Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

04.06.2014 ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виселення. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалися на те, що відповідно до заочного рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09.11.2011 року задоволено позовну заяву ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення, та в рахунок погашення заборгованості в розмірі 68622,55 доларів США за кредитним договором № ZPAAGA0000000016 від 13.08.2008 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру [ADDRESS]. Позивачу стало відомо про те, що в іпотечній квартирі зареєстровані наступні особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Зазначена вище квартира належить відповідачам на праві власності і є забезпеченням виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № ZPAAGA0000000016 від 13.08.2008 року. 30.08.2013 року іпотекодавцю та всім особам, зареєстрованим в зазначеній квартирі, були направлені рекомендованими листами вимоги про виселення та зняття з реєстрації. Однак зазначені вимоги залишилися не виконаними. Посилаючись на вказані обставини позивач просив виселити відповідачів із спірної квартири. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі належним чином повідомлялися про день та час проведення судового засідання, що підтверджується матеріалами справи, однак до суду не з'явилися, причину неявки не повідомили. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що висунуті позовні вимоги є частково законними та обґрунтованими, у зв'язку із чим підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 13.08.2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № ZPAAGA0000000016, на підставі якого [PERSON] отримала в кредит грошові кошти у розмірі 68622,55 доларів США, строком повернення до 13.08.2018 року. Згідно до іпотечного договору № ZPAAGA0000000016 від 30.08.2008 року, укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON], [PERSON], [PERSON], квартира [ADDRESS] є забезпеченням виконання боржником [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № ZPAAGA0000000016 від 13.08.2008 року. Заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09.11.2011 року задоволено позовну заяву ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення, та в рахунок погашення заборгованості в розмірі 68622,55 доларів США за кредитним договором № ZPAAGA0000000016 від 13.08.2008 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до п.п.18.7, 18.12 договору іпотеки, іпотекодавець зобов'язаний не передавати предмет іпотеки в оренду (майновий найом), у лізинг, наступну іпотеку, у спільну діяльність або у позичку, а також не здійснювати до видачі заставної його відчуження або інше розпорядження предметом іпотеки без письмової згоди іпотекодержателя; не надавати документи у відповідні держоргани з метою реєстрації будь-яких осіб у предметі іпотеки без письмової згоди на це іпотекодержателя. 30.08.2013 року іпотекодавцям були направлені рекомендованими листами вимоги про виселення та зняття з реєстрації, які залишилися не виконаними. Частиною 1 ст. 40 Закону України "Про іпотеку" зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. У частинах 2 і 3 ст. 40 цього ж Закону законодавець встановлює певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч. 3 ст. 109 ЖК України. Виходячи із аналізу наведених правових норм закону, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо добровільно мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника, або в інший погоджений сторонами строк. В матеріалах справи міститься вимога від 30.08.2013 року про добровільне звільнення відповідачами квартири (а.с.17), яка була отримана 16.09.2013 року, однак після спливу місячного терміну відповідачі добровільно не звільнили спірну квартиру. Як вбачається із відповідей на запити щодо реєстрації місця проживання відповідачів, [PERSON] та [PERSON] не зареєстровані у спірній квартирі (а.с.34-35), а доказів щодо фактичного їх місця проживання у квартирі [ADDRESS] позивачем не надано. Таким чином позовні вимоги про виселення відповідачів [PERSON] та [PERSON] із спірної квартири не підлягають задоволенню.

Outcome: partial