Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

У червні 2014 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просили в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 134324,46дол.США, що еквівалентно 1357912,84 гривень, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок з прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], шляхом передачі банку права власності на вказане майно; припинити право власності [PERSON] на вказаний житловий будинок та визнати за ПАТ "Дельта Банк " право власності на вказаний предмет іпотеки; виселити з житлового будинку всіх осіб, які зареєстровані та проживають за даною адресою; витребувати від відповідачів правовстановлюючі документи на вказаний будинок та стягнути судовий збір. В обґрунтування позову позивач вказує на те, що 31.01.2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11292036000, відповідно до умов якого остання отримала кредит в сумі 70800,0дол.США, який зобов'язалася повернути у повному обсязі в строк до 30.01.2015 року або достроково зі сплатою 13,4% річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором [PERSON] передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 118,0кв.м, житловою площею 70,3кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS], про що між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] було укладено Договір іпотеки № б/н від 31.01.2008 року. Обтяження нерухомого майна іпотекою було зареєстровано Банком у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек. 08.12.2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" (яке змінило назву з АКІБ "УкрСиббанк") та ПАТ "Дельта Банк" було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, а тому до них перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Відповідач умови договору не виконує і станом на 21.03.2014 року перед банком в нього виник борг в сумі 134 324,46 доларів США, що згідно з курсом НБУ становить 1357912,84 гривень. Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником свого основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду. Вважають, що зареєстроване за іпотекодавцем право власності на предмет іпотеки, яке не припинено, може стати підставою для відмови у реєстрації права власності за іпотекодержателем, що вбачається зі змісту ст.19, п.6 ч.1 ст.24 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно". Тому з метою захисту своїх прав просять припинити право власності іпотекодавця на предмет іпотеки. Оскільки для проведення реєстрації права власності в реєстраційній службі потрібно надати правовстановлюючі документи, просять також витребувати від іпотекодавця технічний паспорт, правовстановлюючі документи на предмет іпотеки (або їх дублікати) та ключі від будинку. Крім того мешканці спірного будинку чинять перешкоди у доступі до предмету іпотеки, а тому просять їх виселити. Пославшись на викладене, просили позов задовольнити. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином. Відповідачка [PERSON] просила розглядати справу в її відсутність, позовні вимоги не визнала, направила для участі у справі свого представника. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, просила в їх задоволенні відмовити з підстав, викладених в запереченнях. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в їх відсутність та просив вирішити справу у відповідності до норм закону з урахуванням наданих ними до суду письмових пояснень. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 31.01.2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11292036000, відповідно до умов якого остання отримала кредит в сумі 70800,0 дол США, який зобов'язалася повернути у повному обсязі в строк до 30.01.2015 року або достроково зі сплатою 13,4% річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором [PERSON] передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 118,0 кв.м, житловою площею 70,3 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується укладеним між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] Договором іпотеки № б/н від 31.01.2008 року. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю [PERSON] на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно на бланку серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Миколаївської міської ради Миколаївської області 03.01.2008 року на підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради Миколаївської області від 27.11.2007 року за № 2277, зареєстрованого в КП "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації" 03.01.2008 року в книзі № 44, номер запису 9104 та в ЕРПВНМ за р.№3274268. Договір іпотеки посвідчений нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Горбуровим К.Є. Обтяження нерухомого майна іпотекою було зареєстровано Банком у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек. 08.12.2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" (яке змінило назву з АКІБ "УкрСиббанк") та ПАТ "Дельта Банк" було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, а тому до них перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. У зв'язку з тим, що відповідач умови кредитного договору не виконує, станом на 21.03.2014 року, перед банком утворився борг в сумі 134 324,46 доларів США, що згідно з курсом НБУ становить 1 357 912,84 гривень. Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до положень статей 589, 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, у встановлений строк (термін). Частиною першою статті 33 та статті 39 Закону України "Про іпотеку " передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Враховуючи той факт, що [PERSON] на праві власності належить житловий будинок загальною площею 118,0 кв.м, іншого нерухомого житлового майна немає, суд вважає, що до спірних правовідносин може бути застосовано мораторій, встановлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». В той же час суд зазначає, що встановлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян України, наданого як забезпечення зобов'язань за кредитами в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Така правова позиція викладена Верховним Судом України у справі за № 6-46цс15. Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову. Оскільки основна позовна вимога про звернення стягнення судом не задоволена, то суд не немає підстав і для задоволення похідних від неї позовних вимог про виселення, визнання права власності на предмет іпотеки, припинення права власності на предмет іпотеки.

Outcome: dismissed