Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

ПАТ "Альфа-Банк" звернувся до Білокуракинського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02.04.2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Сведбанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Сведбанк", та [PERSON] був укладений кредитний договір №1206/0408/45-008, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 17500 доларів США. Відповідно до умов договору позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, оплачувати неустойку та інші платежі, що передбачені договором. З метою забезпечення виконання зобов`язань відповідача [PERSON] , 02.04.2008 року між позивачем, відповідачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки №1206/0408/45-008-Р-1. Згідно умов договору поруки поручитель зобов`язався у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу). 25.05.2012 р. між ПАТ "Сведбанк" та ПАТ "Дельта-Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. В свою чергу, 15.06.2012 року, між ПАТ "Дельта-Банк" та ПАТ "Альфа-Банк" був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. Таким чином, ПАТ "Альфа-Банк" набуло право вимоги за кредитним договором №1206/0408/45-008 від 02.04.2008 року. Однак, відповідач [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 10.05.2017 року за зазначеним кредитним договором утворилася заборгованість: за кредитом в сумі 8173 доларів США, за відсотками в сумі 2751,77 долари США. У зв`язку з чим позивач просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі 10924,77 доларів США, а також понесені судові витрати: судовий збір в сумі 4245,30 грн. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом Публічного акціонерного\~товариства "Альфа-Банк" про визнання кредитного договору №1206/0408/45-008 від 02.04.2008 року недійсним. \~ \~ \~ \~В обґрунтування своїх вимог відповідач-позивач зазначив, що 02.04.2008 року між ним та Відкритим акціонерним товариством "Сведбанк" був укладений кредитний договір №1206/0408/45-008, згідно якого він отримав кредит у розмірі 17500 доларів США для здійснення розрахунків по Договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . В забезпечення виконання Кредитного договору вказана квартира була передана у іпотеку (заставу). Кредитним договором передбачено дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки, що в свою чергу суперечить вимогам пункту 4 частини 5 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в чинній на момент укладання Кредитного договору редакції. П.п. 6.1.1. п.п 6.1 п.6 та п. 8.2.3. Кредитного договору відповідно до частини 2 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є несправедливими- всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. П. 11 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» також передбачено, що несправедливою умовою договору є надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі.у відповідності до договору купівлі-продажу квартири від 02 квітня 2008 року укладеного між Позивачем та [PERSON] , розділом 3 - Порядок проведення розрахунків - Покупець сплатив Продавцю 12,5% від вартості квартири власними коштами, а саме 12 554 грн вартості квартири, а 87,5% вартості 88 375 грн сплачується до 03.04.2018 року. Відповідно, мають місце несправедливі вимоги передбачені частиною 5 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»: для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати\~її повністю\~або часткове\~для покладення\~на депозит,\~або викупу\~цінних паперів,\~або інших\~фінансових інструментів,\~споживач зобов`язаний\~під час\~укладення договору\~укласти інший\~договір з\~кредитодавцем або\~третьою особою,\~визначеною кредитодавцем,\~крім випадків,\~коли укладення\~такого договору\~вимагається законодавством\~та/або\~коли витрати\~за таким\~договором прямо\~передбачені у\~складі сукупної\~вартості кредиту\~для споживача.\~Відповідач фактично\~намагався приховати\~природу кредитного\~договору.\~Підтвердженням чого\~є договір\~купівлі-продажу\~квартири,\~та вартість\~квартири,\~яка перевищує\~суму кредитних\~коштів згідно\~кредитного договору.\~Крім того,\~під час\~укладання Кредитного\~договору Відповідачем\~було порушено\~вимоги ст.\~11\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів»,\~низку вимог\~Правил надання\~банками України\~інформації споживачу\~про умови\~кредитування та\~сукупну вартість\~кредиту,\~затверджених Постановою\~Правління Національного\~банку України\~№ 168\~від 10\~травня 2007\~року та\~інше цивільне\~законодавство,\~що регулює\~правовідносини у\~відповідній сфері.\~Окрім того,\~документів які\~надають право\~банку здійснювати\~кредитні операції\~в іноземній\~валюті на\~території України на момент укладання кредитного договору не було надано, посилання на ці документи в договорі відсутні. Також Позивача не було проінформовано про валютні ризики. Просить суд визнати кредитний договір №1206/0408/45-008, укладений між Відкритим акціонерним товариством "Сведбанк" та [PERSON] 02.04.2008 року не дійсним. \~ \~ \~ \~Представник позивача - відповідача надав відзив на зустрічну позовну заяву, в якому зазначив, що відповідно до\~умов вищевказаного\~Кредитного Договору,\~Банк зобов`язався\~надати [PERSON] \~кредит у\~розмірі 17500\~дол.США, а [PERSON] \~зобов`язався\~повернути наданий\~кредит і\~ повернути\~наданий кредит\~і проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. Відповідно до листа №13-210/7871-22612 від 07.12.2009 року Національного Банку України операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на під письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Таким чином, операція з надання банками кредитів в іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії. Договором кредиту № 1206/0408/45-008 від 02.04.2008 року Між Позичальником та Банком було узгоджено умови змінення процентної ставки (п.1.3; 6.1; 8.4. з підпунктами). Враховуючи викладене твердження відповідача, про те, що він не знав чи не погодився з умовами змінення процентної ставки по кредиту не відповідає дійсності. Навпаки він своїми діями доводить, що погодився з цими умовами виконуючи деякий час належним чином умови кредитного договору. А в розрахунку боргу наданому до первісного позову до позичальника зазначені його платежі, їх розмір та період як по тілу кредиту так і по відсотках. Отже, якщо кредитний договір був укладений до 10 січня 2009 р. і в ньому сторони досягли домовленості про те, що банк має право в односторонньому порядку змінити проценту ставку, то це вже є домовленістю сторін. Якщо банком прийнято таке рішення до 10 січня 2009 р., а позичальник отримав повідомлення після цієї дати, то це є лише механізмом виконання цієї домовленості. У цьому разі важливим є визначений договором механізм виконання цієї домовленості: отримання повідомлення та, відповідно, прийняття пропозиції позичальником, чи укладання шляхом підписання додаткової угоди щодо підвищення процентної ставки. У будь-якому випадку всі зазначені вище обставини (підписання додаткової угоди про зміну процентної ставки, повідомлення про це боржника, поведінка сторін після зміни процентної ставки) мають враховуватись судом у сукупності, але визначальним при вирішенні питання щодо правомірності такої зміни в контексті Закону № 661 є саме дата рішення про зміну ставки банком (а саме до 10 січня 2009 р.). Просив суд у задоволенні зустрічного позову відмовити. \~ \~ \~ \~Представник позивача-відповідача в судове засідання не з`явився, попередньо надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. В судове засідання відповідач - позивач [PERSON] не з`явився, попередньо надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку зі спливом строку позовної давності. В судове засідання відповідач-третя особа [PERSON] не з`явився, попередньо надав заяву про розгляд справи без його участі, просив у задоволенні позовних вимог до нього відмовити у зв`язку з закінченням строку позовної давності. В судове засідання представник відповідача-позивача [PERSON] не з`явився. \~ \~ \~ \~Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожен окремо та в їх сукупності, вважає, що первісний позов підлягає задоволенню частково, а зустрічний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 02.04.2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Сведбанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Сведбанк", та [PERSON] був укладений кредитний договір №1206/0408/45-008, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 17500 доларів США зі сплатою 11,9% річних за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Кредит надавався Банком у готівковій формі через касу Банку або у безготівковій форм і на підставі заяви Позичальника з метою подальшої конвертації суми отриманого кредиту у національну валюту України та здійснення розрахунків за Договором купівлі-продажу зазначеним у п. 1.4. цього Договору. Кредит надавався на строк до 02 квітня 2018 року включно для здійснення Позичальником розрахунків но Договором купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , що знаходиться за адресою: м. до 02 квітня 2018 року включно для здійснення Позичальником розрахунків но Договором купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , загальною площею 34,1 кв. м.. Відповідно до п.1.3 Кредитного договору сторони за взаємною згодою, досягнутою при укладанні цього Договору, встановили, що розмір визначеної у цьому пункті процентної ставки може змінюватися без укладання додаткового правочину до цього Договору, у випадку і у порядку, встановленому п.6.1 п. 8.4 цього Договору. Згідно п.1.5 Кредитного договору до складу сукупної (загальної) вартості кредиту для Позичальника (його витрат) у зв`язку з отриманням кредиту на умовах цього Договору включаються суми, необхідні для погашення кредиту, суми передбачених цим Договором процентів, комісій, можливих неустойок, вартість витрат, пов`язаних з укладанням іпотечного договору, передбаченого п.2.1. цього Договору, у тому числі будь-яких змін за доповнень до нього та вартість страхування об`єкта нерухомості за іпотечним договором відповідно до п.5.7. Договору. Згідно п. 3.1.1 Починаючи з 12.05.2008 року Позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, нарахованих відповідно до п.3.2. цього Договору, шляхом фіксованих платежів у сумі 250.06 доларів США у чітко встановлений цим Договором термін 10 (десятого) числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору. До настання терміну вказаного в абзаці першому цього підпункту п 3.1 Позичальник сплачує фактично нараховані відсотки за період користування кредитом не пізніше 10 числа починаючи з місяця надання кредиту. Проценти за користування Кредитом нараховуються, виходячи із розміру процентної ставки, встановленої в п. 1.3. або зміненої відповідно до п 6.1., та /або 8.4. цього Договору, та фактичної кількості днів користування Кредитом, на . 8.4 цього Договору. Згідно п.1.5 Кредитного договору до складу сукупної (загальної) вартості кредиту для Позичальника (його витрат) у зв`язку з отриманням кредиту на умовах цього Договору включаються суми, необхідні для погашення кредиту, суми передбачених цим Договором процентів, комісій, можливих неустойок, вартість витрат, пов`язаних з укладанням іпотечного договору, передбаченого п.2.1. цього Договору, у тому числі будь-яких змін за доповнень до нього та вартість страхування об`єкта нерухомості за іпотечним договором відповідно до п.5.7. Договору. Згідно п. 3.1.1 Починаючи з 12.05.2008 року Позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за період користування кредитом, нарахованих відповідно до п.3.2. цього Договору, шляхом фіксованих платежів у сумі 250.06 доларів США у чітко встановлений цим Договором термін 10 (десятого) числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору. До настання терміну вказаного в абзаці першому цього підпункту п 3.1 Позичальник сплачує фактично нараховані відсотки за період користування кредитом не пізніше 10 числа починаючи з місяця надання кредиту. Проценти за користування Кредитом нараховуються, виходячи із розміру процентної ставки, встановленої в п. 1.3. або зміненої відповідно до п 6.1., та /або 8.4. цього Договору, та фактичної кількості днів користування Кредитом, на непогашену суму Кредиту (залишок заборгованості за Кредитом), починаючи з дати видачі Кредиту до дати його повернення. При розрахунку процентів за користування Кредитом за кількість днів у місяці приймається 30 днів, у році 360. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день повернення Кредиту (а.с.6-10, 14-18). суму Кредиту (залишок заборгованості за Кредитом), починаючи з дати видачі Кредиту до дати його повернення. При розрахунку процентів за користування Кредитом за кількість днів у місяці приймається 30 днів, у році 360. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день повернення Кредиту (а.с.6-10, 14-18). З метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за договором №1206/0408/45-008 від 02.04.2008 року між [PERSON] , Відкритим акціонерним товариством "Сведбанк" та [PERSON] був укладений договір поруки №1206/0408/45-008-Р-1 від 02.04.2008 року, згідно умов якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язання за кредитним договором №1206/0408/45-008 від 02.04.2008 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому (т.1 а.с. 19). \~ \~ \~ \~25.05.2012 р. між ПАТ "Сведбанк" та ПАТ "Дельта-Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами (т.1 а.с. 25-40). \~ \~ \~ \~15.06.2012 року між ПАТ "Дельта-Банк" та ПАТ "Альфа-Банк" був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, відповідно до якого ПАТ "Альфа-Банк" набуло право вимоги за кредитним договором №1206/0408/45-008 від 02.04.2008 року (т.1 а.с. 41-51). Однак, [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 10.05.2017 року за зазначеним кредитним договором утворилася заборгованість: за кредитом в сумі 8173 доларів США, за відсотками в сумі 2751,77 долари США (т.1 а.с. 24). Згідно інформації наданої Національним Банком України від 05.01.2018 року ВАТ «Сведбанк» за станом на 02.04.2008 здійснювало свою діяльність на підставі банківської ліцензії № 38 від 07.12.2007 та письмового дозволу на здійснення окремих операцій № 38-2 від 07.12.2007, який містив, зокрема, операцію із залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України (т.1 а.с. 99). Відповідно до висновку експерта №324/11/2018 від 09.11.2018 року згідно п.1.3. кредитного договору №1206/0408/45-008 від 02.04.2008р. процентна ставка за користування кредитом складає 11,90% річних. В межах наданих документів, реальна процентна ставка та абсолютне значення подорожчання кредиту на момент укладення кредитного договору №1206/0408/45-008 від 02.04.2008р., не визначені. За результатами дослідження, в межах наданих документів, встановлено: реальна процентна ставка на момент укладення кредитного договору №1206/0408/45-008 від 02.04.2008р. складає 13,53% та є вищою від визначеної договором процентної ставки за користування кредитом 11,90%; абсолютне значення подорожчання кредиту на момент укладені кредитного договору №1206/0408/45-008 від 02.04.2008р. 13432,42 дол.США. Згідно наявних документів, оформлення Банком інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту (у вигляді реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту), під час укладення кредитного договору №1206/0408/45-008 від 02.04.2008р., не узгоджується з «Правилами надання\~банками України\~інформації споживачу\~про умови\~кредитування та\~сукупну вартість\~кредиту» (затверджених Постановою Правління НБУ №168 від 10.05.2007р.) та ЗУ «Про захист\~прав споживачів», у зв`язку з наступним : \~ \~ \~ \~- додаток №1 «Графік погашення\~кредиту» до кредитного договору №1206/0408/45-008 від 02.04.2008р. не містить даних щодо вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов`язань Позичальника за кожним платіжним періодом, а відображає лише щомісячне погашення заборгованості за кредитом в розрізі платежів за основним боргом, відсотками по кредиту та розміри залишків заборгованості по кредиту, що не узгоджується з п.3.2. «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту»; \~ \~ \~ \~- кредитний договір №1206/0408/45-008 від 02.04.2008р. та додаток до нього не містять інформації щодо сукупної вартості кредиту із визначенням її в процентному значенні та в грошовому виразі, у вигляді реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту, що не узгоджується з п.3.3. «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту»; \~ \~ \~ \~- за наданими документами не встановлено інформації про кредитні умови, наданої Позичальнику у письмовій формі перед укладанням кредитного договору №1206/0408/45-008 від 02.04.2008р., зокрема орієнтовну сукупну вартість кредиту, вартість послуги з оформлення договору, наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними з зазначенням переваг та недоліків пропонованих схем кредитування, варіанти повернення кредиту (включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги) та інші умови, що передбачені п.2 ст.11 Закону України «Про захист\~прав споживачів» та п.2.1. «Правил надання банками України інформації /споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» (т.2 а.с.32-45). \~ \~ \~ \~Згідно ст. 1054 ЦК України „за кредитним договором банк ... зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 527 ЦК України Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.554 ЦК України У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Сторони в договорі поруки №1206/0408/45-008-Р-1 від 02.04.2008 року погодили, зокрема, в п.10, що строком припинення поруки встановленої цим договором є повне виконання позичальником або поручителем своїх обов`язків, передбачених основним зобов`язанням. Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України Порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. Порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. В даному випадку строки виконання зобов`язання за кредитним договором №1206/0408/45-008 від 02.04.2008 р. встановлено в додатку №1 до договору - Графіку платежів. Так, вказаним Графіком передбачено щомісячне погашення кредиту та відсотків за його користування не пізніше 10 числа кожного місяця. Тобто, сторони встановили не лише строк дії договору, а й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних ануїтетних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число робочого дня кожного звітного місяця. Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до позичальника про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя. З аналізу зазначених вище норм вбачається, що в разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Вказівка в умовах договору поруки №1206/0408/45-008-Р-1 від 02.04.2008 року про його дію до повного припинення всіх зобов`язань боржника не свідчать про те, що договором встановлено строк припинення поруки в розумінні ст.251, ч. 4 ст.559 ЦК України, тому у цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Це узгоджується і з п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», де вказано, що сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов`язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов`язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Крім того дане підтверджується і правовим висновком Верховного Суду України, викладеним в постанові від 21.05.2012 у справі № 6-68цс11, де вказано, що умови договору поруки про припинення поруки після повного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 256 ЦК України Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до вимог ст. 257, 259 ЦК України Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Як передбачено п.8.5 Кредитного договору строк позовної давності за цим договором встановлюється сторонами у три роки. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. П. 3.1.1 кредитного договору №486/2012-Р від 17.12.2012 року передбачено, що позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів шляхом здійснення фіксованих платежів у сумі 250,06 дол США у чітко встановлений цим договором термін 10-го числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами кожного місяця до 10 числа кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов`язання. \~ \~ \~ \~Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 10.05.2017 року за зазначеним кредитним договором утворилася заборгованість: за кредитом в сумі 8173 доларів США, за відсотками в сумі 2751,77 долари США (т.1 а.с. 24). З розрахунку заборгованості за кредитним договором №1206/0408/45-008 від 02.04.2008 року вбачається, що в останнє позичальником [PERSON] сплату за основним боргом було здійснено 02.07.2014 року в сумі 173,23 дол США, а за процентами в сумі 82,77 дол США, при цьому заборгованість за кредитом та процентами не погашено повністю. З позовом Банк звернувся до суду 18.09.2017, про що свідчить штемпель на поштовому конверті, в якому надійшла до суду зазначена позовна заява (т.1 а.с.59). До суду позовна заява надійшла 27.09.2017 (т.1 а.