Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-23 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовною заявою про визнання за нею права власності на житловий будинок за № [ADDRESS] Посилається на те, що її батьки [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у 1935 р. Після смерті її матері [PERSON], батько одружився вдруге з [PERSON] [INFO] р. померла [PERSON], а [INFO] р. - її батько [PERSON] Після смерті батька залишився житловий будинок № [ADDRESS], який входить у спадкову масу, і в якому вона залишилася проживати, утримує його, користується прилеглою до нього земельною ділянкою. У відповідності до 549 ЦК УРСР (в ред. від 1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, вона прийняла спадщину на той час у встановленому законом порядку. Покійний батько на випадок своє смерті не залишив особистого розпорядження, тому спадкування здійснюється за законом. Вона є єдиним спадкоємцем першої черги за законом. Тячівською державною конторою їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Просить задовольнити позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представник Руськомокрянської сільської ради у судове засідання не з'явився. Надав суду лист про визнання позовних вимог та не заперечує щодо визнання [PERSON] в цілому власником спадкового майна розташованого в селі Руська Мокра, вул.. Миру 250, Тячівського району. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що в подружжя [PERSON] [INFO] р. народилася донька [PERSON] [INFO] р. померла мати позивачки [PERSON] [PERSON] вдруге зареєстрував шлюб з [PERSON], яка [INFO] р. також померла. [INFO] р. батько позивачки [PERSON] помер. Відповідно до листа селищного голови Усть-Чорнянської селищної ради № 178 від 25.11.2016 р. за відомостями погосподарських книг (№ 3 та № 6) власником дворогосподарства [ADDRESS], з 1974 року по 1990 року був [PERSON] Даний будинок побудований у 1908 році. Ким побудований будинок невідомо. Згідно Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 р., яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 р. № 56, Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5 і зареєстрованого в Мін'юсті 18.02.2002 р. за № 157/6445 (з подальшими змінами), до 2002 року державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася цими підзаконними нормативними актами. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, будинок [ADDRESS], у відповідності до діючого на той час законодавства належав [PERSON] на праві приватної власності. Згідно п. 1 абзаців 1 та 2 постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р. відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Відповідно до ст. 524 ч.ч. 1 та 2 ЦК УРСР (в ред. від 1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Статтею 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ч. п. 1 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Після смерті [PERSON] та [PERSON] у спадковому будинку залишилася проживати донька [PERSON] від першого шлюбу [PERSON]., яка відповідно до ст. 549 ЦК УРСР прийняла спадщину. Відповідно до листа Тячівської державної нотаріальної контори № 612/02-14 від 16.06.2017 р. після смерті [PERSON], який помер [INFO] р. та після смерті [PERSON], яка померла, колишніх мешканців [ADDRESS] згідно даних спадкового реєстру, спадкові справи Тячівської держаної нотаріальною конторою не заводилися. У відповідності до положень статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. При зверненні у Тячівську держнотконтору із заявою про прийняття спадщини їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадковий будинок. Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р. свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У рішенні від 30.11. 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 328 ч. 2 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи з наведеного, позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок у нотаріальному порядку. У січні 2017 року було виготовлено технічний паспорт на одноквартирний будинок, за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд балансова інвентаризаційна вартість вищевказаного будинку складає 79713 грв. Інформаційною довідкою стверджено, що будь-які відомості про реєстрацію вказаного будинку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотеки, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відсутні. За таких обставин, враховуючи, що будинок був зареєстрований у погосподарській книзі за спадкодавцем, що прирівнювалося до його реєстрації, [PERSON] є єдиною яка прийняла спадщину, та відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок, що перешкоджає позивачці оформити право власності на спадкове нерухоме майно в нотаріальному порядку, суд вважає за можливе позов задовольнити та визнати за позивачкою право власності на будинок. Судові витрати слід покласти на позивачку. За таких обставин,

Outcome: approved