Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

У травні 2016 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якій позивач вказав, що відповідач відмовляється сплатити заборгованість у сумі 19.284,06 грн. у добровільному порядку. Заявник зазначив, що між сторонами був укладений кредитний договір № б/н від 05.06.2007 р. Згідно договору відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 13.000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. На порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 526-527, 530, 1050, 1054 ЦК України, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконала та станом на 31.03.2016 р. має заборгованість на загальну суму 19.284,06 грн. Оскільки у добровільному порядку нарахована сума боргу відповідачем не сплачена, просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» вказану заборгованість та судові витрати у справі. Оповіщений у встановленому порядку про час і місце розгляду справи представник позивача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Як вбачається з письмових заяв представника позивача, він просить суд розглянути справу в його відсутності, позов підтримує повністю. Відповідач [PERSON] у суді визнала позов повністю і пояснила, що неспроможна своєчасно сплатити боргу через тяжку хворобу. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши вказані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: оглянувши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю із таких міркувань. Відповідно до положень ЦПК України: ч. 4 ст. 130 - при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 зазначеного Кодексу; ч. 4 ст. 174 - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У даному випадку суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У судовому засіданні безспірно з'ясовано, що між сторонами був укладений кредитний договір № б/н від 05.06.2007 р., згідно якому ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 13.000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за угодою виконав в повному обсязі та видав відповідачу кредит у розмірі 13.000 грн. На порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 526-527, 530, 1050, 1054 ЦК України, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.03.2016 р. має заборгованість у сумі 19.284,06 грн., яка складається з наступного: 11.356,53 грн. - заборгованість за кредитом; 6.371,15 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 400 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 906,38 грн. - штраф (процентна складова). Згідно вимогам згаданої угоди, а також ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі невиконання або неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту у повному обсязі зі сплатою всіх сум, належних до сплати на дату пред'явлення вимоги, включаючи проценти за кредит (в тому числі прострочені відсотки), пеню. В добровільному порядку нарахована сума боргу відповідачем не сплачена. Окрім пояснень відповідача, вказані обставини також підтверджуються письмовими доказами: кредитним договором між сторонами, розрахунками розміру заборгованості, особистими документами відповідача, іншими матеріалами цивільної справи. Відповідно до ст. ст. 40, 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність", ст. ст. 509, 526, 530, 536, 543, 548, 572, 590, 625, 651-652, 1046, 1048-1050 ЦК України вказане порушення тягне цивільну відповідальність. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, повинен сплатити за час прострочення 3 % річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлено інший розмір процентів. Ураховуючи наведене, на підставі кредитного договору № б/н від 05.06.2007 р., ст. ст. 40, 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність", ст. ст. 509, 526, 530, 536, 543, 548, 572, 590, 625, 651-652, 1046, 1048-1050,1054 ЦК України, позов до [PERSON] підлягає задоволенню в обумовленому судом обсязі. За правилами ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ст. ст. 79-80, 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] витрати в справі, пов'язані зі сплатою судового збору у сумі 1.378 грн. на користь позивача.

Outcome: approved