с.1), таким чином перебіг строку звернення позивача до відповідачів обраховується з 18 вересня 2014 року. Заборгованість за тілом кредиту строк сплати якої настав за період з серпня 2014 року по вересень 2014 року у сумі 322,28 дол США, та процентах у сумі 177,84 дол США стягненню з [PERSON] та [PERSON] не підлягають у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Отже, позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за тілом кредиту, що виникла з жовтня 2014 року в розмірі 7850,72 дол США є обґрунтованими та підлягають стягненню. Що стосується заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 2751,77 дол США, то в цій частині суд зауважує наступне. Відповідно до частин першої-четвертої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Пунктом 1.3 Кредитного договору передбачено, що Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі 11.90 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. Сторони за взаємною згодою, досягнутою при укладанні цього Договору, встановили, що розмір визначеної у цьому пункті процентної ставки може змінюватися без укладання додаткового правочину до цього Договору, у випадку і у порядку, встановленому п.6.1., п. 8.4 цього Договору. Відповідно до висновку експерта №324/11/2018 від 09.11.2018 року згідно п.1.3. кредитного договору №1206/0408/45-008 від 02.04.2008р. реальна процентна ставка на момент укладення кредитного договору №1206/0408/45-008 від 02.04.2008р. складає 13,53% та є вищою від визначеної договором процентної ставки за користування кредитом 11,90%; Відповідно до вимог частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку (Постанова ВСУ від 30.11.2016 р. №6-823цс16). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК). Належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості за кредитним договором), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. У рішенні Європейського суду з прав людини у справах «Проніна проти України», «Серявін та інші проти України» Суд нагадує, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя. Таким чином, з усталеної практики Європейського суду з прав та людини випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Аналізуючи умови кредитного договору у сукупності із неналежним повідомленням відповідача про зміну Банком відсоткової ставки за користування кредитними коштами в односторонньому порядку, суд вважає встановленим, що відсотки за користування кредитом слід вважати у розмірі 11,9 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. \~ \~ \~ \~Як вбачається з розрахунку заборгованості, позивачем нараховано заборгованість 2751,77 дол США - %, нараховані за період з 10.08.2014 по 10.05.2017 (т.1 а.с. 24). Отже, за період з 01.10.2014 по 10.05.2017 заборгованість по процентам підлягає перерахунку у розмірі 11,9% річних і складає: 7850,72 дол США(заборгованість за кредитом) х 11,9 (відсоткова ставка) : 100 : 360 (кількість календарних днів на рік згідно п.3.2 кредитного договору) х 960 (кількість днів з 01.10.2014 до 10.05.2017) = 2491,30 дол США. З огляду на викладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково зі стягненням з [PERSON] та [PERSON] заборгованості в солідарному порядку у розмірі 10342,02 дол США. з яких: 7850,72 дол США - заборгованість за тілом кредиту; 2491,30 дол США - заборгованість за відсотками. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 12 Постанови № 5 Пленуму ВССУ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 року " у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного\~товариства "Альфа-Банк" про визнання недійсним кредитного договору №1206/0408/45-008 від 02.04.2008 є необґрунтованими з огляду на наступне. Згідно з роз`ясненнями, що викладені в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам необхідно враховувати, що згідно зі статтями 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України та іншим нормативно-правовим актам. Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Також, відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини якщо їх недійсність встановлена законом та оспорювані якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом. Положення ч. 2 ст. 215 ЦК України щодо підстав нікчемності правочинів є імперативними. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України ). По своїй суті правочин це вольовий акт і цим відрізняється від подій, що відбуваються незалежно від волі людини. Як встановлено в ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно положень ст. 204 ЦК України (презумпція правомірності правочину), правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Так, стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» встановила, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством. Зі змісту\~оспорюваного кредитного\~ договору\~№1206/0408/45-008 від\~02.04.2008 вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник [PERSON] погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить його анкета-заява та підписання договору, окрім того, він протягом певного часу виконував умови договору. \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ "Альфа-Банк"\~підлягає задоволенню\~частково,\~а зустрічний позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з кожного відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2009,52 грн понесені витрати на судовий збір, сплачені останнім при подачі позову до суду.\~ \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного та

Outcome: partial