженні, права на доступ до судового захисту. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed