Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що 26.05.2011 року між АБ "Український Бізнес Банк" та відповідачем по справі [PERSON] був укладений кредитний договір № АПКС1348, у відповідності до якого відповідач отримав кредит в розмірі 18 637,03 грн. зі сплатою 36 % річних за користування кредитом. У забезпечення вказаного договору між позивачем та відповідачем був укладений договір добровільного страхування відповідальності позичальника за непогашення кредиту за договором № АПКС1348 від 26.05.2011 року, яким визначена солідарна відповідальність позивача та відповідача перед АБ "Український Бізнес Банк". Після закінчення терміну повернення кредиту [PERSON] умови кредитного договору виконані не були, в результаті чого 25.04.2013 року позивач сплатив АБ "Український Бізнес Банк" суму заборгованості у розмірі 22 202,58 грн. та звернувся до відповідача з вимогою про повернення цієї суми, а також, сплати 3 % річних за користування коштами. Проте, добровільно відповідач сплачувати заборгованість не бажає. У зв'язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 22 202,58 грн., 3 % річних у розмірі 319,72 грн. та судовий збір у розмірі 229,40 грн. Представник позивача за довіреністю Соловйова Т.М. надала суду письмову заяву, якою на позовних вимогах наполягала, просила суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про що у справі є відомості, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності від відповідача не надходило. Відповідно до ч.4 ст. 169, 224 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі матеріалів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. 13 березня 2014 року відповідно до ст. 225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Перевіривши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 26.05.2011 року між ПАТ "Український Бізнес Банк" та відповідачем по справі [PERSON] був укладений кредитний договір № АПКС1348, у відповідності до якого відповідач отримав кредит в розмірі 18 637,03 грн. зі сплатою 36 % річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 26.03.2013 року (п. 1.1, 2.2.4) (а.с. 4). У забезпечення вказаного договору між позивачем ПрАТ "Українська страхова компанія" (установчі документи а.с. 8-13, далі - Страховик) та відповідачем 26.05.2011 року був укладений договір добровільного страхування відповідальності позичальника за непогашення кредиту, за яким Страховик несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань по кредитному договору № АПКС1348 від 26.05.2011 (а.с. 5). Через порушення відповідачем умов кредитного договору утворилася заборгованість у розмірі 22 202,58 грн. У відповідності з п. 5 договору добровільного страхування відповідальності позичальника за непогашення кредиту від 26.05.2011 року, позивачем 25.04.2013 року була сплачена вказана сума боргу на рахунок АБ "Український Бізнес Банк", що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 6). У зв'язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 22 202,58 грн., 3 % річних у розмірі 319,72 грн., розрахунок яких доданий до справи (а.с. 3). За правилами ст. ст. 525 - 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Положеннями ст. 979 та ч. 1 ст. 990 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, оскільки позивачем у повному обсязі виконані умови договору добровільного страхування відповідальності позичальника за непогашення кредиту від 25.04.2013 року, відповідач зобов'язаний сплатити позивачеві суму страхового відшкодування у межах фактичних витрат, тобто 22 202,58 грн., як особа, відповідальна за завдані збитки, а також, 3 % річних за користування коштами у розмірі 319,72 грн. у зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання. На підставі наведеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 22 202,58 грн., 3 % річних у розмірі 319,72 грн., що разом складає 22 522,30 грн. Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. За приписами ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає документально підтверджений судовий збір у розмірі 229,40 грн. (а.с. 7).

Outcome: approved