Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] ,\~в якому\~просить стягнути\~з відповідачазаборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення та водовідведення в сумі 41728.85грн. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що згідно з рішеннями Старичівської сільської ради «Про визначення виробника/виконавця житлово-комунальних послуг» №211 від 08 листопада 2007 року, №322 від 09 вересня 2008 року та №412 від 24 липня 2009 року позивач є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, з централізованого опалення та гарячого водопостачання, з централізованого холодного водопостачання та водовідведення. Послуги надані в повному обсязі для квартири [ADDRESS] . Відповідач по справі є власником вказаної квартири і користується житлово-комунальними послугами, однак не оплачує отриманих послуг. Станом на липень 2020 року у відповідача утворилася заборгованість перед ТзОВ "Енергія-Тепловодосервіс" у розмірі 41\~728,85 грн. Про необхідність погасити заборгованість відповідач повідомлявся письмово, однак наявної заборгованості не погасила. Заборгованість споживача зростає у зв`язку з тим, що вона самовільно від`єдналася від системи центрального опалення. Несвоєчасна сплата за спожиті енергоносії ставить під загрозу нормальну господарську діяльність підприємства. В 2010 році позивач звертався з позовом до Яворівського районного суду Львівської області щодо стягнення заборгованості за надані послуги, яким 05.06.2012 року ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог. Рішенням апеляційного суду Львівської області від 26.11.2012 року зменшено суму боргу з 4072,41 грн до 3070,76 грн, в частині відмови у задоволенні позову скасовано, й ухвалено нове рішення, яким стягнуто заборгованість за теплопостачання за період з жовтня 2008 року по березень 2010 року включно в сумі 4012,11 грн. (справа № 2-177/2011). Також в квітні 2019 року вони зверталися до суду із заявою про видачу судового наказу, однак ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 15.05.2019 року залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 03.02.2020 року у прийнятті заяви про видачу судового наказу відмовлено. На підставі наведеного, просить позов задовольнити. Ухвалою від 25.08.2020 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 19.02.2021 року до участі у справі залучено в якості відповідача [PERSON] . 08.04.2021 року відповідач [PERSON] на адресу суду скерувала відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити з огляду на наступне. При зверненні до суду із вказаним позовом представник позивача не зазначає за який період утворилась ця заборгованість та не подає належних та допустимих доказів, що ці послуги були їй надані, зокрема послуги з централізованого опалення, його твердження, що послуги надані в повному обсязі не відповідають дійсності. Позивач зазначає, що вона нібито самовільно від`єдналась від системи централізованого опалення та приховує той факт, що рішенням виконавчого комітету Старичівської сільської ради Яворівського району Львівської області №53 від 08.10.2013 року власникам квартири [ADDRESS] надано дозвіл на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання з 11.06.2013 року. Окрім цього позивач пропустив строк позовної давності щодо звернення до суду за захистом свого порушеного права за період 01.10.2007 року по 30.06.2017 року. Разом з цим вимога про щодо сплати заборгованості по сплаті комунальної послуги за теплопостачання за період листопад 2007 року по 10 жовтня 2010 року у розмірі 2121.27грн була предметом розгляду справи №2-177/201. Вказана сума була сплачена нею в листопаді 2013 року. У вересні 2015 року нею також сплачено 153.11грн квартирної плати, однак позивач помилково зарахував ці кошти як плату за спожиту теплову енергію. Послуги теплопостачання у вказану квартиру з 11.06.2013 року не надавались, а відтак вимоги позивача з цього приводу необґрунтовані. Додатково зазначає, що за постачання питної води борг станом на 01.02.2021 року становить 242.62грн, що підтверджується копією квитанції. 13.04.2021 року відповідачем [PERSON] на адресу суду скеровано заяву про застосування строків позовної давності, в якій просить застосувати наслідки спливу позовної давності щодо позовних вимог за спожиті послуги з централізованого опалення та водопостачання з 01.10.2007 року по 30.06.2017 року в сумі 24839.04грн. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позов підтримали в повному обсязі та просили такий задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат Поставитюк В.В. в судовому засіданні позов заперечив в повному обсязі з підстав наведених у відзиві та додатково зазначив, що квартира відповідачів відключена від централізованого опалення, на що їм було надано дозвіл, а відтак позовні вимоги позивача безпідставні. Окрім того з відповідачами не укладено договору, відтак договірні відносини відсутні, а позов безпідставний. Також зазначив, що позивач пропустив строк позовної давності звернення до суду за період 01.10.2007 по 30.06.2017. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, хоча належним чином повідомлялась про час та місце судового розгляду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до рішення Старичівської сільської ради Яворівського району Львівської області №211 від 08.11.2007 року та рішення Старичівської сільської ради Яворівського району Львівської області №322 від 09.09.2008 року, ТзОВ «Енергія-Старичі» визнано виробником/виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого постачання холодної та гарячої води та водовідведення; затверджено тарифи на централізоване водопостачання та водовідведення. Згідно із рішенням Старичівської сільської ради «Про визначення виробника/виконавця житлово-комунальних послуг та передачу в позабаланс ТзОВ "Енергія-Старичі" майно Старичівської сільської ради згідно додатку № 412 від 24 липня 2009 року, ТзОВ «Енергія-Старичі» є виробником/виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а також вивезення твердих побутових відходів. Статутом ТзОВ «Енергія-Тепловодосервіс» підтверджується, що останній є правонаступником ТзОВ «Енергія-Старичі». Відповідно до деталізації по споживачу [PERSON] за адресою [ADDRESS] за період з 01.10.2007 року по 01.07.2020 року заборгованість за надані послуги з теплопостачання становить 41293.37грн. Відповідно до деталізації по споживачу [PERSON] за адресою [ADDRESS] за період з 01.01.2018 року по 01.07.2020 року заборгованість за надані послуги з постачання холодної води становить 435.48грн. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 05.06.2012 року частково задоволено позов ТзОВ «Енергія-Старичі» та вирішено стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ТзОВ «Енергія-Старичі» 4072.41 грн заборгованості за комунальні послуги. Рішенням апеляційного суду Львівської області від 26.11.2012 року рішення Яворівського районного суду Львівської області від 05.06.2012 року в частині визначення загальної суми заборгованості за комунальні послуги, які підлягають стягненню з [PERSON] , [PERSON] на користь ТзОВ «Енергія-Старичі» змінено, зменшено суму заборгованості з 4072.41 до 3070.76грн. Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 05.06.2012 року в частині відмови у стягненні заборгованості за теплопостачання скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов задоволено та стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь ТзОВ «Енергія-Старичі» заборгованість за теплопостачання за період з жовтня 2008 року по березень 2010 року в сумі 4012.11 грн. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 15.05.2019 року у прийнятті заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс» до [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги в розмірі 34401, 87 грн та судового збору відмовлено. Постановою Львівського апеляційного суду від 03.02.2020 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс» залишено без задоволення, а ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 15 травня 2019 року залишено без змін. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.5 ч.2 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. п. 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення споживач має право відмовитися від надання послуг центрального опалення, постачання гарячої води і водовідведення. Відключення споживача від мереж ЦО і ГВП здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово - комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення (п. 26 Правил). Згідно з п.п.2.1-2.2 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22.11.2005 року, для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг центрального опалення та гарячого теплопостачання орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу комісію для розгляду таких питань. Комісія після вивчення конкретних умов приймає рішення, яке оформлюється протоколом, витяг з якого надається заявникові. При позитивному рішенні комісії, заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального теплопостачання і відокремлення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання. Згідно з пунктами 2.5, 2.6, 2.7 вищезгаданого Порядку, відключення приміщень від внутрішньо будинкових мереж виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця таких послуг та власника квартири або уповноваженої ним особи. По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження відповідного акта сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого опалення. Таким чином, єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинне законодавство не передбачає. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише щодо будинку в цілому. Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачають, що договір про надання послуг укладається між виконавцем послуг і споживачем. Відсутність укладеного договору не звільняє споживачів від сплати за фактично надані послуги. Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; своєчасно проводити підготовку житлового будинку, помешкання (в якому він проживає або належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період. Надані відповідачем [PERSON] документи на підтвердження відключення її квартири від мережі теплопостачання, виготовлені з порушенням Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4. Суд критично оцінює твердження відповідача [PERSON] що за постачання питної води борг станом на 01.02.2021 року становить 242.62грн, оскільки жодними та належними доказами таке не підтверджено. Відповідно до статті 1 Закону України «Про теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача. Згідно з пунктом 22 Правил № 630 точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві, є відгалуження від стояків у межах квартири. Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення, а відповідач, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача не отримувати відповідні послуги він не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мережі теплопостачання. Самовільне відключення від вказаної мережі не є підставою для звільнення від оплати за послуги з теплопостачання. Така ж позиція Верховного Суду у постановах від 11 листопада 2015 року у справах № 6-1192цс15 та № 6-1706цс15. Відповідно до позиції Верховного Суду у постанові від 31.01.2020 року у справі № 490/12476/16-ц припинення споживання теплової енергії на опалення приміщень квартири у багатоповерховому будинку, відповідно і припинення відповідних нарахувань, можливе виключно шляхом відключення від мереж центрального опалення в установленому нормативними документами порядку будинку в цілому, а не в окремій квартирі. Враховуючи те, що відповідачі відключилися від централізованого опалення з порушеннями порядку передбаченим законодавством, вимоги позивача є обґрунтованими. Водночас, суд вважає, що заява відповідача [PERSON] про застосування позовної давності підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність згідно ст.257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки. Як вбачається з матеріалів справи, ТзОВ «Енергія-Тепловодосервіс» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості 09.04.2019 року. 15.05.2019 року Яворівським районним судом Львівської області у прийнятті заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс» до [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги в розмірі 34401, 87 грн та судового збору відмовлено. Постановою Львівського апеляційного суду від 03.02.2020 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс» залишено без задоволення, а ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 15 травня 2019 року залишено без змін. 16.07.2020 року ТзОВ «Енергія-Тепловодосервіс» звернулось до суду з відповідним позовом та просило стягнути заборгованість за послуги з централізованого теплопостачання та водовідведення. Крім цього, рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 05 червня 2012 року у справі за позовом ТзОВ «Енергія Старичі» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, яке було переглянуто апеляційним судом Львівської області 26 листопада 2012 року було стягнуто заборгованість з теплопостачання за період з жовтня 2008 року по березень 2010 року. Отже, частина вимог вже була предметом розгляду в суді, зазначений період включений у деталізацію заборгованості по споживачу [PERSON] , водночас даний період виходить за межі строку позовної давності. Таким чином, суд вважає, що стягненню підлягає заборгованість за послуги з централізованого опалення та водовідведення в межах строку позовної давності за період з квітня 2016 року по червень 2020 року включно в сумі 22355.89 грн, оскільки у квітні 2019 року позивач звертався до суду з заявою про видачу судового наказу, тобто перебіг позовної давності було перервано. Із змісту ст.ст. 368, 369 Цивільного кодексу України вбачається, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання (стаття 541 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Тому, проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, суд дійшов переконання, що внаслідок неналежного виконання відповідачами, як співвласниками квартири, обов`язку з оплати житлово-комунальних послуг з теплопостачання порушилися права позивача, оскільки він позбавлений можливості отримати кошти, на які розраховував, надаючи послуги. Відповідачі не надали суду належних та допустимих доказів тих обставин, що вони не отримують від позивача послуги з централізованого опалення у квартирі та користуються індивідуальним опаленням, оскільки в законному порядку вони не відмовились від послуг централізованого опалення, а їх квартира знаходиться у будинку, який постачається централізованим опаленням. З огляду на викладене, відповідачі належним чином не виконали свої обов`язки щодо оплати наданих позивачем послуг з централізованого опалення та водопостачання, в результаті чого за період з квітня 2016 року по червень 2020 року включно виникла заборгованість, яка становить 22355.89 грн, що підтверджено розрахунком заборгованості, тому позов підлягає задоволенню частково, а саме з відповідачів в користь позивача слід солідарно стягнути заборгованість за надані послуги в сумі 22355.89 грн, застосувавши позовну давність до вимог ТзОВ «Енергія-Тепловодосервіс». Відповідно до вимог ст.141ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1126,13 грн. (22355,89:41728,85х2102=1126,13).

Outcome: partial