Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON], в якій просить стягнути з відповідача борг згідно кредитного договору № б/н від 23.03.2013 року в розмірі 12440 гривень 24 копійки та судові витрати по справі. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 23.03.2010 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, за яким остання отримала кредит у сумі 250 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, взяті на себе зобов'язання за договором відповідач не виконала, що призвело до утворення простроченої заборгованості, яка станом на 23.03.2010 року становить 12 440 грн. 24 коп. та складається з наступного: - 248,82 грн. - тіло кредиту; - 7 425,27 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; - 3697, 57 грн. - заборгованість за пенею та комісією; - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) - 568,58 грн. - штраф (процентна складова). Оскільки заборгованості по кредитному договору відповідачем не сплачено, Банк просить стягнути борг в судовому порядку, посилаючись на розрахунок заборгованості від 23.05.2018 року; "Умови та правила надання банківських послуг", "Правила користування платіжною карткою"; та витяг з тарифів обслуговування кредитних карт. Ухвалою від 03 липня 2018 року справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з одночасним викликом сторін в судове засідання на 09 год. 30 хв. 02 жовтня 2018 року. В судове засідання представник позивача не з'явився. Натомість в поданому до позовної заяви клопотанні вказав, що в разі неявки відповідача, ПАТ КБ "ПриватБанк" підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти розгляду справи у відсутності представника Банку з постановленням заочного рішення у справі. ( а.с. 3) Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час, дату і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась. У визначені ухвалою суду від 03.07.2018 року строки, відзиву на позов, будь-яких заперечень чи пояснень по суті справи, а також заяв чи клопотань, до суду не подала. (а.с.47-48) Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і дату судового розгляду, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач не з'явилась на судовий розгляд справи, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча була завчасно повідомлена про час і дату розгляду справи в суді, заяви про розгляд справи у її відсутності не надала, суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оцінивши за своїм внутрішнім переконанням подані позивачем докази по справі, суд встановив наступні правовідносини і норми матеріального права, якими вони регулюються та прийшов до наступних висновків. Відповідно до частини 1,2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Параграфом першим глави 71 ЦК України регулюються правовідносини позики. Статтею 1046 Кодексу передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За правилом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Судом встановлено, що відповідно до укладеного між Банком та відповідачем [PERSON] року кредитного договору № б/н від 23.03.2010 року, за яким банк взяв на себе зобов'язання видати відповідачу кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжній картці, [PERSON] отримала кредитні кошти на загальну суму 250 грн., зі сплатою відсотків за його користування та кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується документально. ( а.с. 5-34) Отже, як видно з наявного у справі кредитного договору, який підписаний відповідачем та складається з Анкети позичальника, "Умов і правил надання банківських послуг", "Правил користування платіжною карткою" та "Тарифів Банку", а також з розрахунку заборгованості, Банк свої зобов'язання виконав, встановивши [PERSON] кредитний ліміт на кредитній картці, про що свідчить рух коштів по рахунку. ( а.с.6) Поряд з цим, свого обов'язку по поверненню використаного кредиту у строки на мовах та в розмірах, передбачених договором, відповідач не виконала, у зв'язку з чим, станом на 23.05.2018 року за нею утворилась заборгованість в сумі 12 440 грн. 24 коп., яка складається з наступного: - 248,82 грн. - тіло кредиту; - 7 425,27 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; - 3697, 57 грн. - заборгованість за пенею та комісією; - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) - 568,58 грн. - штраф (процентна складова). Факт нарахування вказаної заборгованості підтверджуються розрахунком. ( а.с. 5 - 7). Розглядаючи обгрунтованість вказаного розрахунку, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Ставка процентів за користування кредитом у розмірі 30,0 % узгоджується з Умовами і правилами надання банківських послуг та витягом з тарифів обслуговування кредитних карт, оскільки впродовж дії договору не змінювалась, а отже, нарахована заборгованість є обгрунтованою. Поряд з цим, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а тому в даному випадку з відповідача на користь банку підлягає стягненню лише один із заявлених до стягнення видів неустойки - штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн.. Враховуючи вищевикладене, в задоволенні вимоги про стягнення штрафу (процентна складова) в сумі 568,58 грн., а також пені в сумі 3697,57 грн. слід відмовити, оскільки вказана сума від розміру нарахованої комісії розрахунком не відмежована, а тому є непідтвердженою. Отже, проаналізувавши досліджені у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що обов'язок [PERSON] по поверненню кредиту знайшов своє підтвердження частково. У зв'язку з цим, з відповідача необхідно стягнути борг за кредитним договором в сумі 8174 гривні 09 копійок. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. Враховуючи вище викладене, на підставі 526, 530, 1054 ЦК України,

Outcome: partial