Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який підтримав в судовому засіданні і мотивує тим, що він працював на посаді менеджера збуту з роз'їзним характером роботи у відділі продажу відповідача у період з 01.09.2008 по 12.06.2013 р., та постійно проживав у м. Суми. У його службові обов'язки входило, зокрема, співпрацювати з ВКП ТОВ «Торгсервіс», який у вказаний період був дистриб'ютором продукції відповідача у м. Суми, Сумському районі та Сумській області, та представляти інтереси відповідача на території роботи дистриб'ютора ВКП ТОВ «Торгсервіс». У період роботи на посаді менеджера із збуту з роз'їзним характером роботи у відділі продажу відповідача, він не одноразово звертався до адміністрації відповідача з проханням надати йому час відпочинку за рахунок щорічних основних відпусток, але відпустки йому не були надані, це призвело до того, що в період з 2008 року по 2012 рік включно він не мав часу для відпочинку за рахунок щорічних відпусток та при цьому постійно виконував покладені на нього службові обов'язки. З 2010 по 2012 рік включно позивач не був належним чином повідомлений про початок та закінчення часу відпочинку за рахунок щорічних відпусток та постійно виконував покладені на нього службові обов'язки у періодах: з 16.08.2010 по 20.08.2010, з 23.08.2010 по 23.08.2010; з 25.08.2010 по 27.08.2010, з 30.08.2010 по 30.08.2010, з 14.09.2010 по 17.09.2010, з 20.09.2010 по 24.09.2010, з 27.09.2010 по 28.09.2010, з 23.11.2010 по 26.11.2010, з 29.11.2010 по 03.12.2010, з 18.04.2011 по 22.04.2011, з 25.04.2011 по 29.04.2011, з 31.10.2011 по 04.11.2011, з 07.11.2011 по 11.11.2011, з 30.03.2012 по 30.03.2012, з 02.04.2012 по 06.04.2012, з 09.04.2012 по 13.04.2012, з 20.08.2012 по 23.08.2012, з 27.08.2012 по 31.08.2012, оскільки накази (№628 від 23.07.2010р., №629 від 23.07.2010р., №807 від 01.09.2010р., №890 від 22.11.2010р., №97 від 23.03.2011р., №823 від 07.10.2011р., №89 від 23.02.2012р., №90 від 23.02.2012р., №660 від 23.07.2012), на підставі яких вони були надані, є незаконними в частині підпису [PERSON], та у відповідності до наказу відповідача № 95-П від 22.04.2010 року у вищевказаних наказах перші підписи не скріплені гербовою печаткою відповідача, тобт не відповідають вимогам наказу та є незаконними. Тому просить суд: · Скасувати накази про надання відпусток за номерами №628 від 23.07.2010р., №629 від 23.07.2010р., №807 від 01.09.2010р., №890 від 22.11.2010р., №97 від 23.03.2011р., №823 від 07.10.2011р., №89 від 23.02.2012р., №90 від 23.02.2012р., №660 від 23.07.2012. · Визнати дні у періодах з 16.08.2010 по 20.08.2010, з 23.08.2010 по 23.08.2010; з 25.08.2010 по 27.08.2010, з 30.08.2010 по 30.08.2010, з 14.09.2010 по 17.09.2010, з 20.09.2010 по 24.09.2010, з 27.09.2010 по 28.09.2010, з 23.11.2010 по 26.11.2010, з 29.11.2010 по 03.12.2010, з 18.04.2011 по 22.04.2011, з 25.04.2011 по 29.04.2011, з 31.10.2011 по 04.11.2011, з 07.11.2011 по 11.11.2011, з 30.03.2012 по 30.03.2012, з 02.04.2012 по 06.04.2012, з 09.04.2012 по 13.04.2012, з 20.08.2012 по 23.08.2012, з 27.08.2012 по 31.08.2012 днями коли [PERSON] виконував роботу в обсягах покладених на нього ПАТ КЗШВ «Столичний» службових обов'язків. · Зобов'язати ПАТ КЗШВ «Столичний» провести розрахунок та виплатити заробітну плату [PERSON] за робочі дні у періодах з 16.08.2010 по 20.08.2010, з 23.08.2010 по 23.08.2010; з 25.08.2010 по 27.08.2010, з 30.08.2010 по 30.08.2010, з 14.09.2010 по 17.09.2010, з 20.09.2010 по 24.09.2010, з 27.09.2010 по 28.09.2010, з 23.11.2010 по 26.11.2010, з 29.11.2010 по 03.12.2010, з 18.04.2011 по 22.04.2011, з 25.04.2011 по 29.04.2011, з 31.10.2011 по 04.11.2011, з 07.11.2011 по 11.11.2011, з 30.03.2012 по 30.03.2012, з 02.04.2012 по 06.04.2012, з 09.04.2012 по 13.04.2012, з 