Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивачка в судове засідання не з'явилася, до суду надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження. Позов підтримує повністю та просить задоволити. Як вбачається з позовної заяви, з 31.05.2002 року по 16.05.2017 рік вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання, в них народилося четверо дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Просить позов задоволити, оскільки на її утриманні четверо малолітніх дітей, а матеріальне становище відповідача відмінне, оскільки він займається підприємницькою діяльністю. Проте, просить визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а саме по 1000 гривень щомісячно на утримання кожної дитини, оскільки дохід відповідача є мінливим. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи в письмовому провадженні та заперечення на позовну заяву, яке мотивує тим, що на його утриманні знаходяться безробітні батьки, тому стягнення аліментів у розмірі 4000 гривень щомісячно, поставить його вкрай складне матеріальне становище. Просить стягувати аліменти на сина [PERSON], [INFO] в розмірі 888,50 гривень щомісячно, а на утримання трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON] та [PERSON], [INFO] по 713,00 гривень щомісячно на кожну дитину. Суд вивчивши матеріали справи вважає, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення за наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 16.05.2017 року по справі № 347/554/17 (а.с.5), шлюб між [PERSON] та [PERSON], - розірвано. [PERSON] є батьком малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.6-9). Згідно довідки Косівського відділення Коломийської ОДПІ ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 29.06.2017 року № 413/9/09/08-1700, сума доходу [PERSON] з 01.01.2016 року по 31.12.2016 рік становить 18750,00 гривень. Відповідно до характеристики виданої с.Брустурів Космацької сільської ради ОТГ Косівського району Івано-Франківської області від 29.06.2017 року № 57/1, [PERSON] зареєстрований в [INFO], але фактично проживає в [INFO]. Суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов'язків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення неповнолітніх дітей. При вирішенні спору суд має врахувати положення ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства", за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки дитини мають рівні обов'язки з надання утримання дитині, що передбачено ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України. У відповідності до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я, матеріальне становище платника аліментів, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Згідно ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд звертає увагу, що відповідач є особою молодого віку, працездатний, інших утриманців не має, отже спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Згідно ст.191 СК України, \~аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто в даному випадку із 01.06.2017 року. Крім того, враховуючи приписи ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного, ст. ст. 141, 180, 182, 184, 191 Сімейного Кодексу України, ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства", ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" та

Outcome: approved