Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню де зазначила, що в серпні 2020 року вона дізналась, що приватним виконавцем Табінським О.В. відкрито виконавче провадження №62675123, щодо стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія Управління Активами» код ЄДРПОУ 35017877 заборгованості за кредитним договором у розмірі 17792 грн. 55 коп. Після цього вона звернулась, до приватного виконавця щодо ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та дізналась, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. 22.01.2020 року було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 2475 щодо стягнення з неї на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами», якому ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступлена право вимоги на підставі Договору факторингу № 20/01/20-1/2 від 20.01.2020 року, якому в свою чергу ТОВ «Дата Майнінг Груп» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року, якому в свою чергу ПАТ «Альфа Банк» на підставі Договору факторингу відступлено право вимоги за кредитним договором № 401365406 від 29.12.2012 року заборгованості у розмірі 17792 грн. 55 коп., яка складається з: - \~ \~ \~ \~5798 грн. 80 коп. заборгованість за тілом кредиту; - \~ \~ \~ \~2193 грн. 75 коп. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; - \~ \~ \~ \~9650 грн. 00 коп. заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею; - \~ \~ \~ \~150 грн. 00 коп. плата за вчинення виконавчого напису. Стягнення заборгованості проводиться за період з 08.10.2016 року по 21.01.2020 року. Позивач вважає, що приватний нотаріус Гуревічов О.М. вчинив вищенаведений виконавчий напис з порушенням чинного законодавства. Відповідно до виконавчого напису від 22.01.2020 року зареєстрованого за № 2475 вчиненого приватним нотаріусом Гуревічовим О.М. його було вчинено на підставі пункту 2 Переліку за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (надалі постанова КМУ № 1172). Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» було внесено до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172 та доповнено по вищевказану постанову КМУ № 1172 від 26.06.1999 року розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Отже з цього моменту нотаріуси набули змоги видавати виконавчі написи щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин. Саме на підставі цього пункт 2 постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999 року було здійснено приватним нотаріусом Гуревічовим О.М. оспорюваний виконавчий напис. Вбачається, що нотаріусом було зроблено оспорюваний виконавчий напис на підставі норми права, яку на момент вчинення виконавчого напису скасовано та визнано недійсною. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначено узгоджується з позицією Верховного Суду викладеної в постанові від 15.04.2020 року по справі № 158/2157/17. Крім того вчиняючи вказаний виконавчий напис нотаріус не пересвідчився у безспірності заборгованості позивача перед відповідачем за відповідним кредитним договором та не врахував пропуск відповідачем строку позовної давності. Відповідно до п.п.3.1. та п.п. 3.4 п. 3 глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», який затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Як вбачається з п. 2.1 кредитного договору укладеного між позивачем та ПАТ «Альфа-Банк» від 29.12.2012 року № 401365406 право вимоги по якому відступлено на цей час ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» їй було надано кредит 29.12.2012 року у сумі 5798 грн. 80 коп. Відповідно до 2.3 вищевказаного договору Дата остаточного повернення кредиту є 03.02.2016 року. Строк з якого обчислюється строк позовної давності складає з моменту кінцевого строку повного погашення кредиту, тобто з 03.02.2016 року. Строк позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі відповідачу закінчився у лютому 2019 року. На час звернення відповідача до нотаріальної контори сплив строк позовної давності оскільки останній був вчинений 22.01.2020 року, позивач, просить суд застосувати строк позовної давності до цих правовідносин. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. У своїй постанові від 2 липня 2019 року Велика Палата Верховного Суду у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18) зробила висновок, що строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою Цивільним кодексом України. Таким чином, загальний строк для такого звернення становить три роки незалежно від суб`єктного складу сторін правовідносин. Як вбачається з виконавчого напису період за який проводиться стягнення 08.10.2016 року по 21.01.2020 року. Виконавчим написом стягнуто з позивача крім тіла кредиту, ще й проценти за користування кредитом та пеню. З виконавчого напису не вбачається за який період було нараховано вищевказані відсотки за користування кредитом. Оскільки строк кредитного договору минув 03.02.2016 року виконавчий напис було видано 22.01.2020 року отже нарахування відповідачем відсотків після закінчення строку дії кредитного договору суперечить правовій позиції викладеній в Постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року справа № 14-10цс18. Крім того ніякої письмової вимоги від відповідача щодо сплати заборгованості за кредитним договором позивач взагалі не отримувала. Вищенаведене підтверджує про відсутність безспірності при вчиненні виконавчого напису нотаріусом. Позивач вважає що, нотаріусом було зроблено оспорюваний виконавчий напис на підставі норми права, яку на момент вчинення виконавчого напису скасовано та визнано недійсною просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні. Позовні вимоги позивача підтримав, надав пояснення та просить їх задовольнити. Відповідач та треті особи у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомляли, заяв про розгляд справи за його відсутності не надавали. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З урахуванням положень ст.280 ЦПК України та думки позивача, який в наданій заяві не заперечував проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та винести заочне рішення. У відповідності до ст. 281 ЦПК України судом винесена ухвала про заочний розгляд справи. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом було встановлено фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Приватним виконавцем Табінським О.В. відкрито виконавче провадження №62675123, щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія Управління Активами» код ЄДРПОУ 35017877 заборгованості за кредитним договором у розмірі 17792 грн. 55 коп. Після цього позивач звернулась, до приватного виконавця щодо ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та дізналась, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. 22.01.2020 року було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 2475 щодо стягнення з неї на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами», якому ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступлена право вимоги на підставі Договору факторингу № 20/01/20-1/2 від 20.01.2020 року, якому в свою чергу ТОВ «Дата Майнінг Груп» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року, якому в свою чергу ПАТ «Альфа Банк» на підставі Договору факторингу відступлено право вимоги за кредитним договором № 401365406 від 29.12.2012 року заборгованості у розмірі 17792 грн. 55 коп., яка складається з: - \~ \~ \~ \~5798 грн. 80 коп. заборгованість за тілом кредиту; - \~ \~ \~ \~2193 грн. 75 коп. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; - \~ \~ \~ \~9650 грн. 00 коп. заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею; - \~ \~ \~ \~150 грн. 00 коп. плата за вчинення виконавчого напису. Стягнення заборгованості проводиться за період з 08.10.2016 року по 21.01.2020 року. Зі слів позивача,оригінал вищевказаного виконавчого напису знаходиться у приватного виконавця Табінського О.В. у позивача наявна копія. Судом встановлено,що відповідно до виконавчого напису від 22.01.2020 року зареєстрованого за № 2475 вчиненого приватним нотаріусом Гуревічовим О.М. його було вчинено на підставі пункту 2 Переліку за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (надалі постанова КМУ № 1172). Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» було внесено до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172 та доповнено по вищевказану постанову КМУ № 1172 від 26.06.1999 року розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Отже з цього моменту нотаріуси набули змоги видавати виконавчі написи щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин. Саме на підставі цього пункт 2 постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999 року було здійснено приватним нотаріусом Гуревічовим О.М. оспорюваний виконавчий напис. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, http://reyestr.court.gov.ua/Review/65037659, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 № К/800/6492/17, К/800/7651/17 http://reyestr.court.gov.ua/Review/70163734, визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, а саме: п. 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.". Отже на момент вчинення виконавчого напису, а саме 22.01.2020 року у нотаріуса взагалі не було правових підстав здійснювати зазначений виконавчий напис оскільки п. 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» вищевказаної постанови КМУ на підставі якого робився виконавчий напис взагалі визнано не законною та не чиною. Нотаріусом було зроблено оспорюваний виконавчий напис на підставі норми права, яку на момент вчинення виконавчого напису скасовано та визнано недійсною. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначено узгоджується з позицією Верховного Суду викладеної в постанові від 15.04.2020 року по справі № 158/2157/17. Крім того вчиняючи вказаний виконавчий напис нотаріус не пересвідчився у безспірності заборгованості позивача перед відповідачем за відповідним кредитним договором та не врахував пропуск відповідачем строку позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п.п.3.1. та п.п. 3.4 п. 3 глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», який затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Як вбачається з п. 2.1 кредитного договору укладеного між позивачем та ПАТ «Альфа-Банк» від 29.12.2012 року № 401365406 право вимоги по якому відступлено на цей час ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» позивачеві було надано кредит 29.12.2012 року у сумі 5798 грн. 80 коп. Відповідно до 2.3 вищевказаного договору Дата остаточного повернення кредиту є 03.02.2016 року. (Оригінал кредитного договору наявний у відповідача). Строк з якого обчислюється строк позовної давності складає з моменту кінцевого строку повного погашення кредиту, тобто з 03.02.2016 року. Строк позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі відповідачу закінчився у лютому 2019 року. Таким чином, виходячи з вище викладеного, на час звернення позивача до нотаріальної контори сплив строк позовної давності оскільки останній був вчинений 22.01.2020 року.. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. У своїй постанові від 2 липня 2019 року Велика Палата Верховного Суду у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18) зробила висновок, що строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою Цивільним кодексом України. Таким чином, загальний строк для такого звернення становить три роки незалежно від суб`єктного складу сторін правовідносин. Як вбачається з виконавчого напису період за який проводиться стягнення 08.10.2016 року по 21.01.2020 року. Виконавчим написом стягнуто з позивача крім тіла кредиту, ще й проценти за користування кредитом та пеню. З виконавчого напису не вбачається за який період було нараховано вищевказані відсотки за користування кредитом. Оскільки строк кредитного договору минув 03.02.2016 року виконавчий напис було видано 22.01.2020 року отже нарахування відповідачем відсотків після закінчення строку дії кредитного договору суперечить правовій позиції викладеній в Постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року справа № 14-10цс18. Крім того ніякої письмової вимоги від відповідача щодо сплати заборгованості за кредитним договором позивач взагалі не отримувала. Вищенаведене підтверджує про відсутність безспірності при вчиненні виконавчого напису нотаріусом. Попередній розрахунок сум судових витрат позивача: сплата судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп. за подання позову та сплата судового збору за подання заяви про забезпечення позову в сумі 420 грн. 40 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Заходи досудового врегулювання спору не проводились, оскільки вони не передбачені чинним законодавством. На підставі викладеного,

Outcome: approved