Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

Представник Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі - позивач) звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» завдані збитки в порядку регресу в розмірі 8 500, 46 грн., а також вирішити питання судових витрат. Підставність вимог обґрунтовано тим, що постановою Липовецького районного суду Вінницької області від 29.03.2016 у справі № 136/416/16-п, [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Вказаним судовим рішенням було встановлено, що 12.02.2016 в м. Біла Церква на вул. Сквирське шосе відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Субару, реєстраційний № [NUMBER] та транспортного засобу ЗАЗ, реєстраційний № [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . [PERSON] після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Потерпілий звернувся із заявою до страхової компанії позивача, у якій була застрахована цивільно-правова відповідальність транспортного засобу, який був учасником ДТП за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ4453565. За наслідками розгляду заяви та наданих потерпілою особою документів було складено страховий акт № 160000057559 від 18.05.2016 на підставі яких позивач здійснив виплату страхового відшкодування потерпілому в розмірі 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 46 коп., у зв`язку із чим позивач набув права вимоги до відповідача на виплату страхового відшкодування в межах фактичних витрат відповідно до п.38.1.1. Закону України від 01.07.2004, № 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закону , № 1961-IV), однак відповідач у добровільному порядку не відшкодовує позивачеві страхове відшкодування, що стало підставою звернення до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 24.04.2019 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та визначено відповідачеві строк для подання відзиву. Копії документів направлено відповідачеві за адресою зареєстрованого місця проживання. У визначений судом строк відповідач відзиву та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що постановою Липовецького районного суду Вінницької облас ті від 29.03.2016 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4, 124 КУпАП та на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в прибуток держави в розмірі 340 (триста сорок) гривень та стягнуто судовий збір в сумі 275 (двісті сімдесят п`ять) грн. 60 коп. Згідно із постановою, 12 лютого 2016 року о 19 годині 40 хвилин на вулиці Сквирське шосе 222 в місті Біла Церква, [PERSON] керуючи автомобілем ЗАЗ-DAEWOO SENS, державний номерний знак [NUMBER] , при цьому, не врахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, не вибрав безпечну швидкість та дистанцію, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем SUBARU OUTBASK, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався попереду нього в попутному напрямку та зупинився на заборонений сигнал світлофору, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Своїми діями [PERSON] порушив п.2.10 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. ст. 124 КУпАП. 12 лютого 2016 року о 19 годині 40 хвилин на вулиці Сквирське шосе в місті Біла Церква, було встановлено, що гр. [PERSON] залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний. Такими діями [PERSON] порушив п. 2.3 б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП. Вказане судове рішення набрало законної сили 11.04.2016. Відповідно до ст.82 ч.6 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої винесена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача встановлена та не підлягає доказуванню. Судом встановлено, що цивільно-правову відповідальність [PERSON] було застраховано у позивача, згідно поліса N АЕ 4453565 від 17.07.2015 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Строк дії поліса з 18.07.2015 по 17.07.2016. [PERSON] , будучи власником транспортного засобу SUBARU OUTBASK, державний номерний знак [NUMBER] , в підтвердження чому є свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (а.с.18), звернувся 01.03.2016 до позивача із заявою відповідного змісту та документами, на виплату страхового відшкодування від страхового випадку, який мав місце 12.02.2016 в м.Біла Церква (а.с.16). Як убачається із Акту огляду транспортного засобу від 15.02.2016 було встановлено пошкодження транспортного засобу, проведено ремонтну калькуляцію та виставлено рахунок фактуру (а.с.23-25). 18.05.2016 складено Страховий акт № 160000057559 згідно якого сума страхового відшкодування від страхового випадку визначена була 8 500, 34 грн. (а.с.33), які згідно із платіжним дорученням від 25.05.2016 виплачено [PERSON] (а.с.34). Стаття 993 ЦК України передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 38.1.1 п. "в", п. 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що позивач надав суду належні та допустимі докази на підтвердження виплати страхового відшкодування потерпілому від ДТП, отож набув право подати регресний позов до відповідача як водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, так як він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. За таких обставин та у контексті приведених правових норм суд дійшов висновку, що позов обґрунтований, відтак підлягає до задоволення у повному обсязі. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved