Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив, що [INFO] відповідач на своїй сторінці в соціальній мережі Facebook у мережі Інтернет розмістив наступну інформацію: «Шановні колеги! Вимушений звернутися до Вас з приводу незаконного скликання сесії Олешківської районної ради 26 червня 2018 року на 10 годину! Нагадаю, що 5 вересня 2017 року Ви мене обрали головою районної ради, як рівного серед рівних. Доручили мені проведення сесій і від Вашого імені забезпечувати дотримання законності, правопорядку та регламенту районної ради! Я щиро почав працювати згідно тих напрямів, які Ви мені доручили. Основне це зупинити дерибан районного бюджету і природних ресурсів, які ще залишилися на території Олешківського краю! І ось коли ми разом почали дієво перешкоджати всім незаконним діям по збагаченню за рахунок корупційних схем і розкраданню корисних копалин, то [PERSON] відразу став невигідним окремим особам. Гадаю, що Ви добре розумієте, що за всіма цими подіями стоїть особисто заступник голови Херсонської обласної державної адміністрації [PERSON] . Думаю немає необхідності пояснювати, хто керує призначеннями та звільненнями у Олешківському районі! Ви добре знаєте, шановні колеги, хто телефонує, приїздить і постійно тисне на Вас, погрожуючи позбавленням земельних ділянок чи робочих місць, або навпаки обіцяючи «Золоті Гори», за мовчазне виконання вказівок. Звертаюсь до Вас, як до чесних та порядних людей, яких обрали виборці Олешківщини. Звертаюсь для того, щоб ми разом зберегли природні ресурси нашого району і жорстоко припинили корупційний процес перетікання районного бюджету до кишень «смотрящих». Я закликаю [PERSON] згадати, що ми обіцяли людям на виборах і навіщо пішли в депутати. Досить мовчки виконувати вказівки «ляльководів». Нам потрібно керуватися лише тим, що Вам підказує серце, розум і досвід! Хочу, щоб потім нам із [PERSON] не було соромно за наше VII скликання. [PERSON] перед власною совістю та перед нашими виборцями! Переконаний, що такі «смотрящі», аж ніяк не сприяють сталому розвитку Олешківського району! Сподіваюсь на порозуміння і на те, що Ви не будете брати участь у протизаконному шабаші, що намагається реалізувати [PERSON] у власних цілях, використовуючи [PERSON] як пішаків у своїй ганебній грі по пограбуванню Олешківщини. Ми повинні це зупинити, раз і назавжди! З повагою голова районної ради [PERSON] ». \~ \~ \~ \~Наведена вище інформація за своїми стилістичними ознаками не може вважатись оціночними судженнями, є повідомленням про факти, які можуть бути перевірені на предмет їх достовірності. Зазначена інформація є недостовірною, принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, стала відома значній кількості осіб, та внаслідок таких протиправних дій відповідача, у деяких людей змінилось ставлення до особи позивача з позитивного або нейтрального на негативне. Викладені у вказаній інформації твердженням є намагання переконати суспільство в тому, що позивач зневажає закон і здійснює аморальні вчинки. Тобто, коментар відповідача з недостовірною інформацією про позивача породжує не лише негативне сприйняття суспільством його як людини, але й негативну оцінку і його людських якостей. Відповідач характеризує позивача як злочинця, як особу, яка з легкістю порушує закон, як особу, яка не має моральних цінностей. Твердження відповідача приводять до ототожнення позивача зі світом криміналу, внаслідок чого позивач втрачає репутацію порядної людини. Таким чином, відповідачем порушено право позивача на повагу честі, гідності та ділової репутації. \~ \~ \~ \~Позивач просить визнати поширену інформацію недостовірною, зобов`язати відповідача публічно повідомити, що інформація "Основне це зупинити дерибан районного бюджету і природних ресурсів, які ще залишилися на території Олешківського краю! І ось коли ми разом почали дієво перешкоджати всім незаконним діям по збагаченню за рахунок корупційних схем і розкраданню корисних копалин, то [PERSON] відразу став невигідним окремим особам. Гадаю, що Ви добре розумієте, що за всіма цими подіями стоїть особисто заступник голови Херсонської обласної державної адміністрації [PERSON] " та "Сподіваюсь на порозуміння і на те, що Ви не будете брати участь у протизаконному шабаші, що намагається реалізувати [PERSON] у власних цілях, використовуючи Вас як пішаків у своїй ганебній грі по пограбуванню Олешківщини." є недостовірною. Також просить стягнути судові витрати. \~ \~ \~ \~Представник відповідача надала відзив. \~ \~ \~ \~Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили, а тому на підставі\~ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. \~ \~ \~ \~В