Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, в якому зазначив, що [PERSON], [INFO] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO]. [PERSON] є вдівцем, про що свідчить свідоцтво про смерть його дружини [PERSON]. Після смерті матері, [PERSON] залишилася проживати біля батька [PERSON] у с.Тишківка. За період проживання на території сільської ради [PERSON] зарекомендував себе із негативної сторони. За характером безвідповідальний, схильний до скоєння правопорушень, постійного місця роботи не мав, зловживає спиртними напоями. Проведена профілактична робота позитивних результатів не дала. [PERSON] на даний час не працює, продовжує ухилятися від виконання своїх батьківських обов'язків. На деякий час покращення в сім'ї відбувались, але не надовго. [PERSON] передав дитину на виховання бабусі, а сам поїхав на заробітки, останні 3 роки дитина проживає біля бабусі у вихованні дитини відповідач участі не приймає, що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлена вчасно належним чином, надала до суду заяву про слухання справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в порядку ст. 76 ЦПК України, поважних причин своєї неявки, заяв про розгляд справи за відсутності відповідача та заперечень проти позову до суду не надходило. З огляду на ті обставини, що позивач не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи, суд вважає можливим провести такий розгляд на підставі наявних у справі доказів . Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON], [INFO], є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане відділом реєстрації актів цивільного стану Добровеличківського районного управління юстиції Кіровоградської області, а.с. 5 ). Відповідач є вдівцем, про що свідчить свідоцтво про смерть його дружини [PERSON] ( свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане [INFO] Тишківською сільською радою, Добровеличківського району, Кіровоградської області, а.с.6 ). Після смерті матері [PERSON] залишилася проживати біля батька [PERSON] у с.Тишківка. Відповідно до актів обстеження матеріально-побутових умов проживання від 16.01.2013, 03.04.2013, 06.04.2014, 17.10.2014, - умови проживання малолітньої [PERSON] незадовільні, дитина не одержує належного догляду, коли батько п'яний то дитина залишається на одинці, що є загрозою для її життя( а.с. а.с.9,12,13). Протоколом № 1 засідання координаційної ради у справах дітей Добровеличківської РДА від 30.01.2013, вирішено [PERSON] оголосити офіційне попередження за безвідповідальне відношення до виконання батьківських обов'язків та попередити про недопущення фактів зловживання спиртними напоями, встановивши місячний термін для покращення санітарних умов ( а.с.11). На підставі зазначеного протоколу винесено рішення № 5 засідання координаційної ради РДА від 30.01.2013 ( а.с10). Рішенням № 37 від 29.04.2013 Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області про виконання батьківських обов'язків [PERSON], вирішено звернутись з клопотанням до комісії з питань захисту прав дитини Добровеличківської РДА про винесення на розгляд питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої [PERSON] [INFO] ( а.с. 14). Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Тишківської сільської ради, Добровеличківського району, Кіровоградської області № 1737 від 11.09.2017, встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрований на території Тишківської сільської ради за адресою [ADDRESS] але фактично не проживає, місце проживання невідоме ( а.с.7). Відповідно до довідки-характеристики, виданої виконавчим комітетом Тишківської сільської ради, Добровеличківського району, Кіровоградської області № 1738 від 11.09.2017, встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрований на території Тишківської сільської ради за адресою [ADDRESS] але фактично не проживає. За характером безвідповідальний, схильний до скоєння правопорушень, періодично змінює місце проживання, зловживає спиртними напоями, вихованням доньки [PERSON] не займається ( а.с.8). Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Тишківської сільської ради, Добровеличківського району, Кіровоградської області №1725 від 07.09.2017, встановлено, що малолітня [PERSON], [INFO], постійно проживає разом із бабусею [PERSON] в с.Тишківка. Батько [PERSON] на протязі трьох років участі у вихованні доньки не приймає, веде бродячий спосіб життя ( а.с.16). Відповідно до довідки, виданої Тишківською ЗШ I-III ступенів №1, встановлено, що учениця 2 класу [PERSON], [INFO], дійсно виховується бабусею [PERSON] та проживає із нею, бабуся забезпечує онуку всім необхідним, що потрібно для повноцінного навчання ( а.с.17). Відповідно до довідки-характеристики, виданої виконавчим комітетом Перчунівської сільської ради, Добровеличківського району, Кіровоградської області № 01-26-525 від 29.09.2017, встановлено, що [PERSON], житель [ADDRESS] проживає на території села без реєстрації з 2013 року у будинку своєї матері. За час проживання [PERSON] показав себе з негативної сторони, не працює, має неповнолітню доньку, але її вихованням та доглядом не займається, зловживає алкогольними напоями ( а.с.20). Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Перчунівської сільської ради, Добровеличківського району, Кіровоградської області № 01-26-531 від 02.10.2017, встановлено, що [PERSON] дійсно проживає на території сільської ради без паспортної реєстрації з 2013 року в будинку своєї матері ( а.с.21). Комісією з питань захисту прав дитини Добровеличківської РДА Кіровоградської області винесено рішення №48 від 22.09.2017 про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої [PERSON], [INFO] ( а.с. 18). Добровеличківською РДА Кіровоградської області, як органом опіки та піклування, 26.09.2017 надано висновок № 01-32/268/1 про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], стосовно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що [INFO] померла мати малолітньої [PERSON] і дитина залишилася проживати біля бабусі [PERSON] [PERSON] на даний час не працює, дитиною не займається та не цікавиться, веде аморальний спосіб життя, постійно змінює місця проживання. З метою соціального та правового захисту малолітньої [PERSON], орган опіки та піклування вважає за необхідне позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини ( а.с. 19). Дослідивши зазначені письмові докази, суд наголошує, що в Україні дитинство охороняється державою (частина третя статті 51 Конституції України). Держава має забезпечувати належні умови для виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, їх соціально-психологічної адаптації та активної життєдіяльності, зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги, свободи та рівності (стаття 4 Закону України „Про охорону дитинства"). Пріоритетом у правовому регулюванні сімейних відносин є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (частина друга статті 1 Кодексу). Відповідно до ст.12 Закону України „Про охорону дитинства", на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди використовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Статтею 27 Європейської конвенції про права дитини від 20.11. 1989 року, (ратифікованої Україною 27.02.1991 року), держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав при вирішенні спорів про позбавлення батьківських прав" суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання. Крім того, зазначеною Постановою Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності суд вважає, що відповідач без поважних на те причин не виявляв батьківської турботи та піклування до дитини, веде аморальний спосіб життя, не займається веденням домашнього господарства, а також взагалі не піклується малолітньою [PERSON] Отже суд вважає, що його необхідно позбавити батьківських прав стосовно малолітньої дитини [PERSON], передавши дитину органу опіки та піклування Добровеличківської РДА для подальшого влаштування. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Частиною 3 статті 166 СК України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав, суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що позивач, має право вимагати стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, а відповідач зобов'язана їх сплачувати, тому позовну вимогу щодо стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей необхідно задовольнити повністю. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць . Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог . Отже з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати на загальну суму 1280 гривень 00 копійок. На підставі ст. ст. 164 - 167 СК України, ст. ст. 27, 28, 29 Європейської конвенції про права дитини від 20.11. 1989 року, ратифікованої Україною 27.02.1991 року, рішення Європейського суду від 18 грудня 2008р. по справі "Савіни проти України", постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав " №3, від 30.03.2007 року,

Outcome: approved