Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] 04.04.2016 року звернулися до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, вказавши, що згідно договору міни, посвідченого 12.05.2004 року державним нотаріусом Жмеринської міської державної нотаріальної контори за реєстром №10504, [PERSON] (після реєстрації шлюбу [PERSON]) Т.С. та [PERSON] (після реєстрації шлюбу [PERSON]) І.М. є співвласниками квартири [ADDRESS] та відповідно особового рахунку на вказану квартиру у ній зареєстровані: [PERSON], [INFO] - квартиронаймач, [PERSON], [INFO] - чоловік (розлучені), [PERSON], [INFO] - дочка, [PERSON], [INFO] - онука, [PERSON], [INFO] - онук. Зазначили, що 15.06.2006 року шлюб між [PERSON] та відповідачем по справі [PERSON] було розірвано, після чого останній забрав усі свої речі та пішов проживати до своєї матері за адресою: [ADDRESS]. Згідно акту КП "Жмеринкакомунсервіс" від 15.03.2016 року в квартирі [ADDRESS] відповідач зареєстрований, але за місцем реєстрації не проживає з 2006 року. Зауважили, що на усне звернення позивачів про зняття з реєстрації з належної їм на праві власності квартири [ADDRESS] відповідач категорично відмовляється, домовленості між ними щодо збереження за відповідачем права користуванням житлом немає, але, так як відповідач більше одного року у даній квартирі без поважних на те причин не проживає, добровільно знятися з реєстрації за вказаною адресою не бажає, чим чинить їм перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю. Повідомили, що на даний час вони мають бажання продати квартиру, але покупці відмовляються її купувати із зареєстрованим у ній відповідачем. Посилаючись на те, що немає іншого способу зняти з реєстрації відповідача [PERSON] для безперешкодного користування та розпорядження власним майном, просили позбавити [PERSON], [INFO], права користування житловим приміщенням, а саме: квартирою №15 в будинку №88 по вул. І.Франка в м.Жмеринка Вінницької області, внаслідок його відсутності понад встановлені строки. Позивачі належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились, при цьому попередньо подали до суду письмові заяви щодо розгляду справ у їх відсутність, в яких підтримали заявлені вимоги. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України за зареєстрованим місцем його проживання (а.с.19), вдруге не зявився в судове засідання, причин своєї повторної неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи заперечень проти позову суду не представив. Виходячи з наведеного суд дійшов висновку про можливість постановлення рішення в порядку заочного розгляду справи, так як згідно вимог ч.3 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд також вважає, що рішення у даній справі можливо постановити без участі сторони звернення, неявка яких за вказаних обставин їх належного виклику не перешкоджає розгляду справи по суті. Вивчивши позовну заяву, дослідивши докази, суд доходить наступного. У відповідності до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Відповідно до вимог ч.1 ст.317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1,2,7 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Пунктом 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Так, з копії договору міни, посвідченого 12.05.2004 року державним нотаріусом Жмеринської міської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстром №10504, та у встановленому порядку зареєстрованого 21.05.2004 року Комунальним підприємством "Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації (а.с.13) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]. Згідно копій свідоцтва про шлюб (а.с.12) [PERSON] 01.10.2006 року зареєструвала шлюб з [PERSON], після реєстрації якого отримала прізвище "Степанова". З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.9) вбачається, що позивач [PERSON] після реєстрації шлюбу із [PERSON] змінила прізвище з "Повишевої" на "Оверченко". За даними особового рахунку (а.с.14) вбачається факт реєстрації відповідача [PERSON] у спірній квартирі [ADDRESS] як члена сім'ї власника (колишнього чоловіка), що визначає наявність оспорюваного права, яке є предметом даного позову. Згідно акта від 15.03.2016 року, складеного комісією КП "Жмеринкакомунсервіс" та засвідченого підписами сусудів [PERSON]. та [PERSON] (а.с.15) при перевірці встановлено, що в квартирі [ADDRESS], зареєстровані [PERSON] - квартиронаймач, [PERSON] - дочка, [PERSON] онучка, [PERSON] онук та [PERSON] - чоловік (на час складання акту в розлученні), однак останній з пояснень сусідів з 2006 року по даній адресі не проживає. Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані та представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються. Обставин щодо створення власне відповідачу будь-яких перешкод у проживанні в спірному житловому приміщенні або про поважність причин власної відсутності [PERSON] не заявлено. Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, а також те, що власник має право вимагати усунення відповідних перешкод шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, в судовому засіданні встановлено підтвердження належними та допустимим доказами зазначених позивачами обставаин того, що відповідач створює позивачам перешкоди у здійсненні ними їхнього права користування та розпорядження особистим нерухомим майном, обмежуючи у можливості використовувати належну їи квартиру [ADDRESS] за власним розсудом, наразі відповідач [PERSON] не є власником даного житлового приміщення, а також фактично відсутній у зазначеній квартирі понад один рік, поважності причин чого суду ніким не повідомлено, що визначає застережені законом підстави втрати ним права користування спірною квартирою, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. З урахуванням постановлення рішення в інтересах позивачів стягненню на їх користь з відповідача підлягають документально підтверджені судові витрати із сплати судового збору в розмірі 551,20 грн. (а.с.1-2). Враховуючи викладене,

Outcome: approved