20.08.2012 по 23.08.2012, з 27.08.2012 по 31.08.2012. · Зобов'язати ПАТ КЗШВ «Столичний» провести розрахунок та виплатити [PERSON] компенсацію за втрати останнього у частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати у розмірі середньої заробітної плати за весь час затримки розрахунку. · Винести і направити окрему ухвалу суду директору ПАТ КЗШВ «Столичний» [PERSON] для вжиття заходів щодо унеможливості підроблення підписів працівників ПАТ КЗШВ «Столичний»; контролю виконання наказу №95-П від 22.04.2010р. · Винести і направити окрему ухвалу УВС Подольського району м. Києва ГУ ВС м. Києва для відкриття кримінального провадження відносно директора ПАТ КЗШВ «Столичний» [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками ч.1 ст. 175, ст.356, ч.1 ст.364, ч.1 ст. 366 КК України, ст.41 Кодексу України про адміністративні порушення. · Відшкодувати судові витрати. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що накази про надання відпустко вже оскаржувались позивачем у судовому порядку, надання вказаних у позові відпусток підтверджено відомостями, внесеними в особову картку працівника, а також бухгалтерськими документами - розрахунками оплати відпусток, з яких вбачається, що оплата за вказані періоди нараховувалась саме як відпускних, а не заробітної плати, на що посилається позивач; надання позивачеві відпусток підтверджено копіями табелів обліку робочого часу позивача за спірний період; позивачем не доведено факт роботи з клієнтами продукції відповідача в період, коли йому надавались відпустки відповідачем, не лише на території Сумської області та м. Суми, а і в інших регіонах України, та не надано конкретних доказів співпраці з дистриб'ютором, значеним йому відповідачем для роботи в Сумській області - ВТК ТОВ «Торгсервіс». Відповідачем була розрахована та виплачена позивачу, шляхом перерахування грошових коштів на його банківську картку, заробітна плата за час щорічної основної відпустки. Вимога [PERSON], щодо виплати на його користь компенсації за порушення відповідачем строків виплати заробітної плати також є необґрунтованою, оскільки нарахована ПАТ «КЗШВ «Столичний» заробітна плата за час перебування [PERSON] у відпустці була йому виплачена у строки відповідно до чинного законодавства. Щодо інших вимог позивача - відповідачем неодноразово було доведено до відома позивача про ту обставину, що накази про надання відпусток підписані не директором товариства паном [PERSON], а його заступниками, які діяли в межах наданих повноважень (наказ № 95-П від 22.04.2010р.), крім того, оскільки за час перебування позивача у відпустці, заробітна плата йому була нарахована і виплачена у строки, відповідно до законодавства, відсутні підстави для винесення окремої ухвали. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог за необгрунтованістю. Допитаний під час розгляду справи свідок - [PERSON], працівник ВКП ТОВ «Торгсервіс», давав суду пояснення, що [PERSON] працював менеджером із збуту у ПАТ КЗШВ "Столичний". З ним, як з представником ТОВ "Торгсервіс" проводив збори щопонеділка, крім днів перевірки, під час яких збори могли не відбуватись, при цьому обговорювались питання продаж, виставляння продукції у торгових точках. Точних дат та часу він не пам"ятає. Свідок - [PERSON] допитаний у судовому засіданні пояснив, що він працював у ВКП ТОВ «Торгсервіс», та йому відомо, що [PERSON] працював менеджером із збуту у ПАТ КЗШВ "Столичний". Вони познайомились у 2011 році і у них була співпраця, оскільки були представляли продукцію ПАТ КЗШВ "Слоличний". [PERSON] відвібував збори з торговими представниками. Чисел він не пам"ятає. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, перевіривши матеріали справи, вважає позов не обґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає, виходячи з наступного: Судом встановлено, що [PERSON] працював на посаді менеджера зі збуту у відділі продаж ПАТ Київський завод шампанських вин «Столичний» у період з 01.09.2008 по 31.12.2012 р., та постійно проживав у м. Суми, що підтверджується рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.03.2014 року (а.с. 5.6, 17-19). Відповідно до наказу № 95-П від 22.04.2010 року ЗАТ Київського заводу шампанських вин «Столичний» вбачається, щодля вірного оформлення бланків суворого звіту, фінансових звітів, касових документів, документів на відвантаження мтаеріальних цінностей, довіреностей на отримання цінностей, статистичної звітності, наказів та розпоряджень (далі документи). було затверджено посадових осіб, яким надано право ставити на документи завірені підписи (а.с.30). Відповідно до посадової інструкції менеджера із збуту (2 категорії) в службові обов'язки [PERSON] входило, забезпечення виконання планів і задач з продажу, зокрема, організація співпраці з дистриб"юторами в регіонах, спостерігати за якістю роботи з клієнтами. Посилання [PERSON] в позові на те, що він з 2010 по 2012 рік включно не був належним чином повідомлений про початок та закінчення часу відпочинку за рахунок щорічних відпусток та постійно виконував покладені на нього службові обов'язки у періодах: з 16.08.2010 по 20.08.2010, з 23.08.2010 по 23.08.2010; з 25.08.2010 по 27.08.2010, з 30.08.2010 по 30.08.2010, з 14.09.2010 по 17.09.2010, з 20.09.2010 по 24.09.2010, з 27.09.2010 по 28.09.2010, з 23.11.2010 по 26.11.2010, з 29.11.2010 по 03.12.2010, з 18.04.2011 по 22.04.2011, з 25.04.2011 по 29.04.2011, з 31.10.2011 по 04.11.2011, з 07.11.2011 по 11.11.2011, з 30.03.2012 по 30.03.2012, з 02.04.2012 по 06.04.2012, з 09.04.2012 по 13.04.2012, з 20.08.2012 по 23.08.2012, з 27.08.2012 по 31.08.2012р, не заслуговують на увагу, оскільки вказані обставини вже досліджувалися та були предметом розгляду, як в суді першої так і в суді апеляційної інстанцій. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.03.2014 року по справі №592/3025/13-ц, провадження №2/592/20/14, за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Київський завод шампанських вин «Столичний» про зобов'язання виплати грошової компенсації за невикористані відпустки, стягнення коштів на відшкодування спричиненої моральної шкоди за порушення трудових прав, у задоволенні позову про зобов'язання виплати грошової компенсації за невикористані щорічні відпустки за період 2008-2012 роки включно; стягненні коштів у сумі 40000 грн. на відшкодування спричиненої моральної шкоди за порушення трудових прав - відмовлено за необґрунтованістю вимог. Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 06.05.2014р., зазначене рішення залишено без змін.(т.2 а.с. 47-49, 82-84 справи №592/3025/13-ц, провадження №2/592/20/14) Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 04.11.2014р. було частково скасовано рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.09.2014 року по справі №592/4684/14-ц, провадження №2/592/1404/14, позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Київський завод шампанських вин «Столичний» про скасування наказів в частині визнання наказів незаконними задоволено частково, накази по Публічному акціонерному товариству «Київський завод шампанських вин «Столичний» про надання [PERSON] відпусток за №628 від 23.07.2010р., №629 від 23.07.2010р., №807 від 01.09.2010р., №890 від 22.11.2010р., №97 від 23.03.2011р., №823 від 07.10.2011р., №89 від 23.02.2012р., №90 від 23.02.2012р., №660 від 23.07.2012 в частині підпису [PERSON] визнано незаконними. ( т.1 а.с. 159-160 справи №592/4684/14-ц, провадження №2/592/1404/14) Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що регулюються нормами КЗпП України. Згідно ст. 74 КЗпП України, громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Обставини, на які посилається [PERSON], як на підставу для скасування наказів про надання йому - [PERSON] відпусток за №628 від 23.07.2010р., №629 від 23.07.2010р., №807 від 01.09.2010р., № 890 від 22.11.2010р., №97 від 23.03.2011р., №823 від 07.10.2011р., №89 від 23.02.2012р., №90 від 23.02.2012р., №660 від 23.07.2012 вже були предметом дослідження при винесенні рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.03.2014 року по справі №592/3025/13-ц, провадження №2/592/20/14, за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Київський завод шампанських вин «Столичний» про зобов'язання виплати грошової компенсації за невикористані відпустки, стягнення коштів на відшкодування спричиненої моральної шкоди за порушення трудових прав та при розгляді апеляційної скарги [PERSON] на зазначене рішення. Також судом апеляційної інстанції в ухвалі від 06.05.2014р. по справі №592/3025/13-ц встановлено, що [PERSON] не надав доказів тому, які дії по виконанню своїх посадових обов'язків менеджера в період наданих йому відпусток і в якому місці він здійснив, враховуючи характер його роботи, як відзвітував за виконану роботу перед відповідачем, які її результати, куди і з яких питань він виїжджав в цей час, тим більше, що він не був обмежений у можливості в період відпустки здійснювати такі робочі поїздки.(а.с. 20-25). Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно з ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до вимог ст. 10,11 ЦПК України, суд вирішує справи на засадах змагальності, не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах позовних вимог, на підставі поданих ними доказів. Згідно ч. 1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Позивач був звільнений з займаної посади у 2012 році, за період з 2012 року по 2014 рік неодноразово звертався до суду з позовами до Публічного акціонерного товариства Київський завод шампанських вин «Столичний», у тому числі і про скасування наказів про надання відпустки, позовну заяву про скасування наказів про надання відпусток з інших підстав, визнання робочими днями днів відпустки, стягнення заробітної плати подав до суду лише 25.11.2014 року, тобто з порушенням строків, передбачених ст. 233 КЗпП України, а посилання на поновлення строків звернення до суду з поважних причин, що йому був не відомий наказ № 95-П від 22.04.2010 року, не заслуговують на увагу. Вимоги [PERSON] про винесення і направлення окремої ухвали суду директору ПАТ КЗШВ «Столичний» [PERSON] для вжиття заходів щодо унеможливості підроблення підписів працівників ПАТ КЗШВ «Столичний»; контролю виконання наказу №95-П від 22.04.2010р. та винесення і направлення окремої ухвали УВС Подольського району м. Києва ГУ ВС м. Києва для відкриття кримінального провадження відносно директора ПАТ КЗШВ «Столичний» [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками ч.1 ст. 175, ст.356, ч.1 ст.364, ч.1 ст. 366 КК України, ст.41 Кодексу України про адміністративні порушення, не підлягають задоволенню, оскільки накази про надання відпусток підписані не директором товариства паном [PERSON], а його заступниками, які діяли в межах наданих повноважень (наказ № 95-П від 22.04.2010р.), крім того, за час перебування позивача у відпустці, заробітна плата (відпускні) йому була нарахована і виплачена у строки, відповідно до законодавства. Таким чином вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Київський завод шампанських вин «Столичний» про скасування наказів про надання відпусток, визнання робочими днями днів відпустки, стягнення заробітної плати задоволенню не підлягають, оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів в обґрунтування зазначених вимог.

Outcome: dismissed