Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

ПАТ "Діамантбанк" звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 10-01-29-0005\-_035/R01 від 29.01.2010 року у розмірі 60 064,34 грн., обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 29.01.2010 року між Акціонерним банком "Діамантбанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Діамантбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 10-01-29-0005\-_035/R01, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 52 501 грн. 00 коп., зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 28% річних. Відповідач скористався кредитними ресурсами, але свої зобов'язання за кредитним договором не виконав. Так, позивач був вимушений звернутись до суду з позовом про стягнення цієї заборгованості, про що було винесено рішення про задоволення вимог ПАТ "Діамантбанк", проте таке рішення досі не виконано, внаслідок чого станом на 27.08.2014 рік утворився борг на суму 60 064 грн. 34 коп., який складається з: 42 451 грн. 14 коп. - заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами за період з 05.10.2011 року по 26.08.2014 року; 17 613 грн. 20 коп. - заборгованість по сплаті пені за період з 27.08.2013 року по 26.08.2014 року у зв'язку з чим і був вимушений звернутись до суду із вказаним позовом. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав зазначених у позові, проти заочного порядку вирішення справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений, у розумінні статті 74 ЦПК України, належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим його місцем проживання, як це передбачено нормами цивільного процесуального кодексу України, про причини неявки не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою представника позивача відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України заочне рішення. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази у справі в їх сукупності, матеріали цивільної справи № 2-3822/11, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29.01.2010 року між Акціонерним банком "Діамантбанк", правонаступником якого стало Публічне акціонерне товариство "Діамантбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 10-01-29-0005\-_035/R01, згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 52 501 грн. 00 коп., зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 28% річних. Згідно умов, викладених у п.п. 2.7, 2.8, 2.9 цього договору позичальник був зобов'язаний повертати позивачу кредитні кошти, в тому числі проценти за користування кредитом, рівними платежами у розмірі 4 039 грн. 00 коп., а також забезпечити повне повернення кредиту до 21.07.2011 року. Проте, відповідач свої зобов'язання не виконував належним чином, у зв'язку з чим позивач звернутись до суду з позовом про стягнення такої заборгованості. Відповідно, 04.10.2011 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва було задоволено позов та стягнуто на користь позивача з [PERSON] заборгованість у розмірі 82 467 грн. 30 коп. Так, як вищевказане рішення набрало законної сили, то в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України під час розгляду даної справи не підлягають повторному доказуванню обставини встановлені в ньому. Пунктом 7.4. Кредитного договору, він вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання відповідачем зобов'язань за ним. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Станом на 27.08.2014 року рішення Святошинського районного суду від 04.10.2011 року про стягнення з [PERSON]. заборгованості не виконано, заборгованість за кредитним договором не погашена, на підставі п.п. 1.3, 7.4. вищезазначеного кредитного договору позивач нарахував відповідачу проценти за користування кредитними коштами за період з 05.10.2011 року по 26.08.2014 року у сумі 42 451 грн. 14 коп. А також, згідно п. 4.1. договору - пеню за несплату кредиту та процентів за його користування в розмірі 17 613 грн. 20 коп., а разом заборгованість відповідача перед банком на підставі вищезазначеного становить 60 064 грн. 34 коп. Згідно роз'ясненнь Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Також, суд враховує правову позицію щодо правомірності нарахування процентів за користування кредитними коштами до моменту повного погашення кредиту та виконання всіх передбачених кредитним договором зобов'язань, викладену Верховним судом України в ухвалі від 30.05.2012 року по справі № 6-26268вов08. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що станом 27.08.2014 рік у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість по сплаті процентів та пені на суму 60 064 грн. 34 коп., який складається з: 52 409 грн. 82 коп. - заборгованість по сплаті процентів за період з 05.10.2011 року по 26.08.2014 року; 17 613 грн. 20 коп. - заборгованість зі сплати пені за період з 27.08.2013 року по 26.08.2014 року, що вбачається із наданих банком розрахунків. Частиною 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Як вбачається із ч. 1 ст. 530 ЦПК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.116 ЦК України). Відповідно до ч. 1ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Стаття 1048 ЦК України вказано, що позикодавець має право на одержання від позивальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, як це передбачено ч. 1 ст. 549 ЦК України. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 259 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими та підтверджуються зібраними по справі доказами, а тому підлягають задоволенню. Отже, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором на користь позивача в розмірі 60 064 грн. 34 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені наступні судові витрати по даній справі - судовий збір в розмірі 600 грн. 64 коп. Зазначені витрати також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved