Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк», Концерну «Міські теплові мережі», третя особа: Комунарський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про звільнення майна з-під арешту, в якому просить: 1. Зняти арешт та заборону відчуження нерухомого майна, що належить на праві власності [PERSON] , накладений державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №43307966 від 10.07.2014 та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження від 08.10.2014 за № 7258154 (спеціальний розділ). 2. Зняти арешт та заборону відчуження нерухомого майна, що належить на праві власності [PERSON] , накладений державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 43188896 від 07.05.2014 та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження від 16.05.2014 за № 5669275 (спеціальний розділ). 3. Зняти арешт та заборону відчуження нерухомого майна, що належить на праві власності [PERSON] , накладений державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 51589002 від 08.07.2016 та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження від 19.07.2016 за № 15463446 (спеціальний розділ). Позовні вимоги обґрунтовує наступним. Постановою Запорізького апеляційного суду від 19.03.2019 у справі №335/640/15 позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено, витребувано від [PERSON] на користь [PERSON] нежитлове приміщення за адресою [ADDRESS] . Звернувшись до державного реєстратора з метою реєстрації свого права власності на витребуване майно позивач дізнався про наявність арештів, накладених Комунарським ВДВС міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта № 201486172 від 24.02.2020: -постановою державного виконавця Комунарського ВДВС Запорізького міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 43307966 від 10.07.2014 було накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON] , номер запису про обтяження 7258154 (спеціальний розділ); -постановою державного виконавця Комунарського ВДВС Запорізького міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 43188896 від 07.05.2014 було накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON] , номер запису про обтяження 5669275 (спеціальний розділ); -постановою державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 51589002 від 08.07.2016 було накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON] , номер запису про обтяження 15463446 (спеціальний розділ). На запит позивача 23.08.2019 було отримано відповідь Комунарського ВДВС міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, з якої вбачається, що на виконанні Комунарського ВДВС міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області знаходились: -судовий наказ №2н-1645/10 від 12.09.2011 виданий Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь Концерну «Міські теплові мережі» суми боргу у розмірі 7 132, 22 грн.; -судовий наказ № 812/1971/12 від 18.06.2012 виданий Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь Концерну "МТМ" суми боргу у розмірі 4 151, 56 грн.; -виконавчий лист № 333/5544/13 виданий 05.11.2013 Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" суми боргу у розмірі 33 701, 13 грн. Всі зазначені виконавчі документи у різний час були повернуті стягувачам. Станом на 05.07.2019 відкриті виконавчі провадження відносно боржника [PERSON] , на виконанні у відділі не перебувають, будь-які відкриті виконавчі провадження щодо Позивача відсутні. Позивач з посиланням на вимоги Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на момент винесення постанов про повернення виконавчих документів стягувачам, зазначає, що строки пред`явлення виконавчих документів до виконання з урахуванням переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання після його переривання пропущені, а отже відповідачі втратили своє право пред`явити виконавчі документи до виконання у зв`язку з пропуском строку для такого пред`явлення, а наявні арешти перешкоджають позивачу вільно користуватися та розпоряджатися своїм нерухомим майном, у зв`язку з чим просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 05.10.2020 у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. 09.11.2020 на адресу суду надійшов відзив АТ КБ «ПриватБанк» на позовну заяву, в якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на наступні обставини. Позов позивачем обґрунтований тією підставою, що Стягувачами/Відповідачами по справі нібито пропущений строк пред`явлення виконавчих листів до виконання та тим, що на виконанні лише в одній державній виконавчій службі/третьої особи не перебувають ці виконавчі листи. Разом з тим, позивач вже намагався з тим самим правовим обґрунтуванням, з підстав пропуску АТ КБ «Приватбанком» строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, визнати виконавчий лист по справі № 333/5544/13 таким, що не підлягає виконанню. Однак, постановою Запорізького апеляційного суду від 11 лютого 2020 року по справі № 333/5544/13 у задоволенні заяви [PERSON] про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовлено і це є остаточним рішенням, оскільки Верховний Суд відмовив у відкритті касаційного провадження. Відповідач посилаючись на те, що станом на 01.11.2020 стягнута з [PERSON] за рішенням суду по справі № 333/5544/13 сума боргу не сплачена, у відповідача залишається право на поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчою листа до виконання у