Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

В липні 2021 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю. В обґрунтування заяви зазначив, що 15.03.1996 р. між ним та [PERSON] було укладено шлюб, актовий запис №115, свідоцтво про шлюб видане Шевченківським РАЦС. Задля покращення житлових умов подружжям [PERSON] було вирішено формально розірвати шлюб для постановки у чергу на отримання житла на підприємстві, де вони працювали разом. 27.01.2000 року шлюб був розірваний та відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінської райадміністрації м. Запоріжжя було видано свідоцтво про розірвання шлюбу, актовий запис №42. Більше у шлюб ані заявник, ані [PERSON] не вступали, оскільки продовжували проживати однією сім`єю, маючи права та обов`язки подружжя. Від першого шлюбу у [PERSON] народився син - [PERSON] , [INFO] , який довгий час постійно мешкає у [ADDRESS] , з яким у заявника склались дуже добрі, сімейні стосунки, які вони підтримують і до цих пір.? До шлюбу заявник довгий час працював по трудовому договору на крайній півночі СРСР, заробив за цей час значну суму грошей. У [PERSON] була у власності однокімнатна квартира по [ADDRESS] . Згодом на ім`я [PERSON] була придбана квартира [ADDRESS] , у якій заявник постійно мешкав разом із [PERSON] до дня її смерті та зареєстрований за вказаною адресою. [INFO] [PERSON] раптово померла. Заповіт спадкодавцем не складався. На момент її смерті заявник по справі постійно разом із нею проживав у вказаній квартирі, вони піклувалися один про одного, разом із покійною вели спільне господарство та спільний бюджет, купували продукти харчування та ліки, одяг, використовували житлове приміщення - квартиру для спільного проживання, разом витрачали кошти на її утримання та поліпшення житлових умов, у сім`ю купувалось майно для спільного користування, здійснювався догляд за спільними домашніми тваринами. Відпочинок та святкування урочистих подій завжди проводились сумісно [PERSON] та [PERSON] [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю.А. із заявою про прийняття спадщини за законом, яка зареєстрована за №24 від 09.03.2021 р. та на підставі якої була заведена спадкова справа №11/2021. Одразу ж приватним нотаріусом на ім`я сина [PERSON] - [PERSON] як спадкоємця першої черги за законом було направлено повідомлення про відкриття спадкової справи з роз`ясненням вимог діючого законодавства. 27.05.2021 року нотаріусом Єфремовою Д.О. м. Самари, Самарської області, були посвідчені дві заяви від [PERSON] про відмову у прийнятті спадщини та свідчення того, що його вітчим - заявник по справі, постійно мешкав разом із його матір`ю - [PERSON] на день її смерті. Вказав, що спадкоємців за законом інших черг не має, окрім заявника у справі, який є спадкоємцем четвертої черги. 07.07.2021 року №1765/02-14 приватним нотаріусом заявнику було видане роз`яснення на усне звернення, яким відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та роз`яснена необхідність щодо звернення до суду задля отримання рішення про встановлення факту проживання його з [PERSON] однією сім`єю. На підставі викладеного, заявник просив встановити факт проживання однією сім`єю без шлюбу [PERSON] з [PERSON] більше п`яти років, з січня 2015 року по 15.12.2020 року за адресою: [ADDRESS] . Встановлення факту проживання однією сім`єю необхідно заявнику для підтвердження права на спадщину за законом, оскільки відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.07.2021 року відкрито провадження у справі. Заявник та його представник - адвокат Гірба Е. В. у судовому засіданні заяву підтримали у повному обсязі, просили її задовольнити. Представник заінтересованої особи - заяву підтримала та просила її задовольнити. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про вставлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Статтею 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що ознаками сім`ї є, зокрема, спільне проживання, спільний побут та ведення спільного господарства. В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Поняття "проживання однією сім`єю" та "член сім`ї" не є тотожними. Особа може бути близьким родичем спадкодавця, тобто відноситися до членів сім`ї, проте не проживати з ним однією сім`єю. Центральною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Відповідно до ч.1 ст.36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Відповідно до ч.1 ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 17.06.2020 по справі №755/180/12/16-ц (провадження № 61-40658св18), для застосування положень вищевказаної статті необхідною умовою є, зокрема, встановлення факту не перебування осіб у будь-якому іншому шлюбі. Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі №522/1252/14-ц (провадження № 61-11255св18), від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц (провадження № 61-23286св18), від 25 квітня 2019 року у справі № 759/4596/18 (провадження № 61-3852св19). Згідно зі ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні ст.74 СК України слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Частинами першої та другої статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення із спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що 27.01.2000 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний та відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінської райадміністрації м. Запоріжжя було видано свідоцтво про розірвання шлюбу, актовий запис №42.( а.с. 12). Після розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією мсімєю, що підтверджується наступними доказами. Так, згідно довідки департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована [PERSON] , [INFO] з 24.04.2003 року по 13.01.2021 року, померла [INFO] . Разом з нею на день смерті був зареєстрований [PERSON] [INFO] . Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні повідомили, що з [PERSON] та [PERSON] були добре знайомі близько двадцяти років. Вони весь час проживали разом за адресою місця реєстрації, вели спільне господарство, робили разом ремонт в квартирі. Похованням [PERSON] займався [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.13). 09.03.2021 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Якіб`юк Ю.А. із заявою про прийняття спадщини за законом, на підставі якої була заведена спадкова справа №11/2021. Приватним нотаріусом на ім`я сина [PERSON] - [PERSON] як спадкоємця першої черги за законом було направлено повідомлення про відкриття спадкової справи з роз`ясненням вимог діючого законодавства. 27.05.2021 року нотаріусом Єфремовою Д.О. м. Самари, Самарської області, були посвідчені дві заяви від [PERSON] про відмову у прийнятті спадщини та свідчення того, що його вітчим - заявник по справі, постійно мешкав разом із його матір`ю - [PERSON] на день її смерті (а.с. 47-49) 07.07.2021 року приватним нотаріусом заявнику було видане роз`яснення №1765/02-14 на усне звернення, яким відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та роз`яснено необхідність щодо звернення до суду задля отримання рішення про встановлення факту проживання його з [PERSON] однією сім`єю. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заявником відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо встановлення факту його проживання із [PERSON] однією сім`єю, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість його вимог. Враховуючи наведе, суд приходить до висновку, що факт, який просить встановити заявник, є юридичним, оскільки, від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника, діючим законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, воно не пов`язано з наступним вирішенням спору про право і встановити його іншим шляхом неможливо, у зв`язку із чим, заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved