Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.04.2008 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк", та [PERSON] був укладений Договір б\\н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 800, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36, 20 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, що викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Банк свої зобов"язання виконав належним чином, надавши кредитні кошти, якими відповідач користувався, але при цьому відповідач належним чином умови Договору не виконує, у зв"язку з чим виникла заборгованість у розмірі 24631, 76 грн. На підставі викладеного Банк звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь Банку заборгованість за договором у розмірі 24631, 76 грн. та судові витрати по справі. У судовому засіданні відповідач та його представник позовні вимоги не визнали. Пояснили, що договором не визначений термін його дії, а також не визначено термін дії кредитної картки, відповідача не ознайомили зі змістом інтернет-сайту банку та умовами та правилами надання банківських послуг, користування карткою та тарифами банку. Крім того, зазначили, що відповідач повністю повернув кредитні кошти, що підтверджується відповідним розрахунком, а тому підстав для стягнення грошових коштів немає. На підставі викладеного відповідач та його представник просили у задоволенні позову відмовити. Представник позивача у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу в його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника позивача, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення відповідача, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" не підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 07.04.2008 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк", з однієї сторони, та відповідачем [PERSON], з другої сторони, укладений Договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит на суму 800, 00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36, 20 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, що викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарфами Банку, які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 Правил користування платіжною карткою. Пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід"ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 4.9 Умов та правил надання банківських послуг і п. 58 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п. 6.3 до обов"язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовўязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовўязується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобовўязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобовўязання не допускається. Як зазначено у позові, Банк свої зобов"язання виконав у повному обсязі, надавши кредитні кошти у розмірі, встановленому Договором, а відповідач належним чином умови Договору не виконує. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов"язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Пунктом 6.7 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що власник карти зобов"язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Відповідно до п. 8.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строку платежів по кожному з грошових зобов"язань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів, позичальник зобов"язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Як вказує у позовних вимогах Банк, відповідач належним чином не виконав свої зобов"язання за договором, у зв"язку з чим станом на 31.08.2015 року виникла заборгованість у розмірі 24631, 76 грн., зокрема: 12500, 00 грн. - заборгованість за кредитом; 10182, 63 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 300, 00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); 1149, 13 грн. - штраф (процентна складова). При цьому під час розгляду справи встановлено, що відповідач належним чином виконував умови договору, станом на 2012 рік повністю сплатив належні кошти, що підтверджується випискою по рахунку та відповідними розрахунками, наданими відповідачем. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг (п. 3.1) для надання послуг Банк відкриває клієнту картрахунки, видає клієнту карти, їх вид та строк дії встановлений у заяві та у Пам"ятці клієнта, підписанням яких клієнт та Банк укладають Договір про надання банківських послуг. Але з наданої суду Банком заяви, підписаної [PERSON], неможливо встановити строк дії картки, що була йому видана. У розділі щодо банківських послуг лише наявна інформація про вид карти, кредитний ліміт, вид валюти та процентна ставка. У граф "термін дії" відсутні будь-які відмітки. При цьому Пам"ятка клієнта, на яку є посилання в Умовах, суду надана не була, а тому встановити строк дії кредитної картки, виданої відповідачу, не вбачається можливим, хоча вказаними Умовами передбачено, що Пам"ятка клієнта оформляється та є невід"ємною частиною договору тільки у випадках оформлення та видачі платіжної картки за кредитною схемою. Здійснення розрахунків за операціями з використанням платіжних карток на момент укладення Кредитного договору регулювалось Положенням про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням, затвердженим Постановою Правління НБУ № 137 від 19.04.2005 року. Пунктом 2.9 вказаного Положення встановлено, що кредитна лінія під операції з платіжними картками відкривається банком на визначений термін та у межах установленого договору ліміту кредитування. Строк дії кредитної лінії, яка відкривається під платіжні картки, визначається договором між клієнтом та емітентом. Виходячи з тих правовідносин, що випливають з договору, лімітом кредитування можливо скористатися тільки за наявності діючої кредитної картки. Тобто при укладанні договору 07.04.2008 року строк дії кредитної картки встановлений не був, будь-які зміни до договору не вносилися, принаймні про наявність таких змін Банк не повідомив. Також слід зазначити, що у зв"язку з тим, що строк дії кредитної картки закінчився, враховуючи те, що з моменту випуску кредитної картки пройшло більше 7 років, відповідач з певного часу не міг використовувати її для отримання коштів. Позивач, у свою чергу, не міг не знати про закінчення строку дії картки та про наявність заборгованості на той період. Відповідно до пункту 2.1.1.2.11 вищевказаних Умовкартка дійсна до останнього календарного дня місяця, указаного на ній. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці. За змістом пункту 2.1.1.2.1 Умов для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у пам'ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Після настання зазначеного на картці терміну її дії банком випускається картка на новий термін, згідно діючих тарифів (п. 2.1.1.2.12 Умов). Пунктом 2.1.1.2.3 Умов встановлено, що після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Крім того, пунктом 2.9 Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням затвердженим постановою Національного банку України від 19 квітня 2005 року № 137 визначено, що кредитна лінія під операції з платіжними картками відкривається банком на визначений термін та в межах установленого договором ліміту (заборгованості або граничної суми) кредитування. Але слід зазначити, що під час розгляду даної справи позивачем не було надано суду Пам'ятку клієнта, яка є складовою укладеного договору про надання банківських послуг та на яку посилається у своєму позові та інших документах позивач, а також рішення банку, якими встановлювався кредитний ліміт на кредитну картку, що передбачено п. 3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Аналогічна правова позиція міститься і у Постанові Верховного Суду України від 07.10.2015 року у справі за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк". Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів у розумінні ст. 58-59 ЦПК України на підтвердження того, що відповідач повинен сплатити наявну у розрахунку Банку заборгованість. Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed