Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 05.05.2008 р. по 04.06.2015 р. у сумі 1583279 грн. Позов мотивує тим, що працював на посаді пілота у ДАП "Львівські авіалінії" з 1994 року, а з 05.05.2008 р. звільнений з роботи без видачі трудової книжки, без згоди Вільної професійна спілка інженерно-технічних працівників ДАП «Львівські авіалінії», де він перебував на обліку та був обраний на виборну посаду голови наглядової ради, рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 22.10.2008 року таке звільнення визнано незаконним, рішення вступило в законну силу.12.01.2010 року позивач звернувся до суду з позовом з позовом про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку та видачі трудової книжки, довідок про заробітну плату та наліт годин при звільненні, відшкодування моральної шкоди. 26.12.2011 року апеляційний суд Львівської області по справі № 22-Ц-4046/11 вирішив: «Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 11 квітня 2011 р. по справі №2-447/11 в частині відмови у стягненні середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки та моральної шкоди скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення. Стягнути з Державного авіапідприємства „Львівські авіалінії"" в користь [PERSON] середній заробіток за затримку видачі трудової книжки в сумі 22119 грн. 44 коп. та моральну шкоду в сумі 2000 грн.». 27.01.2012 року позивач отримав виконавчий лист на виконання вказаного рішення суду, 20.02.2012 року постановою державного виконавця закінчено виконавче провадження без виконання рішення суду. Рішенням суду від 18.01.2013р. по справі №1309/10133/12 зобов'язав Державне авіапідприємство «Львівські авіалінії» внести зміни дати звільнення у трудовій книжці позивача з 05.05.2008 р. на 17.02.2009 р., але за вказаний період з 05.05.2008 р. н 17.02.2009 р. відповідач середню заробітну плату не нарахував, розрахунок боргу по заробітній платі по новій даті звільнення не провів, не сплатив внески в пенсійний фонд. Оскільки рішення суду від 26.12.2011 р. по справі № 22-Ц-4046/11 не виконане по даний час, середній заробіток повинен бути перерахований з урахуванням нової дати звільнення в трудовій книжці, росту мінімальної заробітної плати, індексації та компенсації за весь період затримки у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 1583279,32 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку. Такими діями відповідача позивачу завдано значної моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 10000 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, покликаючись на мотиви позову, просить задоволити позов. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. У зв'язку із повторною неявкою представника відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого, судом ухвалено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі даних та доказів. Представник третьої особи Вільної професійна спілка інженерно-технічних працівників ДАП «Львівські авіалінії» Верес В.М. позов підтримав, просить задоволити в повному обсязі. Вислухавши позивача, представника третьої оосби, оглянувши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у день звільнення, а якщо в день звільнення працівник не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок, при відсутності спору про розмір підприємство, установа організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно зі ст. 2 Закону України "Про оплату праці" структура заробітної плати складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати, а також інших заохочувальних та компенсаційних виплат. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Виходячи із п. 20, 25 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24 грудня 1999 р. № 13 суд, встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Таке ж роз'яснення цієї норми права, крім наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, надав і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу. Окрім того, з даного рішення вбачається, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Згідно Рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 року № 8-рп/2013 щодо прав працівника на судовий захист у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці, відповідно до ст. 43 та ст. 55 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю працівник може захистити в суді, та у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. З копії трудової книжки (а.с. 5) вбачається, що [PERSON] з 10.10.1994 р. перебував у трудових відносинах із ДАП "Львівські авіалінії". Рішенням суду від 18.01.2013р. по справі №1309/10133/12 зобов'язав Державне авіапідприємство «Львівські авіалінії» внести зміни дати звільнення у трудовій книжці позивача з 05.05.2008 р. на 17.02.2009 р. Рішенням апеляційного суду Львівської області від 26.12.2011 року рішення Залізничного районного суду м. Львова від 11 квітня 2011 р. по справі №2-447/11 в частині відмови у стягненні середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки та моральної шкоди скасовано і в цій частині ухвалено нове рішення. Стягнуто з Державного авіапідприємства „Львівські авіалінії"" в користь [PERSON] середній заробіток за затримку видачі трудової книжки в сумі 22119 грн. 44 коп. та моральну шкоду в сумі 2000 грн. 27.01.2012 року позивач отримав виконавчий лист на виконання вказаного рішення суду, 20.02.2012 року постановою державного виконавця закінчено виконавче провадження без виконання рішення суду. Позивачем представлено розрахунок різниці заборгованості по заробітній платі за час вимушеного прогулу з врахуванням індексації та компенсації в розмірі 1583279,32 грн. Відповідач не надав суду розрахунку, який би спростовував проведений позивачем розрахунок, а тому саме в такому розмірі підлягає задоволенню позовна вимога про стягнення різниці заборгованості по заробітній платі за час вимішеного прогулу. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставин, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином, судом встановлено, що ДАП "Львівські авіалінії" при звільненні і по теперішній час не виплатило [PERSON] розрахункових сум, а тому згідно вимог ст. 117 КЗпП України на з відповідача слід стягнути її користь середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 05.05.2008 р. по 04.06.2015 р. у розмірі 1583279,32 грн. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Постанова Пленуму ВСУ Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.995 р. №4 зазначає, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП, якщо наявні порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплата належних йому грошових сум, тощо), які призвели до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодувати моральну (немайнову) шкоду покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності (п.13). Як встановлено в судовому засіданні позивач переніс значні моральні страждання, а тому позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню, з відповідача слід стягнути моральну шкоду в розмірі 10000 грн. З відповідача також слід стягнути на користь держави 3654 грн. судового збору.

Outcome: approved