Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

[PERSON] 09.06.2020 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з даним позовом до Леляцької сільської ради Жмеринського району, виконкому Жмеринської міської ради та Жмеринської міської ради про відшкодування моральної шкоди. У позовній заяві позивачем [PERSON] викладено наступну позицію. Станом на червень 2018 року вона розпочала приватизацію земельної ділянки прилеглої до її будинку, розташованого по [ADDRESS] . Приватизованим нею земельним ділянкам присвоєно такі кадастрові номери: №0521083600:01:003:0066 площею 0,0473 га, №0521083600:01:003:0067 площею 0,1145 га, №0521083600:01:003:0076 площею 0,27 га. Вказані земельні ділянки з правого від входу до будинку позивача боку межують із земельними ділянками площею 0,25 га, кадастровий номер 0521083600:01:003:0052, та площею 0,235 га, кадастровий номер 0521083600:01:003:0051, власником яких є [PERSON] . З правого боку земельні ділянки позивача межують із земельною ділянкою померлої [PERSON] , спадкоємці якої не оформили право на спадщину, відтак вважає, що ці землі покійної [PERSON] перебувають у комунальній власності Леляцької сільської ради. На час звернення до суду та на момент виникнення спірних правовідносин земельною ділянкою покійної [PERSON] користується [PERSON] . Дістатися до земельних ділянок позивача за кадастровими номерами 0521083600:01:003:0067 та 0521083600:01:003:0076, що розташовані на відстані 72 м від її земельної ділянки кадастровий номер 0521083600:01:003:0066, можливо лише через земельну ділянку кадастровий номер 0521083600:01:003:0082, яка є комунальною власністю Леляцької сільської ради. За рішенням Жмеринської міської ради від 22.11.2019 року №916 Леляцька сільска рада ввійшла до складу Леляцького старостинського округу Жмеринської міської об`єднаної територіальної громади. Рішенням №1033 від 27.02.2020 року Жмеринська міська рада надала позивачу [PERSON] право сервітутного користування земельною ділянкою кадастровий номер 0521083600:01:003:0082, уклала з нею відповідний договір і передала їй цю земельну ділянку згідно акту від 10.03.2020 року. 03.09.2019 року сусід позивача - [PERSON] спільно із землекористувачем іншої суміжної земельної ділянки - [PERSON] від земельної ділянки [PERSON] до земель померлої [PERSON] через земельну ділянку Леляцької сільської ради навмисно пролили фекалії та протягнули металевий трос з метою перешкоди позивачу проходити на вказані її земельні ділянки. Тривалий час Леляцька сільська рада не вжила заходів реагування до [PERSON] і до [PERSON] та не притягнула останніх до відповідальності, відповідно як власника земельної ділянки і як землекористувача земельної ділянки, із яких було розпочато розлиття фекалій на територію Леляцької сільської ради. Таку ж бездіяльність до порушників вчинили Жмеринська міська рада, до складу якої з 22.11.2019 року увійшла Леляцька сільска рада, та виконком Жмеринської міської ради, що є її виконавчим органом в межсесійний період. Протиправність дій Леляцької сільської ради позивач станом на 05.11.2019 року вимушена була визнати протиправними за рішенням Вінницького окружного адміністративного суду, яке набуло законної сили. Незважаючи на відкрите виконавче провадження за вказаним рішенням суду, Леляцька сільська рада до часу звернення із цим позовом до суду не визначилася з тим, хто пролив фекалії на межах вказаних земельних ділянок. За уточненими позовними вимогами [PERSON] просила стягнути на її користь моральну шкоду в сумі по 10000 грн. з кожного із заявлених відповідачів. Оспорювану моральну шкоду визначила з підстав того, що внаслідок протиправної бездіяльності відповідачів вона втратила нормальні життєві зв`язки, був змінений звичний спосіб її життя, що потребувало додаткових зусиль для організації свого життя; у неї суттєво погіршився стан здоров`я і вона була змушена тривалий час лікуватись від хвороб, які стали наслідком її хвилювань; вона мала перешкоди у користуванні належними їй земельними ділянками, вихід на територію яких було перекрито фекаліями, які були пролиті на території Леляцької сільської ради; також відповідачі порушили її право у належний спосіб проживати на території свого домоволодіння, так як запахи від пролитих фекалій тривалий час проникали у помешкання позивача і в такий спосіб погіршували стан здоров`я її та її родини (а.с.1-8, 26-36, 39-46, 64-74). Ухвалами Жмеринського міськрайонного суду від 16.06.2020 року позовні заяви [PERSON] було залишено без руху із наданням позивачеві строку для усунення встановлених судом недоліків (а.с.23,61). Ухвалами Жмеринського міськрайонного суду від 13.07.2020 року за наслідками усунення недоліків позовів відкрито провадження у справі, призначивши її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; об`єднано цивільні справи №130/1201/20 та №130/1204/20 в одне провадження за тотожністю учасників справ та предмету цивільного спору (а.с.37,75). 15.08.2020 року представником відповідача Жмеринської міської ради - Козаком Г.Г. подано відзив на позовну заяву, за змістом якого просив у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі, посилаючись на недоведеність причинно-наслідкового зв`язку суттєвого погіршення стану здоров`я позивача із протиправною бездіяльністю відповідачів, а також мотивуючи неактуальністю зазначених в позові подій у зв`язку з вирішенням наразі питання стосовно забруднення території; додатково зауважив щодо непредставлення позивачем належних та допустимих доказів на доведеність відповідача у спричиненні їй моральної шкоди (а.с.85-88). Рештою відповідачів відзиву на позов не представлено, позивачем [PERSON] не подавалась відповідь на відзив відповідача Жмеринської міської ради В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві. Пояснив, що позивач [PERSON] була обмежена у можливості користуватись власними земельними ділянками з кадастровими номерами 0521083600:01:003:0066, 0521083600:01:003:0067 та 0521083600:01:003:0076 у зв`язку із забрудненням [PERSON] та [PERSON] фекаліями суміжної земельної ділянки комунальної власності, а відповідачами упродовж тривалого часу не було здійснено заходів реагування щодо відновлення до норм чинного законодавства та згідно рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05.11.2019 року. Внаслідок цього погіршився стан здоров`я позивача та членів її родини, оскільки запахи від пролитих фекалій тривалий час проникали до помешкання позивача [PERSON] , що не давало змоги їй в належний спосіб проживати в своєму домоволодінні. Просив задоволити позов. Представник відповідачів Жмеринської міської ради та виконкому Жмеринської міської ради - Козаков К.Г. у задоволенні заявлених позовних вимог [PERSON] просив відмовити, оскільки відсутні належні докази причинно-наслідкового зв`язку погіршення стану здоров`я позивача [PERSON] . Вказані нею обставини та події фактично недоведені. Позивачем за змістом позову зазначені події, які не є актуальними, позаяк питання стосовно забруднення території наразі вирішено, фекалії з поверхні земельної ділянки прибрані. Вважає, що підтверджень бездіяльності відповідачів позивачем не надано та вину не доведено. Твердження представника позивача мають формальний та голослівний характер. Представник відповідача Леляцької сільської ради Жмеринського району за належним викликом в судове засідання не з`явився, поважних причин своєї неявки не повідомив, що не перешкоджає судовому розгляду даної справи. На підставі пояснень представників сторін та безпосередньо досліджених у судовому засіданні доказів судом встановлено судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії довідки Жмеринської міськрайонної МСК серії 10 ААВ №538963 позивачеві [PERSON] визначено другу групу інвалідності загального захворювання з 05.02.2014 року безстроково (а.с.9,47). Згідно копії рішення Жмеринської міської ради Вінницької області від 27.02.2020 року №1033 позивачу [PERSON] встановлено особистий сервітут у межах допустимого функціонального використання земельної ділянки в [ADDRESS] , площею 0,0178 га, кадастровий номер 0521083600:01:003:0082, у тому числі 0,0178 га під ріллею, за рахунок земель комунальної власності, для права проходу та проїзду на велосипеді на умовах безоплатного користування строком на 5 років (а.с.9 на звороті, а.с.47 на звороті). Відповідно до копії акту приймання-передачі від 10.03.2020 року Жмеринська міська рада передала, а [PERSON] прийняла в особистий сервітут земельну ділянку площею 0,0178 га, кадастровий номер 0521083600:01:003:0082, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідно до рішення 57 сесії міської ради 7 скликання від 27.02.2020 року №1033 за рахунок земель комунальної власності, для права проходу та проїзду на велосипеді. При цьому сторонами також погоджено, що земельна ділянка не забруднена відходами виробництва, сміттям, радіоактивними, хімічними та іншими шкідливими для здоров`я речовинами і може використовуватись за функціональним призначенням. Землекористувач, тобто позивач [PERSON] , оглянула земельну ділянку в натурі, ознайомилася з її кількісними та якісними характеристиками, підземними та надземними спорудами і об`єктами, і претензій до Жмеринської міської ради не має (а.с.10,48). Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 02.06.2020 року, на підставі договору про встановлення особистого сервітуту №456 за позивачем [PERSON] зареєстровано право користування (сервітут) до 10.03.2025 року, з правом пролонгації (а.с.10 на звороті, а.с.48 на звороті). Відповідно до копії акту від 03.05.2019 року №191, комісія виконкому Леляцької сільської ради Жмеринського району в складі сільського голови [PERSON] і землевпорядника сільської ради [PERSON] провели обстеження сусідніх земельних ділянок за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS] ; землекористувачам земельних ділянок по [ADDRESS], [ADDRESS] [PERSON] рекомендовано відновити межі земельних ділянок зі сторони [ADDRESS], [ADDRESS] для можливості проходу до земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS] по причині того, що неможливо іншим шляхом добиратися до власної земельної ділянки (а.с.11,49). Згідно копії рішення Жмеринської міської ради від 22.11.2019 року №916 утворено на території Жмеринської міської об`єднаної територіальної громади Леляцький старостинський округ з центром в с.Леляки, до складу якого входять території сіл Подільське, Тартак, Леляки, Мала Жмеринка Жмеринського району Вінницької області (а.с.11 на звороті, а.с.49 на звороті). Відповідно до копії рішень Вінницького окружного адміністративного суду від 05.11.2019 року та від 17.12.2019 року визнано протиправною бездіяльність Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, яка полягає у невжитті заходів реагування щодо дотримання вимог санітарних норм на земельній ділянці з кадастровим номером 0521083600:01:003:0082 та її межах; зобов`язано Леляцьку сільську раду Жмеринського району Вінницької області вжити заходів реагування щодо земельної ділянки з кадастровим номером 0521083600:01:003:0082 та її меж в порядку, передбаченому п.п.1 та п.п.12 п."б" ч.1 ст.33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", в решті вимог адміністративних позовів [PERSON] відмовлено (а.с.12-14,50-52). Згідно копій постанов про відкриття виконавчого провадження від 13.01.2020 року ВП №60959614 та від 24.02.2020 року ВП №61363381, за виконавчими листами №120/3198/19-а і №120/3351/19-а згідно вказаних вище рішень адміністративного суду відкриті виконавчі провадження щодо зобов`язання вжити заходів реагування щодо дотримання вимог санітарних норм на земельній ділянці з кадастровим номером 0521083600:01:003:0082 Леляцькою сільською радою Жмеринського району (а.с.15,53). Відповідно до копії повідомлення Жмеринської міської ради Вінницької області від 12.05.2020 року №19 за заявою [PERSON] про отримання публічної інформації останній було надано перелік банківських рахунків, з яких здійснюється фінансування діяльності виконкому Жмеринської міської ради, а також представлено статут територіальної громади м.Жмеринка Вінницької області (а.с.16,54). Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані та представлені із дотриманням вимог закону, містять відомості, які мають значення щодо заявленого цивільного спору. Суд не приймає до уваги, визнаючи неналежними доказами копії огляду лікаря невропатолога, направлення на консультації до лікаря-спеціаліста (а.с.16 на звороті, 54 на звороті; 17,55), фіскальних та товарних чеків на придбання медичних та лікарських засобів (а.с.19-21, 57-59), оскільки вони не підтверджують обставини, викладені в позовній заяві, так як самі по собі визначають лише ознаки неналежного стану здоров`я позивача [PERSON] у відповідний період часу, однак, не доводять причинно-наслідкового зв`язку цих обставин безпосередньо із діями або бездіяльністю саме відповідачів у справі, заздалегідь не виключаючи можливості погіршення стану здоров`я [PERSON] з будь-яких інших причин чи проявів діяльності інших осіб, надто з огляду на її літній вік, а також встановлення їй другої групи інвалідності загального захворювання безстроково іще за п`ять років до часу вказаних у позові подій. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно положень ст.12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до вимог ч.1, п.8,9 ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. У відповідності до положень ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Так, виходячи з аналізу наведених правових норм, обов`язковою умовою настання цивільної відповідальності за спричинення особі моральної шкоди законом визначено неправомірність дій та наявність вини особи, яка її завдала. Незаконними є діяння, які суперечать приписам законів та інших нормативних актів або здійснені поза межами компетенції вказаних осіб. Незаконність рішення, дії чи бездіяльності заподіювача шкоди повинна бути доведена. Відповідні роз`яснення щодо обов`язку суду з`ясувати відповідні обставини містяться у п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди". Суд визнає необгрунтованими доводи сторони позивача стосовно неправомірної бездіяльності відповідачів, яка полягає у непритягненні до відповідальності фізичних осіб [PERSON] та [PERSON] , відповідно як власника та користувача земельних ділянок, із яких було розпочато розлиття фекалій та території Леляцької сільської ради, а також незастосування даним органом місцевого самоврядування ніяких дій до порушників і після відкриття виконавчого провадження, виключно підставами чого визначено обгрунтування позовних вимог до відповідача Леляцької сільської ради за змістом позовної заяви, і про зміну або доповнення яких у встановленому порядку до початку розгляду справи по суті не заявлено, оскільки рішеннями Вінницького окружного адміністративного суду від 05.11.2019 року та від 17.12.2019 року відмовлено у задоволенні позовних вимог адміністративних позовів [PERSON] саме в частині визнання протиправною бездіяльності Леляцької сільської ради щодо невжиття заходів реагування безпосередньо до фізичних осіб [PERSON] і [PERSON] за порушення останніми прав позивача через залиття фекаліями меж її земельної ділянки кадастровий номер 0521083600:01:003:0066 та земельної ділянки комунальної власності кадастровий номер 0521083600:01:003:0082, забиття металевих виробів та монтування металевого канату по межі вказаних земельних ділянок, що унеможливлювало позивачу можливість проходу до її земельної ділянки кадастровий номер 0521083600:01:003:0067. Так як вказані судові рішення набули законної сили, вказані обставини, встановлені цими рішенням суду у адміністративних справах, згідно положень ч.4 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню при розгляді даної цивільної справи, у якій бере участь позивач [PERSON] , щодо оскаржуваних прав якої встановлено ці обставини. Із урахуванням цього, відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства суд визнає необгрунтованими заявлені позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення на її користь моральної шкоди з відповідача Леляцької сільської ради. Також судом визнаються безпідставними позовні вимоги [PERSON] , пред`явлені щодо відповідачів Жмеринської міської ради та її виконавчого комітету, неправомірність бездіяльності яких відносно фізичних осіб [PERSON] і [PERSON] заздалегідь не оспорювалась позивачем [PERSON] в адміністративному суді, а питання заміни боржника у виконавчому провадженні в порядку примусового виконання вказаних рішень Вінницького окружного адміністративного суду від 05.11.2019 року та від 17.12.2019 року згідно пояснень представника позивача у встановленому порядку не вирішувалась, надто з огляду на те, що державна реєстрація юридичної особи Леляцької сільської ради Жмеринського району Вінницької області згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що містяться у вільному доступі на сайті Міністерства юстиції України, до теперішнього часу є чинною. Окрім того, погоджені позивачем [PERSON] відомості, що наведені у вказаному вище акті прийому-передачі земельної ділянки від 10.03.2020 року, стосовно належного стану земельної ділянки кадастровий номер 0521083600:01:003:0082, що передана їй у сервітутне користування, та незабрудненості її жодними шкіливими речовинами, спростовують доводи представника позивача щодо залишення до теперішнього часу залишків фекалій, які за твердженнями позивача [PERSON] були розлиті саме на вказаній земельній ділянці комунальної власності. Отже, іще до моменту виникнення права [PERSON] на сервітутне використання земельної ділянки кадастровий номер 0521083600:01:003:0082, яке законом визначається з часу державної реєстрації земельного сервітуту і попередньо дії щодо чого передбачено складання акту прийому-передачі відповідної земельної ділянки, вже не існувало жодних перешкод щодо її використання позивачем [PERSON] чи інших порушень її оспорюваних прав. Таким чином, стороною позивача всупереч власного обов`язку доказування не доведено суду належними та допустимим доказами саме незаконності дій (бездіяльності) заявлених у якості відповідачів органів місцевого самоврядування, власне яка є обов`язковою умовою цивільної відповідальності щодо оспорюваної моральної шкоди, відтак не довів факту заподіяння йому моральної шкоди заявленими діями (бездіяльністю) даних відповідачів. З урахуванням сукупності наведеного в ході судового розгляду справи по суті не встановлено та позивачем не доведено, що відповідачами порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду. Також позивачем не доведено обґрунтування підставності власних позовних вимог, не надано доказів на підтвердження вказаних нею обставин, не доведено протиправність діяння заподіювачів моральної шкоди, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням кожного із заявлених заподіювачів та вини останніх у її спричиненні, відтак суд доходить висновку, що позов підлягає залишенню без задоволення у повному обсязі. З огляду на наявність визначених законом підстав звільнення позивача від сплати судового збору ці судові витрати слід віднести на рахунок держави. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed