Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить постановити рішення, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Рожнятівський район, смт. Брошнів-Осада, вул. Морозенка, 49а, який належить [PERSON], та на земельну ділянку площею 0,0932 га, яка належить [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, виселити з житлового будинку відповідачів та зобов»язати Брошнів-Осадську селищну раду надати їм для проживання житлове приміщення. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до кредитного договору, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Фольксбанк» та [PERSON] 05 серпня 2008 року, останній отримав кредит у розмірі 200000 доларів США із сплатою 13,5 відсотків річних за весь строк фактичного користування кредитом із погашенням боргу відповідно до графіка, з кінцевим терміном повернення 04 серпня 2023 року. Зобовязання за вказаним договором [PERSON] належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на час подачі позову сума боргу становила суму позовних вимог. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між банком та відповідачем [PERSON] був укладений договір іпотеки, житлового будинку з господарськими спорудами, загальною площею 279, 3 метри квадратні та земельної ділянки площею 0,0932 га, що знаходяться по вул. Морозенка, 49а у смт. Брошнів-Осада та належать іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно та Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. [PERSON] неодноразово нагадувалося про необхідність виконання зобов'язань за кредитним договором, проте зобовязання відповідачем не виконувалися, тому рішенням Рожнятівського районного суду від 05 травня 2010 року з [PERSON] та [PERSON] стягнуто заборгованость за даним кредитним договором. У будинку, що є предметом іпотеки, прописані відповідачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Останній був зареєстрований після народження, 29 серпня 2011 року, без відома і дозволу банку. Відповідачі вимогу банку про звільнення предмету іпотеки у добровільному порядку не виконують, тому на даний час виникла необхідність звернути стягнення на предмет іпотеки та виселити мешканців із житлового будинку по вул. Морозенка, 49а у смт. Брошнів-Осада. Учасники процесу у судове засідання не зявилися. Представник позивача направив суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі про час та день розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку, визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України з постановленням заочного рішення. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. 05 серпня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Фольксбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 61-2/136, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 200000 доларів США із сплатою 13,5 відсотків річних за весь строк фактичного користування кредитом з кінцевим терміном повернення 04 серпня 2023 року із сплатою боргу щомісячними рівними частками у розмірі 1111 доларів США, що підтверджується копією договору та доданого до нього графіку погашення кредиту (а. с. 10-14). Внаслідок порушення позичальником умов кредитного договору, з нього та з [PERSON], як з поручителя, у солідарному порядку стягнуто 214681 долар США 91 цент заборгованості за кредитним договором № 61-2/136 від 05 серпня 2008 року, що підтверджується копією рішення Рожнятівського районного суду від 5 травня 2010 року (а. с. 7, 8). 5 серпня 2008 року для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Публічним акціонерним товариством «Фольксбанк» та [PERSON] укладений договір іпотеки, відповідно до якого в іпотеку передано житловий будинок з господарськими спорудами загальною площею 279, 3 метри квадратні та земельну ділянку площею 0,0932 га, що знаходяться по вул. Морозенка, 49а у смт. Брошнів-Осада та належать іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно та Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, що підтверджується копією договору іпотеки (а. с. 17-19). Відповідачам [PERSON] та [PERSON] було відомо про виникнення заборгованості за кредитним договором № 61-2/136 та про необхідність її погасити, що підтверджується копіями досудових вимог виконання договірних зобовязань від 29 грудня 2012 року (а. с. 23, 24). Позивач звертався до відповідачів з вимогою про добровільне виселення з домоволодіння, яке є предметом іпотеки, що підтверджується копіями повідомлень та копіями повідомлень про вручення поштового відправлення (а. с. 27, 28, 29, 30). У житловому будинку, який знаходиться у смт. Брошнів-Осада по вул. Морозенка, 49а зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]Т, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Брошнів-Осадської селищної ради №89/02-32 від 25 квітня 2013 року (а. с. 62). Відповідачка [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбу з [PERSON], останній є батьком її малолітнього сина [PERSON], [INFO], який прописаний у спірному домоволодінні. [PERSON] прописаний у с. Креховичі, що підтверджується копіями свідоцтв про одруження, про народження, довідкою № 1072, виданою Брошнів - Осадською селищною радою 20 листопада 2013 року та актом обстеження матеріально побутових умов проживання від 20 листопада 2013 року (а. с. 79, 81, 152, 153). Служба у справах дітей Рожнятівської РДА не вважає за доцільне виселяти малолітнього [PERSON] з житлового будинку, який знаходиться у смт.