порядку ст. 433 ЦПК України, у разі доведеності, а єдиною законною підставою для зняття арешту/обтяження з усього рухомого та нерухомого майна, яке належить Боржникові є виконання ним в повному обсязі, просить відмовити у задоволенні позову. Окрім того, відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності, оскільки предметом спору є скасування арешту з нерухомого майна Боржника, накладеного в інтересах Приватбанку та Концерну «Міські теплові мережі» ще у 2014 році та у 2016 році на підставі Постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесених державним виконавцем Комунарського ВДВС м. Запоріжжя в рамках виконавчих проваджень на підставі судових рішень. Копії цих Постанов були надіслані всім учасникам/ сторонам цих виконавчих проваджень. Однак, [PERSON] звернувся до суду щодо зняття вказаних арештів лише у вересні 2020 року з пропуском строків позовної давності. 30.11.2020 від представника [PERSON] надійшла відповідь на відзив АТ КБ «Приватбанк», у якій позивачем викладено обґрунтування аналогічне позовній заяві. Щодо застосування строку позовної давності позивач зазначає, що зі змісту позовної заяви Позивач звернувся з позовними вимогами про звільнення майна з під арешту з підстав пропуску строку пред`явлення виконавчого документу до виконання. Зазначені події відбулися 20.04.2020 для Концерн "МТМ" та 30.05.2019 для АТ КБ "ПриватБанк". За таких обставин Позивач звернувся до суду з цим позовом в межах строку позовної давності. Ухвалою суду від 05.01.2021 клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено, витребувано у Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) наступні відомості: про відкриті виконавчі провадження щодо примусового стягнення заборгованості з [PERSON] та відомості щодо зняття арешту та заборони відчуження нерухомого майна. 27.01.2021 на адресу суду від Комунарського ВДВС у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), на виконання ухвали суду від 05.01.2021, надійшла відповідна інформація. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, вимоги позовної заяві підтримує, просить їх задовольнити. Представник АТ КБ «Приватбанк» у відзиві на позовну заяву просив розгляд справи, у випадку неявки представника у судове засідання, здійснити у його відсутності. Інші сторони, будучи належно повідомленими про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі ст. 211. п.3 ч.1 ст. 223 ЦПК України, без фіксування судового процесу технічними засобами, відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Фактичні обставини, встановлені судом. На виконанні у Комунарському відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (надалі Відділ) перебувало виконавче провадження №43308083 з примусового виконання судового наказу №2н-1645/10 від 12.09.2011, виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь Концерну «Міські теплові мережі» в Орджонікідзевському районі, суми боргу у розмірі 7132,22 грн. 20.10.2014 державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 10 ч. 1 ст. 39 Закону України « Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999 (у редакції, що діяла на момент примусового виконання рішення суду). 06.07.2016 на виконання до Відділу повторно надійшов судовий наказ № 2н- 1645/10 від 12.09.2011, виданий Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь Концерну «Міські теплові мережі» в Орджонікідзевському районі, суми боргу у розмірі 7132,22 грн. 08.07.2016 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 51589002. 20.04.2017 державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України « Про виконавче провадження». На виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження №34355234 з примусового виконання судового наказу №812/1971/12 від 18.06.2012, виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь Концерну « МТМ», суми боргу у розмірі 4151,56 грн. 11.12.2011 державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України « Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999 (у редакції, що діяла на момент примусового виконання рішення суду). 16.04.2013 на виконання до Відділу повторно надійшов судовий наказ №812/1971/12 від 18.06.2012 року, виданий Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь Концерну « МТМ», суми боргу у розмірі 4151,56 грн. 14.03.2013 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 37596148. 08.10.2013 державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України « Про виконавче провадження» № 606- ХІV від 21.04.1999 (у редакції, що діяла на момент примусового виконання рішення суду). 14.05.2014 на виконання до Відділу втретє надійшов судовий наказ №812/1971/12 від 18.06.2012, виданий Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь Концерну « МТМ», суми боргу у розмірі 4151,56 грн. 14.05.2014 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 43307966. 20.10.2014 державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України « Про виконавче провадження» № 606- ХІV від 21.04.1999 (у редакції, що діяла на момент примусового виконання рішення суду). 06.07.2016 на виконання до Відділу вчетверте надійшов судовий наказ №812/1971/12 від 18.06.2012, виданий Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь Концерну « МТМ», суми боргу у розмірі 4151,56 грн. 08.07.2016 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 51589438. 20.04.2017 державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України « Про виконавче провадження» . На виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження №43188896 з примусового виконання виконавчого листа № 333/5544/13-ц від 05.11.2013, виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ « Приват Банк», суми боргу у розмірі 33701,13 грн. 08.10.2014 державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України « Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21.04.1999 (у редакції, що діяла на момент примусового виконання рішення суду). 03.08.2015 на виконання до Відділу повторно надійшов виконавчий лист № 333/5544/13-ц від 05.11.2013, виданий Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», суми боргу у розмірі 33701,13 грн. 05.08.2015 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 48331580. 14.12.2015 державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України « Про виконавче провадження» № 606- ХІV від 21.04.1999 (у редакції, що діяла на момент примусового виконання рішення суду). 17.03.2016 на виконання до Відділу втретє надійшов виконавчий лист №333/5544/13-ц від 05.11.2013, виданий Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ « ПриватБанк», суми боргу у розмірі 33701,13 грн. 21.03.2016 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 50548050. 30.05.2016 державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України « Про виконавче провадження» № 606- ХІV від 21.04.1999 (у редакції, що діяла на момент примусового виконання рішення суду). Зазначене підтверджується інформацією Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яка за вих. №2510 від 20.01.2021, на виконання ухвали суду від 20.01.2021 року про витребування доказів (а.с. 106-108). Відкриті виконавчі провадження щодо [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] відсутні, що підтверджується інформацією з офіційного веб-сайту "Автоматизованої системи виконавчого провадження" та "Єдиного реєстру боржників» Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта № 201486172 від 24.02.2020, вбачається, що постановою державного виконавця Комунарського ВДВС Запорізького міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 43307966 від 10.07.2014 було накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON] , номер запису про обтяження 7258154 (спеціальний розділ). Шляхом зіставлення номерів виконавчих проваджень встановлено, що вказана постанова винесена під час примусового виконання судового наказу № 812/1971/12 від 18.06.2012, який виданий Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь Концерну «Міські теплові мережі», суми боргу у розмірі 4151,56 грн. Також, постановою державного виконавця Комунарського ВДВС Запорізького міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 43188896 від 07.05.2014 було накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON] , номер запису про обтяження 5669275 (спеціальний розділ). Шляхом зіставлення номерів виконавчих проваджень встановлено, що вказана постанова винесена під час примусового виконання виконавчого листа №333/5544/13-ц від 05.11.2013, виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ « Приват Банк», суми боргу у розмірі 33701,13 грн. Окрім того, постановою державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 51589002 від 08.07.2016 було накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON] , номер запису про обтяження 15463446 (спеціальний розділ). Шляхом зіставлення номерів виконавчих проваджень встановлено, що вказана постанова винесена під час примусового виконання судового наказу №2н- 1645/10 від 12.09.2011, який видано Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь Концерну «Міські теплові мережі» в Орджонікідзевському районі суми боргу у розмірі 7132,22 грн. Як підставу для звернення до суду позивач зазначає те, що відповідачами строки пред`явлення виконавчих документів до виконання з урахуванням переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, після повернення виконавчих документів, пропущені. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. У відповідності до статей 15, 16 ЦК України судовому захисту підлягає порушене, невизнане або оспорюване цивільне право особи чи інтерес, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. З наданої суду інформацією Комунарським відділом державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, встановлено, що: судовий наказ № 2-н-1645/10 востаннє повернуто постановою державного виконавця від 20.04.2017; судовий наказ № 812/1971/12 востаннє повернуто постановою державного виконавця від 20.04.2017; виконавчий лист №333/5544/13 востаннє повернуто постановою державного виконавця від 30.05.2016. У різні періоди винесення постанов державним виконавцем про повернення виконавчих документів стягувачу, діяли вимоги Закону України «Про виконавче провадження». Так, під час повернення виконавчого листа №333/5544/13 діяли вимоги Закону «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV зі змінами та доповненнями (надалі Закон 606-XIV). Відповідно до статті 1 Закону 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно з пунктом 5 частини першої статті 47 наведеного Закону виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо, зокрема, у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника); У відповідності до приписів частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 3) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; 6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; 7) визнання боржника банкрутом; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону. 14) списання згідно із Законом України«Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа. Згідно з частинами першою та другою статті 50 наведеного Закону, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. У відповідності до частин третьої - п`ятої статті 60 наведеного Закону з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Отже, у разі повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі пункту 5 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження не є закінченим. При цьому, державному виконавцю не надано право на зняття арешту з майна боржника, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення. 02.06.2016 прийнято Закон України «Про виконавче провадження» в новій редакції №1404-VIII (надалі Закон №1404-VIII) Постанови про повернення судового наказу № 2-н-1645/10 від 20.04.2017 та судового наказу № 812/1971/12 від 20.04.2017, винесені на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України « Про виконавче провадження» №1404-VIII. Згідно вимогами п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону №1404-VIII, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, що передбачено ч.5 ст.37 Закону №1404. Статтею 39 Закону №1404 передбачені підстави для закінчення виконавчого провадження. Відповідно до ст. 39 Закону №1404 виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. Згідно з ч. 1, 2 ст.40 Закону № 1404 у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закінчення договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Підсумовуючи викладені вимоги Закону України «Про виконавче провадження» в обох редакціях, суд приходить до висновку, що зняття арешту з майна боржника пов`язується із закінченням виконавчого провадження, а не з поверненням виконавчого документа стягувачу. При цьому суд зауважує, що у стягувача залишається право на поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, у разі доведеності (ст. 433 ЦПК України). Також суд враховує, що відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Згідно вимог п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, обов`язковість рішень суду є одною із основних засад судочинства, отже невиконання судового рішення є порушенням норм Конституції України, які є нормами прямої дії. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року. У пілотному рішенні у справі "Бурдов проти Росії" від 7 травня 2002 року Європейський суд, вказав, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод кожному надано право звертатися до національного суду у разі виникнення спору про його цивільні права ("право на суд"), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що представляє собою право на порушення позовного провадження у національних судах з питань цивільно-правового характеру; але таке право на судовий захист було б ілюзорним, якби система правова держави-учасника Європейської конвенції не виключала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, залишалося б не виконаним. Також, визнається неприпустимим, що п. 1 ст. 6 Конвенції, деталізовано визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд їхньої справи національним судом, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень. Європейський суд наголосив, що виконання рішення суду, яке ухваленого будь-яким національним судом, повинно розглядатись як складова "судового розгляду" . У справі "Soering vsUK" [5] Європейський суд визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Судовий захист прав особи, як і діяльність суду, не може вважатися ефективним, якщо рішення суду не буде виконано або виконано неналежним чином і без подальшого контролю суду за їх виконанням. Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи підставу звернення позивача до суду, а саме пропуск відповідачами строків пред`явлення виконавчих документів до виконання, суд зазначає, що незважаючи на повернення виконавчих документів стягувачам, у останніх залишається право на поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, у разі доведеності, а разом з тим виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При цьому, суд враховує, що виконавчі документи повернуті стягувачам, та матеріали справи не містять доказів про виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя по справі №2-н-1645/10 та рішень Комунарського районного суду м. Запоріжжя по справам № 812/1971/12 та №333/5544/13, а також, враховуючи, що зняття арешту з майна боржника пов`язується із закінченням виконавчого провадження, а не з поверненням виконавчого документа стягувачу, у якого залишається право на поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, у разі доведеності (ст. 433 ЦПК України), відсутні підстави для скасування арештів, відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV та №1404, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що підстави для зняття арешту з майна, належного позивачу відсутні, через що, у задоволенні позову слід відмовити. На підставі Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору за звернення до суду з даним позовом та враховуючи, що суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, витрати по сплаті судового збору слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed