Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вказаною позовною заявою. Свої вимоги обґрунтував тим, що 22.04.2020 року відповідачем було прийняте рішення, відповідно до якого Первинна профспілкова організація "Інженерно-технічних фахівців" вимагає від Міністерстваі інфрастуктури України розірвання трудового договору (контракту) із виконуючим обов`язки директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України [PERSON] . Позивач вважає, дане рішення незаконним та таким, що підлягає скасуванню в судовому порядку, оскільки воно прийнято одноособово без узгодження з іншими підписантами Галузевої угоди. Крім того, вважає що на нього чинився тиск з боку відповідача. Ухвалою судді від 30 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 06 липня 2021 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити та зазначив, що при винесенні оскаржуваного рішення відповідач не погодив його з підписантами, що прямо суперечить п.2.6. Галузевої угоди між Міністерством інфраструктури України , Федерації роботодавців транспорту України та профспілками працівників цивільної авіації України на 2018-2020 роки. Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог повністю, пославшись на їх безпідставність. Представник третьої особи Державного підприємства обслуговування повітряного руху України в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Представник Міністерства інфраструктури України подав до суду пояснення на позовну заяву та зазначив, що підтримує заявлений позов, крім того подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що наказом Міністерства Інфраструктури України від 10 жовтня 2020 року № 10-Ос [PERSON] було призначено виконуючим обов`язки директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України з 15 жовтня 2019 року на період до прийняття відповідного рішення Уповноваженим органом управління з посадовим окладом згідно штатного розпису для керівника цього підприємства (т.1 а.с102). Судом встановлено, що Первинна профспілкова організація «Інженерно-технічних фахівців» утворена відповідно до протоколу № 1 установчих зборів щодо створення первинної профспілкової організації 15.07.2014 року. Відповідно до зазначеного протоколу Первинна профспілкова організація «Інженерно-технічних фахівців» приймає статут Всеукраїнської профспілки «Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв`язку України». Відповідно до протоколу ППО «ІТФ» від 10.03.2015 року [PERSON] було обрано головою Первинної профспілкової організації «Інженерно-технічних фахівців» (т.1 а.с.34-38). Як зазначено позивачем та не спростовується відповідачем, підписантом Колективного договору на 2015-2020 роки між адміністрацією Державного підприємства обслуговування повітряного руху України та профспілками є зокрема Всеукраїнська профспілка «Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв`язку України». Як вбачається з Галузевої угоди на 2018-2020 роки між Міністерством інфраструктури України, Федерацією роботодавців транспорту України та профспілками працівників цивільної авіації України одним з її підписантів з боку профспілок є Всеукраїнська профспілка «Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв`язку України» (т.1 а.с.17-20). Згідно п. 2.6. цієї угоди сторони зобов`язуються не приймати в односторонньому порядку рішень з питань, що стосуються трудових і соціально-економічних прав та інтересів працівників, без попереднього узгодження таких рішень шляхом переговорів та консультацій. 22 квітня 2020 року відповідачем за участю Президента Всеукраїнської профспілки «Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв`язку України» було прийняте рішення, відповідно до якого ППО «ІТФ» вимагає від Міністерства інфраструктури України розірвання трудового договору (контракту) із виконуючим обов`язки директора Державного підприємства обслуговування повітряного руху України [PERSON] з причин чисельних порушень адміністрацією Украероруху законодавства України, а саме: нездійснення на вимогу ВП «ФПАРРіЗУ» об`єктивного аналізу діям посадових осіб Украероруху , що привели до порушення п.1.4. Колективного договору Украероруху та нездійснення відповідних заходів згідно ч.2 п.11.6 Колективного договору Украероруху, що є невиконанням пунктів 11.3 та 11.6 Колективного договору Украероруху та порушенням ст.18 ЗУ «Про колективні договори і угоди», ненадання адміністрацією Украероруху працівникам штатного розпису головного підприємства Украероруху, введеного в дію 03.02.2020 наказом №9 від 08.01.2020, не дано можливості працівникам підприємства претендувати на посади цього штатного розпису, що привело до порушення ст.42 КЗпП України відносно працівників, які згодом отримали попередження про скорочення, адміністрація Украероруху приймала на роботу сторонніх осіб у період з 03.02.2020 по 11.02.2020, зокрема сторонні особи були працевлаштовані у цей період на посади, на які звільнені 13.04.2020 працівники могли бути працевлаштовані, ненадання адміністрацією на запити ВП «ФПАРРІЗУ» штатного розпису головного підприємства Украероруху, введеного в дію 03.02.2020 наказом №9 від 08.01.2020, ненадання адміністрацією на запити ВП «ФПАРРІЗУ» діючого штатного розпису головного підприємства Украероруху, що припиняє дію 12.05.2020 та переліку прийнятих на посади в підрозділи головного підприємства Украероруху у період з 03.02.2020 по 12.02.2020, адміністрацією Украероруху 18.12.2019 був звільнений начальник служб інформаційних технологій Украероруху Я.В. Кузнєцов, адміністрацією Украероруху 05.12.2019 був звільнений без законних підстав головний радник з питань виробництва групи радників департаменту персоналу Украероруху К.А. Поліщук., керівника виборного профспілкового органу В.М.Бакало 13.04.2020 було звільнено не тільки без попередньої згоди виборного органу, членом якого він є та і вищого виборного органу, але і без додержання строків надання такої згоди, ненадання матеріальної допомоги при виході на пенсію та скороченні, в порушення постанов КМУ №211 від 11.03.2020, №255 від 02.04.2020 «Про запобігання поширенню на території України короно вірусу адміністрація Украероруху надіслала на адресу профспілки подання про розірвання трудового договору з працівником підприємства (т.1 а.с.73-77). Згідно п.1.1. Статуту Державного підприємства обслуговування повітряного руху України воно є державним унітарним підприємством, яке діє як державне комерційне підприємство та входить до сфери управління Міністерства інфраструктури України (т.2 а.с.141-155). Відповідно до п.п.7.4., 7.7. цього ж Статуту директор (керівник) підприємства здійснює управління діяльністю підприємства та несе повну відповідальність за стан та діяльність підприємства. Згідно з ст. 33 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" профспілкові органи мають право вимагати розірвання трудового договору (контракту) з керівником підприємства, установи або організації, якщо він порушує цей Закон, законодавство про працю, про колективні договори та угоди. За ч.1 ст.45 КЗпП України на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір з керівником підприємства, установи, організації, якщо він порушує законодавство про працю, про колективні договори і угоди, Закон України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності". Суд враховує ту обставину, що матеріали справи містять судові рішення в яких встановлені численні порушення вимог трудового законодавства Державним підприємством обслуговування повітряного руху України (т.2 а.с.20-140). Це на думку суду, підтверджує правомірність прийнятого відповідачем оскаржуваного рішення. За таких обставин суд приходить до висновку , що приймаючи оскаржуване рішення відповідач діяв у спосіб передбачений ч.1 ст.45 КЗпП України. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач всупереч вимогам ч.1 ст.81 ЦПК України не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що адміністрацією Державного підприємства обслуговування повітряного руху України спростовані обставини порушення вимог законодавства України, як і того, що на нього чинився тиск з боку відповідача. Разом з цим, суд критично ставиться до посилань позивача на порушення відповідачем п.2.6 Галузевої угоди, а саме того , що сторони зобов`язуються не приймати в односторонньому порядку рішень з питань, що стосуються трудових і соціально-економічних прав та інтересів працівників, без попереднього узгодження таких рішень шляхом переговорів і консультацій. Зазначена норма не може бути застосована до спірних правовідносин, тому що вона не регулює порядок звільнення з посади будь-яких працівників підприємства у тому числі й безпосередньо керівника. Крім того, суд не бере до уваги посилання позивача на обставини встановлені рішенням Апеляційного суду м.Києва від 28.07.2016 року у справі №761/717/16-ц, оскільки станом на момент прийняття оскаржуваного рішення, тобто 22.04.2020 року положення статуту ВП «ФПАРРІЗУ», зокрема п.2.9 між собою суттєво відрізняються за змістом. З огляду на це, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтовані і в їх задоволенні слід відмовити. За правилами ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу відповідачем надано суду наступні докази: договір про надання правової допомоги від 12 листопада 2020 р. укладеного між Первинною профспілковою організацією "Інженерно-технічних фахівців в особі голови Бакала Володимира Миколайовича та Адвокатським об`єднанням «ЮРІКС ЛІГАЛ»; платіжне доручення № 57 від 13.11.2020 про сплату 48 000 гривень, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та ордер на надання правової допомоги (т.1 а.с.84-89). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи наведене з позивача на користь відповідача слід стягнути понесені витрати на правову допомогу в розмірі 48000 грн.

Outcome: approved