Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

Направленою заявою позивачі просять визнати за ними по 1/2\~ як за спадкоємцями за законом після померлого батька право власності на земельну частку (пай) загальною площею 4,84 га, яка перебуває в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства "ім. Кірова" в с. Улянівка Житомирського району Житомирської області. В обґрунтування заяви вказують, що нотаріусом їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на таку спадщину, а відтак - змушені звертатись до суду з даним позовом. У судове засідання сторони не з`явились. Позивачі подавли заяви про розгляд справи без їх участі, заяву підтримали та просили її задовольнити. Відповідач свого ставлення до позовної заяви не висловив, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам, встановленим реченням другим ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини та відповідно ним правовідносини. [INFO] померла мити позивачів [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 27.02.1999 року (а.с. 15). [INFO] помер батько позивачів [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17.11.2020 року (а.с 14). Факт рідства позивачів з останніми підтверджується свідоцтвами про народження позивачів (а.с. 17-18). Позивачі є спадкоємцями після смерті батька, що підтверджується довідками приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Андруса А.В. №267/02-31 та №265/02-31 від 26.08.2021 року (а.с. 12-13). Після смерті батька позивачів відкрилася спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) із земель колективної власності загальною площею 4,84 га, яка перебуває в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства "ім. Кірова" в с. Улянівка Житомирського району Житомирської області. Відповідно до довідки виконкому Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 13.07.2021 року №397 згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) у землях, які перебувають у колективній власності реформованого КСП ім. "Кірова" с. Улянівка Житомирського району Житомирської області, розміром 4, 84 га, дійсно рахується сертифікат серії ЖТ №0144116 за [PERSON] (а.с. 19-20). Такий сертифікат було втрачено. Постановами приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Андруса А.В. №264/02-31 та №266/02-31 від 26.08.2021 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу (сертифіката на право на земельну частку (пай)) (а.с. 10-11). Правовідносини, що склались між сторонами в даній справі, врегульовані наступними положеннями норм матеріального та процесуального закону. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78, ст. 81 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ч. 1 ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч. 1 ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч. 1 ст. 1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу) (ч. ч. 1 - 2 ст. 1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна (ч. ч. 1, 2 ст. 1221 ЦК України). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч. ч. 1 - 3 ст. 1223 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ч. 1 ст. 1233 ЦК України). Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (ч. ч. 1, 2 ст. 1236 ЦК України). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ч. ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України). Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1266 ЦК України). Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч. 1 ст. 1267 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст. 1268 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року №7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналіз встановлених судом фактичних обставин справи та норм закону, що їх регулюють, у своїй сукупності дає підстави суду для задоволення позову, адже як з`ясовано, батько позивачів за життя був власником спірного нерухомого майна, однак у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів позивачі, в даний час, унеможливлені у прийнятті спадщини. Також, судом встановлено, що заявники мають законне право на отримання у власність права на нерухоме майно і не можуть бути позбавлені цього права, оскільки набуття ними права власності, як спадкоємцями за законом після смерті батька, чітко передбачено нормами ЦК України. Водночас, розглядаючи питання щодо розподілу судових витрат у справі, враховуючи відповідні заяви позивачів, суд вирішує залишити судові витрати у вигляді судовий збору за заявниками. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved