Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] Після його смерті залишилось спадкове майно. 05.11.2013 року постановою приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом, оскільки відсутні відповідні документи, які підтверджують проведення державної реєстрації спадкодавцем [PERSON] право власності на 1/ 2 частину житлового будинку [ADDRESS]. Просить суд визнати за [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Куйбишевської районної в м. Донецьку ради про визнання права власності на спадкове майно, підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] у віці 62-ох років помер [PERSON], про що [INFO] Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції м. Донецька було складено актовий запис за № 490 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Після смерті [PERSON] у нього залишилися права на нерухоме майно, в тому числі і право на державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] не склав заповіту та не розпорядився за своїм розсудом майновими правами на час смерті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України) Згідно з Довідкою №124 від 21.11.2013 року на дату смерті [PERSON] сумісно з ним проживали [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], яке видано відділом запису актів громадського стану Куйбишевського району м. Донецька, [PERSON] є його батьком. Дружиною [PERSON], відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER], виданого Дукатською сільською радою Магаданської області 24.10.1975 року, є моя мати [PERSON]. 05.08.2013 року його мати, [PERSON], скористалася правом, наданим їй ст.1274 ЦК України, відмовившись на мою користь від права прийняття спадщини за законом, про що подала до Приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу [PERSON] заяву про відмову від спадкування. Заява посвідчена Приватним нотаріусом [PERSON] за місцем відкриття спадщини. Його рідний брат та син померлого [PERSON] [INFO] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO], яке видано Омсукчанским районним бюро ЗАГС Магаданської області. Згідно з свідоцтвом про народження від 05.11.1950 року серії [NUMBER] батьками померлого є [PERSON] та [PERSON]. Батько та матір [PERSON] до відкриття спадщини померли, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], яке видано відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Донецька, та підтверджує факт смерті [PERSON] [INFO], про що зроблено актову запис у книзі реєстрації смертей № 654 та свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], яке видано відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Донецька, та підтверджує факт смерті [PERSON] [INFO], про що зроблено актову запис у книзі реєстрації смертей № 821. Інших спадкоємців, як за законом та/або в інший спосіб, на час мого звернення до суду немає. Вказане підтверджується документами, які перебувають у спадковій справі [PERSON], яка обліковується за Приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] 02.08.2013 року ним до Приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу [PERSON] подано заяву про прийняття спадщини. Спадкове майно [PERSON] складається: - з квартири [ADDRESS], - з ? частини житлового будинку [ADDRESS] та вкладів в Ощадбанку України. 05.11.2013 року постановою Приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу [PERSON] про відмову у видачі свідоцтва на право на спадщину по закону, мені відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на ? частини житлового будинку [ADDRESS]. Причини відмови у видачі свідоцтва є не надання приватному нотаріусу [PERSON] відповідних документів, які підтверджують проведення державної реєстрації спадкодавцем [PERSON] права власності на ? частини житлового будинку [ADDRESS] в органах державної реєстрації нерухомого майна, що унеможливлює оформлення спадщини та у розумінні ст.ст. 47, 49, 50 Закону України «Про нотаріат» є підставою для винесення постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Причини, за яким його батько, [PERSON], не зареєстрував право власності на ? частини житлового будинку [ADDRESS] в органі державної реєстрації, полягають у його тривалій виснажливій хворобі, яка прогресувала, в зв'язку з чим йому органом МСЕК спочатку було встановлено 3 групу інвалідності, а потім 2 групу. Право [PERSON] на реєстрацію права власності на ? частини житлового будинку [ADDRESS] підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ВМВ №578085, яке видане Державним нотаріусом Шостої донецької державної нотаріальної контори Денисенко К.В. та Витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі № 18601487 від 17.02.2009 року серії НО №998661.Свідоцтво про право на спадщину є документом, що підтверджує перехід права від спадкодавця до спадкоємців. Свідоцтво про право на спадщину - це процесуальний документ, який офіційно підтверджує перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємців. Тобто, його батько є особою, яка отримала право зареєструвати в органі державної реєстрації право власності на нерухоме майно. В зв'язку зі смертю, мій батько не може зареєструвати право власності на нерухоме майно. Законодавство не передбачає іншої можливості після смерті особи зареєструвати майно на померлого, оскільки зі смертю особа втрачає право державної реєстрації права власності. Згідно з вимогами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). [PERSON] є єдиним спадкоємцем майнових прав та обов'язків мого померлого батька. Поняття майнового права визначено ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Відповідно до нього майновими правами визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності, а також інші специфічні права та права вимоги. Стаття 190 ЦК України встановлює, що майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Частина 5 статті 1268 ЦК України встановлює порядок прийняття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не здійснив його державної реєстрації (ст.ст.1268, 1269, 1299 ЦК). Відсутність державної реєстрації права власності не позбавляє спадкоємця права, отримати право на її проведення. Враховуючи наявність у [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВМВ №578085, яке видане Державним нотаріусом Шостої донецької державної нотаріальної контори Денисенко К.В., до того ж факт сумісного проживання [PERSON] з померлим та його заяву про прийняття спадщини, у [PERSON] за законом виникає право успадкувати ? частину житлового будинку [ADDRESS], яка відповідно до свідоцтво про право на спадщину за законом серії ВМВ №578085 належало моєму батькові. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Частиною 1 ст.182 ЦК встановлено, що «право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають обов'язковій державній реєстрації». Державна реєстрація прав - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухомість, обтяження таких прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації. Крім того, відповідно до п.6 ст.3 вищевказаного закону - будь-які правочини щодо нерухомості укладаються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього закону. Таким чином, на даний час державна реєстрація права власності на нерухомість є обов'язковою умовою оборотоздатності такого майна, то є можливості особи, який вважає себе його власником, здійснювати будь-які угоди щодо майна, включаючи можливість зацікавлених осіб оформити спадщину. Якщо спадкодавець за життя не оформив право власності та/або не забезпечив його державну реєстрацію, це стає перешкодою для оформлення права на спадщину в загальному порядку. В силу статті 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 01 березня 2013 року на засіданні пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ було обговорено та взято до відома інформацію про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування. У зв'язку із цим було зроблено витяг із зазначеного узагальнення. У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, ВССУ вказав: При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Статтею 1299 ЦК встановлено, що якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Відсутність державної реєстрації права власності не позбавляє спадкоємця права, отримати право на її проведення. Зволікання з виконанням зобов'язань, передбачених частиною 1 статті 1297, частиною 1 статті 1299 ЦК України, по оформленню права на спадщину, у складі якого є нерухоме майно, або їх невиконання не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Саме до цього зводяться роз'яснення, надані Пленумом Верховного Суду України в пункті 27 постанов від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування". Згідно з положеннями ст.ст.1217, 1218, 1261 ЦК України [PERSON] є єдиною особою, яка за законом має право на проведення державної реєстрації права власності. Рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є право встановлювальними документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна (ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). В зв'язку з викладеним, [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом, спадкодавця [PERSON]. Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності на встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог ст. 13 Закону України « Про власність » об'єктами права особистої власності можуть бути житлові будинки, квартири, предмети особистого користування й інші речі. Відповідно до вимог ст. 49 Закону України « Про власність » володіння майном визначається правомірним, якщо зворотне не буде встановлено судом. На підставі викладеного та

Outcome: approved