Брошнів-Осада по вул. Морозенка, 49а, оскільки це суперечить інтересам дитини, що підтверджується висновком органу опіки та піклування від 05липня 2013 року (а. с. 141). Відповідно до частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту, що залишилася та сплати процентів, є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставного майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги, що визначаються на момент фактичного задоволення, в повному обсязі. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно змісту ст. 590 ЦК України , звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Отже судом встановлено, що відповідач [PERSON] та поручитель [PERSON] належним чином не виконали взяті на себе зобовязання по поверненню отриманого кредиту. Тому, відповідно до вимог чинного законодавства, позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають до задоволення. Кредитний договір та договір іпотеки були укладені між банком та [PERSON] 05 серпня 2008 року і на момент укладення зазначених договорів у спірному домоволодіння були прописані тільки повнолітні особи, що підтверджується копією будинкової книги (а. с. 25, 26). Та обставина, що у відповідачки [PERSON] та [PERSON] 29 серпня 2011 року народився син, який був зареєстрований за місцем проживання матері без згоди іпотекодержателя не дає підстав для висновку про неможливість звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того, батько малолітнього [PERSON] [PERSON] зареєстрований у житловому будинку своїх батьків у с. Креховичі Рожнятівського району, Івано-Франківської області, отже дитина забезпечена житлом за місцем проживання свого батька. Позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом продажу майна ПАТ "Фольксбанк" від свого імені будь-якій особі покупцю згідно договору купівлі-продажу за ціною, визначеною уповноваженим експертом-оцінювачем на день проведення продажу, для чого забезпечити право ПАТ "Фольксбанк" щодо всіх повноважень продавця (в тому числі, але не виключно: отримання дублікатів правовстановлюючих документів з відповідних установ, організацій, підприємств незалежно від форм власності та підпорядкування чи органів нотаріату, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь - які документи, довідки, витяги з реєстру прав на нерухоме майно в органів БТІ, ЖЕУ, нотаріату, а також вільного доступу уповноважених представників банку до Предмету іпотеки, тощо) необхідних для здійснення такого продажу, а кошти одержані від реалізації скерувати для задоволення вимог ПАТ "Фольксбанк". Суд приходить до висновку, що такий порядок реалізації заставного майна є доцільним. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на переданий в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ч. 3 ст. 109 ЖК Української РСР, після прийнята рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення, всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок, житлове приміщення, у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖК Української РСР, громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Судом встановлено, що домоволодіння, яке є предметом іпотеки, придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Отже, відповідно до положень статті 109 ЖК Української РСР, обовязковою умовою виселення відповідачів із житлового будинку по вул. Морозенка, 49а у смт. Брошнів-Осада, є надання їм іншого жилого приміщення. У житловому фонді комунальних підприємств Брошнів-Осадської селищної ради, Голинської сільської ради, Сваричівської сільської ради, Брошнівської сільської ради відсутні вільні та придатні для проживання житлові приміщення, що підтверджується довідкою № 241 від 31 липня 2015 року, виданою Брошнів-Осадською селищною радою та копіями довідок №134 від 21 липня 2015 року, виданої Голинською сільською радою, № 379/02-26 від 27 липня 2015 року, виданою Сваричівською сільською радою, № 107 від 27 липня 22015 року, виданою Брошнівською сільською радою (а. с. 83,93-95). Відповідно до положень ст. ст. 10, 60, 61 \~ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Позивач ставить питання про виселення відповідачів з житла, що є предметом іпотеки, та просить зобов»язати Брошнів-Осадську селищну раду надати виселеним для проживання житло, однак не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів того, що таке житло у комунальній власності селищної ради наявне і що у селищної ради перед банком існують будь-які договірні зобов»язання щодо забезпечення житлом неналежних позичальників. Будь-яких доказів про наявність житла, яке можна було б надати відповідачам, висиляючи їх з іпотечного домоволодіння, позивачем не надано, тому суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для виселення мешканців із зазначеного будинку, оскільки не доведені можливосіт надання їм іншого постійного житла.

Outcome: partial