Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

У грудні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 15467,59 гривень, посилаючись на те, що 13.09.2010 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON], був укладений кредитний договір № б/н, згідно до якого відповідачеві було надано кредит в розмірі 7900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач умов договору належним чином не виконує та станом на 31.10.2014 року має заборгованість 15467,59 грн., яка складається з наступного: - 7530,11 грн. - заборгованість за кредитом ; - 5684,74 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1040,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500 грн. - штраф ( фіксована частина); - 712,74 грн. - штраф (процентна складова) Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 15467,59 грн. та покласти на відповідача витрати пов'язані з розглядом справи у суді. В судове засідання представник позивача не з»явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності та просила застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності. Суд, перевірив матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 13.09.2010 року ПАТ КБ«ПриватБанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № б/н, згідно якого відповідачеві було надано кредит в розмірі 7900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.7,8,9-32) Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Як убачається з матеріалів справи, сторони встановили як строк дії договору - до повного погашення позичальником заборгованості за кредитами та процентами за користування ними, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів (мінімальний обов'язковий платіж) для основної заборгованості і для процентів за користування кредитом. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Про правові наслідки порушення зобов'язання боржником йдеться також у частині першій статті 611, частині другій - четвертій статті 612 ЦК України, частині першій, другій статті 220 ГК України, які передбачають відповідальність боржника. Сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню у строк до 27 грудня 2010 року. Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Судом установлено, що згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити комісію за обслуговування платіжної картки. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Як установлено судом [PERSON] перестала виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, у зв'язку із чим з 26.02.2011 року у неї утворилась заборгованість за кредитним договором. У свою чергу банк звернувся до суду з позовом до [PERSON] 23 грудня 2014 року. Отже, аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежа. Згідно розрахунку заборгованості та розрахунку штрафів, в порушення прийнятих на себе зобов»язань [PERSON] не сплачено залишок за кредитом- 7530,11 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 5684,74 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом - 1040,00 грн.;, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф ( фіксована частина); 712,74 грн. - штраф (процентна складова), а всього 15467,59 грн. (а.с.5-6) В зв'язку з тим, що відповідачем не надано до суду доказів в підтвердження того, що нею належним чином виконувалися обов'язки щодо погашення кредиту, так і щодо суми заборгованості, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення суми заборгованості є обґрунтованими, заборгованість підлягає стягненню з відповідача [PERSON] При цьому суд виходить з положень частини 3 статті 267 ЦК України і за заявою відповідача застосовує позовну давність і тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: - в частині заборгованості за кредитом в сумі 6245,85 грн.(7530,11 - 1284,26 = 6245,85); - в частині заборгованості за процентами в сумі 5649,00 грн. (5684,74 - 35,74 = 5649 ); - в частині нарахованої комісії в сумі 790 грн. (1040-250= 690 ); Що стосується вимог позивача про стягнення судових штрафів, то відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів за грошовим зобов'язанням більш ніж на 30 днів, клієнт зобов»язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Оскільки фіксована частина штрафу - 500 грн. нараховується після прострочки клієнтом строку платежу на 30 днів, то позовна вимога, в даній частині не підлягає задоволенню в зв'язку з пропуском строку позовної давності. Що стосується процентної складової штрафу, то вказана вимога підлягає частковому задоволенню в сумі 319,40 грн., виходячи з суми заборгованості за один рік. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial