Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

У березні 2016 р. до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області звернулась [PERSON] із вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 2004 року позивач проживає у житловому будинку № 9 по вулиці Гагаріна в селі Макове Шосткинського району Сумської області. З моменту вселення позивач постійно користувалась та продовжує користуватись вищевказаним житловом будинком, здійснює поточний ремонт, оплату за користування електроенергією, тощо, вважаючи себе власником даного будинку за набувальною давністю. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву в якій просить розглядати справу за відсутності його представника, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково враховуючи таке. Як вбачається з наданих позивачем доказів, згідно договору купівлі-продажу від 16.05.1983 року, що був завірений секретарем Виконавчого комітету Маківської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за №17, житловий будинок № 9 по вул. Гагаріна в с. Макове Шосткинського р-ну Сумської області належав [PERSON], який 10.11.2000 помер. Згідно відповіді в.о. нотаріуса Шосткинської районної державної нотаріальної контори [PERSON], від 01.04.2016 за № 23/01-16 спадкова справа після померлого 10.11.2000 року [PERSON] не заводилася, спадкоємці для прийняття спадщини в нотаріальну контору не зверталися. З довідки виконкому Маківської сільської ради від 10.02.2016 р. № 73 (а.с. 11), вбачається, що в будинку № 9 по вулиці Гагаріна в селі Макове Шосткинського району Сумської області, який належав [PERSON] , зареєстрованих осіб немає. Відповідно до ч.1 ст. 335 ЦК України безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий. З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку, що житловий будинок № 9 по вул. Гагаріна в с. Макове Шосткинського р-ну Сумської області є безхазяйною нерухомою річчю. Суд вважає, що встановлена обставина безхазяйності вищевказаного житлового будинку має доказове значення для обгрунтованості вимоги позивача про визнання за нею права власності за набувальною давністю. Відтак, дана оставини встановлюється для обгрунтованості позовної вимоги та відображається в мотивувальній частині рішення, а отже, самостійного значення (як позовна вимога) не має. Згідно копії технічного паспорту КП "Шосткинське МБТІ", виготовленого 24.02.2016 р. (а.с. 6-9) житловий будинок з господарських будівель та споруд № 9 по вулиці Гагаріна в селі Макове Шосткинського району Сумської області, яким володіє позивач складається з під літ. "А-1", загальною площею 105, 9 кв.м., житловою площею 18,7 кв. м. та належними до даного будинку господарськими будівлями та спорудами (сарай літ. "Б"). Судом встановлено, що у позивача відсутні будь-які правовстановлюючі документи на вищевказане майно, тобто позивач заволодів майном в силу факту. Добросовісність володіння позивача підтверджує її місце проживання за адресою розташування вищевказаного будинку, оплата нею комунальних платежів (а.с. 28-29), а також показаннями свідка [PERSON] З урахуванням даних обставин суд приходить до висновку, що позивач відкрито, добросовісно і безперервно володіє і користується вказаним житловим будинком більше 10 років. Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює право кожного на мирне володіння своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, граничний час, з якого потрібно починати відлік набувальної давності на чуже майно, 01 січня 2001 року. На день звернення до суду з даним позовом (10.03.2016) умови, викладені у ч. 1 ст. 334 та п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, позивачем дотримано. Згідно рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004\~ поняття охоронюваний законом інтерес, що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позивач безумовно має інтерес до законного порядку користування конкретним матеріальним благом (неруховим майном), що з урахуванням встановлення умов передбачених ст. 344 ЦК України вказує на обгрунтованість позову в частині визнання права власності за набувальною давністю.

Outcome: partial