Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], Кредитної спілки «Інтер-Інвест», третя особа: Ленінський відділ Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про виключення майна з опису та зняття з-під арешту, в якому зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS]. Співвласниками зазначеної квартири є син позивача - [PERSON], жінка [PERSON] та дочка, [PERSON] На даний час позивач мешкає в зазначеній квартирі разом з жінкою, дочкою та онуком. Відповідач офіційно зареєстрований в зазначеній квартирі, але фактично більше 20 років за зазначеною адресою не мешкає, його особистих речей в квартирі немає. 18 жовтня 2013 року заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова було стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Кредитної спілки «Інтер-Інвест» суму заборгованості по кредитному договору на суму 6905,76 грн. та судові витрати у розмірі 229,40 грн. 25.03.2014 року на виконання зазначеного рішення суду державними виконавцями Ленінського ВДВС ХМУЮ за адресою: [ADDRESS], був складений акт опису й арешту майна, згідно з яким було описано та накладено арешт на наступне майно: телевізор марки «Samsung», серійний номер 33053 НВ XV 2006 року випуску, телевізор «Thomson 29 ДМ МV 88 КН» серійний номер 803UF00574», комп'ютер «Аsus VW 2029 К» та системний блок до нього. Позивач вважає, що накладення арешту на зазначене майно є незаконним, оскільки описані речі були куплені ним за власні кошти, тому належать йому на праві приватної власності, що підтверджується технічним паспортом та гарантійним талоном. У зв'язку з цим позивач просив суд виключити з опису та звільнити з-під арешту: телевізор «Thomson 29 ДМ MV 88 КН», серійний номер 803UF00574», комп'ютер «Asus VW 2029 R» та системний блок до нього, яке було описано та арештовано 25.03.2014 року державним виконавцем Ленінського ВДВС ХМУЮ. В подальшому позивач уточнив позовні вимоги, зазначивши вартість вказаного описаного майна та прохаючи визнати за ним право власності на вказані речі. В судове засідання позивач з'явився, уточнені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник відповідача Кредитної спілки «Інтер-Інвест» в судове засідання також з'явився, проти позову та уточнених позовних вимог заперечував у повному обсязі. Представник третьої особи - Ленінського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції в судове засідання також не з'явився, про дату та час судового засідання повідомлений був належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, вислухавши думку позивача та представника відповідача Кредитної спілки «Інтер-Інвест», перевіривши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень., приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 10 ч. ч. 3, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вбачається з свідоцтва про право власності [NUMBER] від 11.12.1996 року, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Співвласниками зазначеної квартири є син позивача - [PERSON], жінка [PERSON] та дочка, [PERSON] 18 жовтня 2013 року Ленінським районним судом м. Харкова було ухвалено рішення, яким був задоволений позов Кредитної спілки "Інтер-Інвест" до [PERSON], [PERSON] про виплату заборгованості за кредитним договором, вирішено: стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Кредитної спілки "Інтер-Інвест" суму заборгованості по кредитному договору на суму 6905,76 грн.; стягнути з них солідарно на користь Кредитної спілки "Інтер-Інвест" судовий збір у розмірі 229,40 грн. 25.03.2014 року на виконання зазначеного рішення суду державними виконавцями Ленінського ВДВС ХМУЮ за адресою: [ADDRESS], був складений акт опису й арешту майна, згідно з яким було описано та накладено арешт на наступне майно: телевізор марки «Samsung», серійний номер 33053 НВ XV 2006 року випуску, телевізор «Thomson 29 ДМ МV 88 КН» серійний номер 80UF00574», комп'ютер «Аsus VW 2029 К» та системний блок до нього. Відповідно до ст. ст. 317, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Ніхто не може бути протиправно позбавлений свого права, чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених законом. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Відповідно до п. 4 Постанова Пленуму Верховного Суду УРСР від 27.08.1976 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт па майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Із змісту акту опису й арешту майна від 25 березня 2014 року вбачається, що в ньому описане спірне майно. У підтвердження права на перераховане в позовній заяві майно, позивач надав технічний паспорт, гарантійний талон та чеки на комп'ютер «Аsus VW 2029 К» та системний блок до нього, а також гарантійний талон та чек від 14.09.2008 року на телевізор «Thomson 29 ДМ МV 88 КН» серійний номер 803UF00574, з яких вбачається, що покупцем зазначеної техніки є [PERSON] Разом з тим з наданих до позову матеріалів встановлено, що доказів на підтвердження купівлі позивачем телевізору марки «Samsung», серійний номер 33053 НВ XV, 2006 року випуску, суду не надано. Таким чином суд вважає, що державний виконавець Ленінського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції при здійсненні 25.03.2014 року опису й арешту майна боржника [PERSON] описав та наклав арешт на комп'ютер «Аsus VW 2029 К» та системний блок до нього, телевізор «Thomson 29 ДМ МV 88 КН», серійний номер 803UF00574, які належать позивачеві. Відповідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. За таких обставин, оскільки встановлено та підтверджено документально, що саме позивач є власником телевізору «Thomson 29 ДМ MV 88 КН», серійний номер 803UF00574», комп'ютеру «Asus VW 2029 R» та системного блоку до нього, у відповідності до ст.ст. 316, 317, 325, 328 ЦК України суд вважає, що за ним має бути визнано право власності на дані речі. Крім того оскільки встановлено та підтверджено, що станом на час складення акту опису й арешту майна, а саме, на 25 березня 2014 року [PERSON] являвся власником даного майна, вказані телевізор «Thomson 29 ДМ MV 88 КН», комп'ютер «Asus VW 2029 R» та системний блок до нього мають бути виключені з акту опису й арешту майна від 25 березня 2014 року та звільнені з під арешту і повернуті позивачеві. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню - в частині визнання права власності та виключенні з опису та звільненні з-під арешту телевізору «Thomson 29 ДМ MV 88 КН», серійний номер 803UF00574», комп'ютеру «Asus VW 2029 R» та системного блоку до нього, яке було описано та арештовано 25.03.2014 року державним виконавцем Ленінського ВДВС ХМУЮ.

Outcome: partial