Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

Вказуючи на те, що він протягом тривалого часу працював у відповідача на посаді сторожа, однак через неприязнь з боку директора Комунального закладу "Позаміський дитячий заклад оздоровлення та відпочинку "Супутник" /далі - КЗ ПДЗОВ "Супутник"/ - третьої особи [PERSON] він був звільнений з вказаної посади через незаконне скорочення штату працівників вказаного закладу, позивач звернувся до суду з позовом про поновлення на роботі з подальшим переведенням на посаду охоронця, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди в сумі 3000 грн. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та пояснили, що позивач значний час працював на посаді сторожа КЗ ПДЗОВ "Супутник". При цьому в директора склалось неприязне відношення до нього через відмову виконувати її вказівки щодо виконання роботи, яка не входила в коло його обов'язків. 23.04.2014 року між відповідачем та охоронною фірмою "Антарес 2500" був укладений договір про надання послуг охорони території КЗ ПДЗОВ "Супутник", внаслідок чого відбулось незаконне скорочення штату працівників. В подальшому на підставі наказу № 23-к від 05.06.2014 року позивач був звільнений з посади сторожа. При цьому його звільнення відбувалось з грубим порушенням трудового законодавства, так як збори профспілкового комітету від 21.03.2014 року фактично були проведенні не в повному складі та іншого дня, ніж зазгачено в протоколі. При цьому третя особа [PERSON], не дивлячись на його заяву, не запропонувала йому жодної іншої роботи, хоча в подальшому було введено 0,5 ставки посади водія. Тому просили позов задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі та відмову у задоволенні позову. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] просила у задоволенні позову відмовити, вказавши, що скорочення штату працівників відповідача та подальше звільнення позивача з займаної посади відбулося відповідно до норм діючого законодавства. Вислухавши пояснення позивача та його представника. пояснення представника третьої особи, свідків, дослідивши докази по справі та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні позивач працював в КЗ ПДЗОВ "Супутник" на посаді сторожа з 06.07.2001 року. З 09.06.2014 року він був звільнений з роботи на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України у зв'язку з скороченням штату працівників на підставі наказу № 23-к від 05.06.2014 року. Підставою звільнення позивача з займаної посади був наказ директора КЗ ПДЗОВ "Супутник" "Про зміни в штатному розписі" від 06.03.2014 року № 5 та згода профспілкового комітету на таке скорочення штату, надана згідно протоколу № 5 засідання первинної профспілкової організації профспілкового комітету КЗ ПДЗОВ "Супутник" /далі - профком/ від 21.03.2014 року. Згідно ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 1 ст. 40 КЗпП України( крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Відповідно до ч. 10 ст. 38, ст. 39 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, установі або організації дає згоду або відмовляє у дачі згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця з працівником, який є членом діючої на підприємстві, в установі, організації профспілки. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний термін обгрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником. Подання роботодавця має розглядатися у присутності працівника, щодо якого воно подано. Як вбачається з протоколу засіданні профкому від 21 березня 2014 року № 5 на зборах були присутні 9 осіб, з них голосувало за скорочення штату працівників та виведення із штатного розпису посади сторожа табору 5 осіб, а проти 4, тобто було прийняте рішення про звільнення відповідача з роботи у зв'язку з скороченням штату. Однак в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що на час прийняття вказаного рішення він являвся працівником КЗ ПДЗОВ "Супутник" і на зборах профкому був прийнятий до його членів. Однак наступного дня при вирішенні питання про звільнення позивача з роботи у зв'язку із скороченням штату він присутнім не був і за відповідне рішення не голосував. В той же час у протокол № 5 засідання профкому від 21 березня 2014 року внесене прізвище свідка [PERSON] і вказано, що за прийняття рішення про скорочення штату працівників проголосувало 5 осіб, а проти - 4 особи, що свідчить про невідповідність внесених у вказаний протокол даних фактичним обставинам справи. При цьому свідок [PERSON], яка була головою зюорів профкому, в суді підтвердила факт відсутності під час голосування свідка [PERSON], який в подальшому був внесений у списки присутніх осіб. З викладеного вбачається, що фактично на зборах були присутні вісім, а не дев'ять чоловік, чотири з яких проголосували проти скорочення штату, що свідчить про відсутність рішення профкому, прийнятого більшістю голосів, про надання згоди на скорочення штату. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що звільнення позивача з займаної посади відбулося без згоди профкому, протокол засідання якого фактично був фальсифікований в частині даних про кількість присутніх його членів та результати глосування, тобто відбулося з грубим порушенням чинного трудового законодавства. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесені рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідно до ст. 237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи понесення позивачем моральної шкоди, яка проявилась у нервових переживаннях у зв'язку з порушенням звичного ритму його життя через незаконне звільнення з роботи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову в частині стягнення завданої позивачу моральної шкоди в сумі 1000 грн. Оскільки закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в ч. 1 ст. 235 та ст. 240 КЗпП України, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, а в частині переведення позивача з посади сторожа на посаду охоронника відмовити, оскільки вирішення вказаного питання не входить до компетенції суду. Враховуючи, що позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору, він підлягає стягненню в користь держави з відповідача. На підставі викладеного ,

Outcome: dismissed