Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів та понесення витрат на дитину. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 15.04.2001 року їх шлюб було розірвано. Від сумісного проживання у них є малолітній син [PERSON], 19.06. [INFO]. Згідно рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 08.06.2012 року з відповідача було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 400 грн., щомісяця, починаючи з 04.05.2012 року до досягнення дитиною повноліття. Прізвище дитини змінено з «Петрусь» на «Чорний». На даний час розмір аліментів в сумі 400 грн. є дуже мізерним. Відповідач не бажає збільшувати розмір аліментів та приймати участь в додаткових витратах на дитину. Крім того, допустив заборгованість по сплаті аліментів. За вказаних обставин просить змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача в твердій грошовій сумі 400 грн. на стягнення аліментів в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.12.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача пеню за прострочення розміру аліментів в сумі 1944,00 грн. та додаткові витрати на дитину в розмірі 5568,80 грн. Позивачка в судове засідання не зявилась, однак від неї надійшла заява, в якій вона позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи проводити у її відсутність. В разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судові засідання 17.01.2018 року та 06.02.2018 року не з'явився, хоча про дату та час судових засідань був повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, наявні в матеріалах справи, причини неявки до суду не повідомив. За вказаних обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. В звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. Оцінивши зібрані по справі докази, вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити з таких підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачка з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 15.04.2001 року їх шлюб було розірвано. Від сумісного проживання у них є малолітній син [PERSON], 19.06. [INFO]. Згідно рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 08.06.2012 року з відповідача було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 400 грн., щомісяця, починаючи з 04.05.2012 року до досягнення дитиною повноліття. Прізвище дитини змінено з «Петрусь» на «Чорний». На даний час розмір аліментів в сумі 400 грн. є дуже мізерним. Відповідач не бажає збільшувати розмір аліментів та приймати участь в додаткових витратах на дитину. Крім того, допустив заборгованість по сплаті аліментів. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обовязком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Правовідносини щодо зміни розміру аліментів регулюються ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, відповідно до якої розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України (із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року №2037-VІІІ) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дана норма однаково застосовується до всіх платників аліментів, незалежно від правових підстав їх праці (робота за трудовим договором, відповідно до вимог КЗпП, робота за контрактом за кордоном тощо). Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року № 1801-VIII затверджено прожитковий мінімум для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" орієнтує суди на те, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року "Про виконавче провадження" максимальний розмір аліментів не повинен перевищувати в цілому 50 відсотків заробітної плати цієї особи (абзац 4 п. 17). Розмір аліментів в твердій грошовій сумі 400 грн., які сплачуються відповідачем [PERSON] для утримання малолітнього сина [PERSON], 19.06.2009 року наролддження, є меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України (із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року №2037-VІІІ). З врахуванням розяснень, що містить Постанова Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", суд відповідно до ст. 192 СК України вважає належними та достатніми підставами для зміни (збільшення) розміру аліментів, які зобовязаний сплачувати відповідач [PERSON] для утримання малолітнього сина. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на імя якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч. 2 ст. 179 СК України). За вказаних обставин, суд приходить до висновку про зміну розміру стягуваних з відповідача аліментів. Крім того, відповідач допустив заборгованість по сплаті щомісячних сум аліментів. За ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З врахуванням правової природи пені яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводились стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. В п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. При визначенні розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, з врахуванням довідки-розрахунку Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Новоград-Волинський міськрайонний відділ державної виконавчої служби, суд виходить з наступного розрахунку (сума заборгованості х 1% х кількість днів місяця/100), а саме: грудень 2014 року-400,00 грн. 1% х 31/100 = 124,00 грн.; лютий 2015 року-400,00 грн. х 1 % х 28/100 = 112,00 грн.; квітень2015 року-400,00 грн. х 1 % х 30/100=120 грн.; травень 2015 року-400,00 грн. х 1% х 31/100= 124 грн.; червень 2015 року-400,00грн. х 1% х 30/100 =120 грн.; липень 2015 року-400,00 грн. х 1% х 31 /100= 124 грн.; вересень 2015 року-400,00грн. х 1% х 30/100 = 120,00 грн.; листопад 2015 року-400,00 грн. х 1% х 30/100 = 120,00 грн.; грудень 2015 року -400,00 грн. х 1% х 31/100 = 124,00 грн; січень 2016 року-400,00 грн. х 1% х 30/100 = 124,00 грн.; липень 2016 року -400,00 грн. х 1 % х 31/100 = 124,00 грн.; листопад 2016 року-400,00 грн. х 1% х 30/100 = 120,00 грн; квітень 2017 року-400,00 грн. х 1% х 30/100 = 120,00 грн.; травень 2017 року-400,00 грн. х 1% х 31/100 = 124,00 грн.; червень 2017 року -400,00 грн. х 1% х 30/100 = 120,00 грн.; липень 2017року-400,00 грн. х 1 % х 31/100 = 124,00 грн. Всього за вказаний період загальний розмір пені складає 1944,00 грн., який на думку суду підлягає до задоволення. Згідно із частиною першою статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобовязаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини та надані позивачкою докази щодо додаткових витрат на утримання сина, а саме: товарних чеків, договору купівлі-продажу навчальних матеріалів за програмою науково-педагогічного проекту «Інтелект України» та виписки з амбулаторної карти медичного хворого [PERSON], суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивачки в частині разового стягнення з відповідача 5568,80 грн. понесених додаткових витрат на сина. Так, відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи прийняте судом рішення та на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] в дохід держави витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved