Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

10.04.2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що понад 17 років 11 місяців перебував в трудових відносинах з відповідачем ДП " СхідГЗК". Під впливом шкідливих факторів у нього виникли захворювання- вібраційна хвороба першого-другого стадії від комбінованої вібрації з вегетативно-сенсорною поліневропатією верхніх кінцівок в поєднанні з попереко-крижовою радикулопатією з помірними статико-динамічним порушеням, больовим і м"язово-тонічним синдромами, остеоартрозом ліктьових і колінних суглобів. Хронічний бронхіт, ЛН першого ст. Висновком ДУ " Інститут медицини праці НАМН України" від 25.12.2014 року вказані захворювання були визнані як професійні. Висновком Кіровоградської обласної МСЕК було встановлено 45 % втрати працездатності та третю групу інвалідності. Через професійні захворювання і втрату працездатності він переживає моральні страждання, які пов'язані з постійним болем, не можливістю займатися улюбленими справами, обмеженістю в спілкуванні, потребою медикаментозного догляду, тим, що в 41 років став інвалідом, змушений жити на пенсію, неможливістю допомагати рідним по господарству, неможливістю повноцінно спілкуватися з оточуючими, тому вважає, що йому заподіяна моральна шкода, яку він просить стягнути з ДП " СхідГЗК", яку оцінює в 100 000 грн.. Представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позові. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що саме з причини несвоєчасного з боку ДЗ " СМСЧ" №17 виявлення ранніх ознак гострих та хронічних профзахворювань та рекомендацій щодо можливості продовжувати ним виконувати роботу в умовах небезпечних виробничих факторів і виникли профзахворювання у позивача, що призвели до його звільненя. Крім того, позивачу було запропоновано вакансії інших посад, але останній відмовився від переведення на іншу посаду. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, судом встановлені наступні обставини. Позивач на протязі 17 років 11 місяців працював на ДП СхідГЗК, 06.11.2014 року був звільнений в зв"язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров"я, що вбачається з копії трудової книжки. Відповідно до ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних та нешкідливих умов праці на всіх підприємствах, установах, організаціях покладається на власника або уповноваженого ним орган. Висновком Українського науково-дослідного інституту промислової медицини в м. Кривий Ріг від 25.12.2014 року захворювання позивача внаслідок роботи в особливо шкідливих умовах праці визнано як професійні захворювання. 28.04.2015 року позивачу висновком огляду бюро Кіровоградської обласної МСЕК було встановлено 45 % втрати працездатності та третю групу інвалідності. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України у п. 13 постанови від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин ( незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоровя умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обовязок по відшкодуванню моральної ( немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання від 24.02.2015 року причиною професійного захворювання [PERSON] є тривалий термін роботи в особливо важких та особливо шкідливих умовах праці обумовлених технологічним процесом на Смолінській та Новокостянтинівській шахті ДП Схід ГЗК. Незабезпечення з боку ДЗ " СМСЧ№17 МОЗ України": своєчасного виявлення ранніх ознак гострих і хронічних профзахворювань, несвоєчасне вирішення питання щодо можливості працівника продовжувати роботу в умовах дії шкідливих та небезпечних виробничих факторів і трудового процесу, які в подальшому спричинили профзахворювання працівника. На підставі санітарно- гігієнічної характеристики № 48 від 17.11.2014 року, виходячи з найгірших показників, працю [PERSON] в період роботи можна віднести до ІІІ класу 4-го ступеню шкідливості та небезпеки. [PERSON] після встановлення, що він за станом здоров"я, висновок ЛКК від 30.09.2014 року № 1199, було запропоновано ряд вакансій на Новокостянтинівській шахті ДП " СхідГЗК", без фізичних навантажень на поверхні, без переохолоджень, пилу, вібрації та шуму, тобто, легшу роботу , останній відмовився та був звільнений внаслідок стану здоров"я. В порушення ст. 6 Закону України Про охорону праці [PERSON] не було забезпечено на робочому місці ДП Східний ГЗК безпечних умов праці. Позивач переживає постійний фізичний біль і душевні страждання в зв'язку з ушкодженням здоров'я і погіршенням можливостей реалізації своїх звичок і бажань, погіршенням відносин з оточуючими людьми, ним втрачаються звичайні життєві зв'язки на поновлення яких потрібно докладати додаткових зусиль, тому суд вважає, що позивачу заподіянням професійного захворювання заподіяна моральна шкода, обовязок по відшкодуванню якої необхідно покласти на ДП Східний гірничо-збагачувальний комбінат . Враховуючи вимоги розумності і справедливості, глибину фізичних та душевних страждань позивача, погіршення його здібностей і обсяг вимушених змін в житті, враховуючи наявність професійних захворювань в його віці та те, що в 41 років він став інвалідом, внаслідок отриманих професійних захворювань його було звільнено з роботи, на даний час не має змоги самостійно заробляти собі та родині на прожиття, а живе за рахунок пенсії, яку отримує по інвалідності, на даний час йому протипоказана важка праця, за висновком МСЕК він потребує медичного та санаторного лікування, крім того, постійно відчуває біль, через свій хворобливий стан змушений буде постійно лікуватися, все це призводить до душевних та моральних страждань, тому суд вважає, що сума відшкодування моральної шкоди повинна складати 13 000 грн.. Відповідно до ч.1 п.3 ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя чи смертю. Так як, позивач за час роботи на ДП Східний гірничо-збагачувальний комбінат отримав професійне захворювання, у зв"язку з несвоєчасним вирішенням питання щодо можливості працівника продовжувати роботу в умовах дії шкідливих та небезпечних виробничих факторів і трудового процесу, які в подальшому спричинили профзахворювання працівника з боку ДЗ " СМСЧ№17 МОЗ України та йому висновком МСЕК встановлено 45% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності, постійно хворіє, переживає фізичні та моральні страждання, більшу частину свого життя присвятив роботі на даному підприємстві, тому суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: approved