минулих судових засіданнях представник відповідача пояснив, що позовні вимоги необгрунтовані, з підстав того, що відповідно до Конституції України кожному гарантується право на свободу думки й слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань, кожен має право вільно збирати, зберігати та поширювати інформацію. При цьому кожному також гарантовано судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе чи членів своїє сім`ї. При цьому, позивач не скористався своїм правом звернутись до відповідача із вимогою спростувати недостовірну інформацію. Окрім того, позивач, будучи політичним діячем, має бути готовим до гострої та сильної громадської критики, яка в даному разі може бути ширшою, аніж критика громадян, що не є політичними діячами. Публікація відповідача не направлена на приниження, а має на меті довести до громадян оцінку діяльності [PERSON] . Просить відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на посаді заступника голови Херсонської обласної державної адміністрації. 25.06.2018 відповідач на своїй сторінці в соціальній мережі Facebook у мережі Інтернет за посиланням: [INFO] розмістив інформацію. Зокрема позивачем вважається недостовірною такі фрагменти інформації: "Основне це зупинити дерибан районного бюджету і природних ресурсів, які ще залишилися на території Олешківського краю! І ось коли ми разом почали дієво перешкоджати всім незаконним діям по збагаченню за рахунок корупційних схем і розкраданню корисних копалин, то [PERSON] відразу став невигідним окремим особам. Гадаю, що Ви добре розумієте, що за всіма цими подіями стоїть особисто заступник голови Херсонської обласної державної адміністрації [PERSON] " та "Сподіваюсь на порозуміння і на те, що Ви не будете брати участь у протизаконному шабаші, що намагається реалізувати [PERSON] у власних цілях, використовуючи Вас як пішаків у своїй ганебній грі по пограбуванню Олешківщини." Як підтвердження надано скріншот із самим постом та профілем користувача. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] суду показала, що вона є користувачем мережі Facebook. Влітку минулого року вона бачила пост [PERSON] у мережі Facebook відносно [PERSON] . Їй невідомо про наявність кримінальних проваджень відносно [PERSON] , невідомо про факти його збагачення чи втручання у діяльність. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] суду показав, що він бачив оскаржувану [PERSON] статтю, але вона викликала лише сарказм. [PERSON] у 2017 році телефонував йому особисто із пропозицями незаконного співробітництва, але він відмовився, тому подальші дії [PERSON] йому невідомі. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] суду показав, що він бачив оскаржувану статтю, нічого протизаконного в ній не бачить, конкретних фактів щодо обставин статті [PERSON] йому невідомо. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] суду показав, що [PERSON] є публічною особою і був неодноразово присутній на зборах депутатів райради. [PERSON] було нав`язано райраді керівника одного з комунальних закладів міста, а саме [PERSON] . Вважає оскаржуваний пост у соцмережі наслідком діяльності [PERSON] . У нього виникло враження, що [PERSON] впливає на депутатів. Більше по суті публікації в соцмережі нічого не показав. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] суду показала, що в неї склалося враження, що [PERSON] чинив тиск на депутатів. [PERSON] наполягав на букві закону, а думка [PERSON] не співпадала із поглядами [PERSON] . Конкретні факти їй невідомі. \~ \~ \~ \~ Законодавче обгрунтування: Конституція України\~визнає честь\~і гідність\~людини найвищою\~соціальною цінністю,\~а також\~право кожного\~на повагу\~до його\~гідності (ст.ст.\~3,\~28).\~Відповідно до\~ч.ч.\~1,\~4,\~7\~статті 277\~ЦК України\~фізична особа,\~особисті немайнові\~права якої\~порушено внаслідок\~поширення про\~неї та\~(або)\~членів її\~сім`ї\~недостовірної інформації,\~має право\~на відповідь,\~а також\~на спростування\~цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Відповідно до\~статті 201\~ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Частиною 2 статті 302 ЦК України передбачено обов`язок фізичної особи, яка поширює інформацію, переконатися в її достовірності. Відповідно до п. 19, п.п. 1 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 №1 (далі Пленуму), вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Задовольняючи позов, суд повинен у резолютивній частині рішення зазначити, чи було порушено особисте немайнове право особи, яка саме інформація визнана недостовірною та порочить гідність, честь чи ділову репутацію позивача, а також вказати на спосіб захисту порушеного особистого немайнового права. В той же час, слід зазначити, що Кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір (частини перша та друга статті 34 Конституції України). Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (частина перша статті 68 Конституції України). Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації (частина четверта статті 32 Конституції України). \~ \~ \~ \~У рішенні ЄСПЛ від 08 липня 1986 року у справі «Лінгенс проти Австрії» (Lingens v.Austria) суд зазначив про необхідність розрізняти факти та оціночні судження, оскільки наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень ні. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею10 Конвенції. Ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). \~ \~ \~ \~Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду (частина третя статті 30 Закону України «Про інформацію»). \~ \~ \~ \~Враховуючи відсутність правового регулювання поширення інформації в соціальних мережах, суд вважає за можливе застосувати аналогію закону відповідно до ст.8 ЦК України. \~ \~ \~ \~Громадянин або юридична особа, стосовно якого (якої) у програмі чи передачі телерадіоорганізації було поширено відомості, які не відповідають дійсності або порушують його (її) права і законні інтереси, має право на відповідь (коментар чи власне тлумачення обставин справи) у програмах та передачах даної телерадіоорганізації незалежно від того, було подано заяву з вимогою спростування чи ні (частина перша статті 65 Закону України «Про телебачення і радіомовлення» в редакції, чинній на момент виникнення відповідних правовідносин). Позивач має можливість захистити свої права через надане йому законодавством право на відповідь, зокрема передбачене статтею 65 Закону України «Про телебачення і радіомовлення», а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Не вбачається, що позивач намагався скористатись таким правом. Дана позиція узгоджується також із правовою позицією у постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі у справі № 161/4052/16-ц (провадження № 61-7181св18) . \~ \~ \~ \~Окрім того, за положеннями статті 29 Закону України «Про інформацію» суспільство має право на отримання суспільно необхідної інформації і предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов`язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо. При цьому суспільство також має право на отримання інформації, яка відповідає дійсності та надає можливість суспільству здійснити її оцінку самостійно на основі усіх фактів та різноманіття думок щодо оцінки такої інформації та її значення для суспільства, тому так важливо, щоб інформація, яка поширюється будь-ким, а особливо засобами масової інформації або лідерами суспільної думки, посадовими особами, державними службовцями, відповідала дійсності, з одного боку, а з другого була суспільно значуща та задовольняла попит суспільства на необхідність контролю за діяльністю державних органів та їх посадових осіб. За таких обставин, з огляду на необхідність громадського контролю за діяльністю державних органів та посадових осіб інформація, яка поширюється щодо державних 19 Справи про захист гідності, честі та ділової репутації посадовців, публічних осіб є суспільно важливою інформацією, а обмеження щодо поширення цієї інформації та межі критики та оцінки поведінки є більш ширшими, ніж межі критики та оцінки поведінки пересічного громадянина. Публічна особа, державний службовець повинен бути готовим до підвищеного рівня критики, у тому числі у грубій формі, прискіпливої уваги суспільства і підвищеної зацікавленості суспільства його діяльністю та/або особистим життям тощо, адже вони, обираючи кар`єру публічної особи, погодились на таку увагу. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, чи критикою та чи є вона такою, що виходить за межі допустимої критики за встановлених судами фактичних обставин справи. (постанова Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 757/22307/17-ц (провадження № 61-48302св18). \~ \~ \~ \~Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено своїх позовних вимог. Оскаржувана інформація не містить фактів та є оціночними судженнями. При цьому, межі критики як до політичної особи суд вважає не порушеними. Позивач має право надати відповідь у той же спосіб, як і поширена відповідачем інформація. Позивач, будучи політичним діячем, має бути готовим до критики, яка буде явно ширша та гостріша за критику громадян, що не мають такого посадового статусу. \~ \~ \~ \~Таким чином, в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. Судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed