Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Першотравенського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа [PERSON] , про скасування арешту майна. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . З метою продажу вказаної квартири [PERSON] 25.11.2020 року звернувся до приватного нотаріуса Першотравенського нотаріального округу Дидюка В.В. Під час підготовки договору купівлі-продажу нерухомого майна, нотаріус сформував витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта [PERSON] . З отриманого витягу, нотаріус встановив, що у відомостях з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є запис про арешт нерухомого майна № 4513408, зареєстрований 17.02.2007 року Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою, на підставі постанови про арешт серії АА № 963482 винесеної 08.02.2007 року Державною виконавчою службою у м. Першотравенську. Нотаріус повідомив [PERSON] , поки не буде скасовано арешт, посвідчити правочин з продажу нерухомого майна неможливо. Будь-які заборгованості у [PERSON] відсутні, аліменти нікому він не сплачує. 27.11.2020 року позивач звернувся до Першотравенського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). 01.12.2020 року представник позивача отримав відповідь у якій зазначено, що станом на 30.11.2020 року у відділі відсутні будь-які відкриті виконавчі провадження боржником за якими являється [PERSON] . Також ДВС зазначив, що розділом XI п. 2 Наказу Міністерства юстиції України від 07.06.2017 №1829/5 «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» встановлені строки зберігання виконавчих проваджень, а саме, строк зберігання виконавчих проваджень переданих до архіву органу ДВС, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк яких становить один рік, у зв`язку з чим, неможливо встановити підстави завершення або повернення виконавчого документа, боржником за яким являється [PERSON] . Згідно з п. 5. ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. Отже, права позивача порушуються, бо він не має можливості належним чином, на власний розсуд, розпорядитися належним йому майном через наявність арешту на все нерухоме майно, за відсутності підстав для арешту, тому позивач вимушений звернутись до суду з цим позовом для захисту своїх прав шляхом зняття арешту з нерухомого майна. Просить суд, скасувати арешт з всього нерухомого майна, належного [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованого по [ADDRESS] , накладений постановою про арешт майна боржника серії АА № 963482 винесеної 08.02.2007 Державною виконавчою службою у м Першотравенську. Позивач та його представник надали суду заяву в якій прохали справу розглядати без їх участі, позов підтримують в повному обсязі, просять його задовольнити. Представник відповідача надав суду заяву в якій прохав розглядати справу без участі представника відділу державної виконавчої служби. Третя особо про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, однак до суду не з`явилася, причини неявки не повідомила. Суд вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. З копії свідоцтва про право на спадщину від 29.12.2015 року № 1298 та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №51166988 вбачається, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . З копії довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №11384 від 18.07.2019 року вбачається, що позивач зареєстрований в квартирі [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №242505166 від 01 лютого 2021 року вбачається, що 17 лютого 2007 року зареєстровано обтяження за № 4513408, вид обтяження: арешт нерухомого майна, підстава обтяження: постанова АА №963482 від 08.02.2007 року Першотравенського відділу ДВС. Реєстратором відповідного запису про обтяження є Перша Павлоградська державна нотаріальна контора. Об`єктом обтяження є все майно [PERSON] . З копії постанови державного виконавця Першотравенського відділу ДВС від 08.02.2007 року серія АА №963482 вбачається, що державним виконавцем Борисовою І.О., при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-723 від 24.04.2000 року виданого 24.04.2000 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області про стягнення з позивача на користь [PERSON] аліментів, був накладений арешт на все майно [PERSON] , [INFO] . З листа Першотравенського міського відділу ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) №18811/1723-27 від 20.11.2020 року вбачається, що станом на 30.11.2020 року у відділі відсутні будь-які відкриті виконавчі провадження боржником за якими являється [PERSON] , строк зберігання виконавчих провадження переданих до архіву становить три роки. Вирішуючи вимоги позивача суд виходить з наступного. Для визначення юрисдикції цього спору необхідно визначити підстави позову, зміст прав, на захист яких направлено звернення до суду. Якщо підставою позову є неправомірні, на думку позивача, дії органу державної виконавчої служби при накладенні арешту на певне майно, то такий спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Якщо підставою позову є наявність спору про право та/або позивач подає його з метою захисту права власності або іншого речового права, то ці спори мають розглядатися в порядку цивільного/господарського судочинства як такі, що випливають із цивільних правовідносин /п.27 Постанови ВС від 22.01.2020 року у справі № 340/25/19/. Так, підставою цього позову позивач визначив наявність арешту, накладеного на все невизначене майно [PERSON] , що перешкоджає йому в реалізації його прав власника. За таких умов позов спрямовано на захист цивільних прав позивача,\~\~пов`язаний з реалізацією права власності на його майно та фактично є різновидом негаторного позову. Виходячи з наведеного суд вважає, що справа за позовом [PERSON] як боржника у виконавчому провадженні відкритому на підставі виконавчого листа виданого судом цивільної юрисдикції, підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства. Згідно з ч.2\~\~\~ст.19 Конституції України\~\~ органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~\~\~Конституцією\~\~ та законами України. Відповідно до ч.ч.1-2\~\~\~ст.55\~Закону України\~"Про\~виконавче провадження" /в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин/\~\~ арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на\~майно боржника\~може накладатися\~державним виконавцем\~шляхом:\~винесення постанови\~про відкриття\~виконавчого провадження,\~якою накладається\~арешт на\~майно боржника\~та оголошується\~заборона на\~його відчуження; винесення\~постанови про\~арешт коштів\~та інших\~цінностей боржника,\~що знаходяться\~на рахунках\~і вкладах\~чи на\~зберіганні в\~банках або\~інших фінансових\~установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною першої цієї статті, може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов`язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Аналіз наведених правових норм свідчить, що з метою забезпечення реального виконання рішення державний виконавець наділений повноваженнями щодо накладення арешту на майно боржника шляхом винесення відповідної постанови. Водночас, відповідачем не надано доказів існування на момент розгляду цього спору у суді виконавчих проваджень, у межах яких [PERSON] , виступає боржником. Відповідно до\~\~\~ст. 38 Закону України "Про виконавче провадження"\~\~ в редакції, що діяла на момент існування виконавчого провадження відносно [PERSON] , у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. Аналогічні норми містить й чинна редакція\~\~\~Закону України від 02.06.2016 року №1404 "Про виконавче провадження". Суд звертає увагу, що відповідачем не надано доказів того, що виконавче провадження завершено з підстав, що не передбачають зняття арешту з майна боржника. Відповідно до пункту 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого\~наказом Міністерства\~юстиції України\~від 25.12.2008\~року №2274/5 (чинного на час спірних правовідносин), строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Обчислення строків зберігання документів проводиться з 1 січня року, який іде за роком завершення їх діловодством. Згідно з пунктом 9.10 цього Порядку завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення, якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт. Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою. Аналогічні норми містить й чинна редакція\~\~\~«Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017р. № 1829/5. Наведене свідчить, що знищенню підлягають завершені виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився. Між тим, закінчення строку зберігання матеріалів цього виконавчого провадження не може слугувати підставою для відмови у відновленні порушених прав позивача, як власника майна. За змістом статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З огляду\~на вищезазначене,\~відповідачем не\~доведено наявність\~відкритого виконавчого\~провадження та\~не підтверджено\~належними доказами\~правомірності існування\~арешту,\~накладеного на\~нерухоме майно [PERSON] , а наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про цей арешт перешкоджає позивачу реалізовувати своє право власності майно. В свою чергу, не виконання відповідачем свого обов`язку щодо необхідності зняття арешту з майна [PERSON] , при завершенні виконавчого провадження є протиправним. Виходячи з вищевикладеного, оскільки виконавче провадження, де боржником є позивач [PERSON] , та в рамках якого накладено арешт на майно останнього на виконанні в державній виконавчій службі не перебуває та знищене, а також враховуючи те, що наявність даного арешту порушує права позивача, внаслідок чого він позбавляється в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд - наявні підстави для скасування арешту. А тому позовні вимоги про скасування арешту накладеного постановою державного виконавця Першотравенського відділу ДВС Борисовою І.О. від 08.02.2007 року серія АА №963482 на все майно [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Позивач звернувся з заявою в якій просив судові витрати залишити за ним.

Outcome: approved