Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому вказала, що З 13 серпня 1959 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер. Його смерть пов'язана з професійним захворюванням, отриманим на виробництві. На момент смерті вона перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі та проживала з ним разом однією родиною за адресою: [ADDRESS] та повністю знаходилась на його утриманні. Вона звернулась до відповідача з метою призначення їй страхових виплат, пов'язаних зі смертю чоловіка, але отримала відмову у зв'язку з необхідністю встановити в судовому порядку факт проживання однією родиною та знаходження мене на утриманні у [PERSON]. Вона вважає, що має право на отримання щомісячних страхових виплат. Просила визнати факт сумісного проживання однією сім'єю за адресою: [ADDRESS], її, [PERSON], та [PERSON]. Встановити факт перебування [PERSON], [INFO], на утриманні у [PERSON], померлого [INFO]. Зобов'язати відповідача призначити і виплатити їй щомісячні страхові виплати [PERSON], померлого [INFO] Позивач підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі, просила позов задовольнити та розглянути справу у її відсутність, про що повідомила суд письмово. Представник відповідача у залі судового засідання проти задоволення заявлених вимог заперечувала, надала до суду письмові заперечення, в яких вказала, що як зазначає у своїй позовній заяві позивач, встановлення вказаного факту необхідно їй для отримання страхових виплат, передбачених Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року N 1105-ХІУ (надалі Закон №1105). Відповідно до ст. 34 ч.7 вказаного Закону, у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання розмір одноразової допомоги його сім'ї повинен бути не меншим за однорічний заробіток потерпілого на кожну особу, яка перебувала на його утриманні. Що стосується права на одержання щомісячних страхових виплат, то згідно ст. 33 Закону №1105, таке право мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. Згідно ст.75 Сімейного Кодексу України право на утримання має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів для харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг необхідних для задоволення основних, соціальних і культурних потреб особистості. Суму прожиткового мінімуму на 2012 рік на одну особу в розрахунку на місяць встановлено Законом України «Про державний бюджет України на 2012 рік» від 22 грудня 2011 року № 4282-VI. Згідно ст.12 Закону України «Про державний бюджет України на 2012 рік», для осіб, які втратили працездатність,прожитковий мінімум з 01.10.2012 р. по 30.11.2012 р. становить - 856 гривень. Таким чином, для набуття права на утримання непрацездатна особа повинна мати дохід, менший встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць. Як вбачається з довідки Управління Пенсійною фонду України в м. Ровеньки Луганської області від 15.04.2013 року, позивачка на момент смерті її чоловіка [INFO], отримувала пенсію за віком у розмірі 1 531,55 грн., що перевищує встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. Тобто, розмір пенсії позивачки на момент смерті її чоловіка забезпечував прожитковий мінімум, встановлений законом. У зв'язку з вищевикладеним, відділення ВД Фонду в м. Ровеньки Луганської області просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так судом встановлено, позивач [PERSON] з 13 серпня 1959 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] (ар.с.7). [INFO] [PERSON] помер (ар.с.10). Судом також встановлено, що на момент смерті чоловіка, позивач була непрацездатною за віком. Вона проживала разом з чоловіком однією сім'єю за адресою: [ADDRESS], вела з ним спільне господарство, про що свідчить довідка квартальної [PERSON] (ар.с.8), що підтверджує факт сумісного проживання однією сім`єю позивача та [PERSON] Як убачається з довідки Пенсійного фонду України в місті Ровеньки, [PERSON] на момент смерті чоловіка отримувала пенсію в розмірі 1531 грн. 55 коп. (ар.с.11). Відповідно до довідки Пенсійного фонду України в місті Ровеньки, [PERSON] при житті одержував пенсію в розмірі 3955 грн. 28 коп. (ар.с.11). Згідно довідки про причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням (ар.с.9), причинний зв'язок смерті [PERSON] з професійним захворюванням, встановлений з 11.02.2013 року. Крім того, судом встановлено, що на момент смерті чоловіка та на теперішній час позивач має захворювання - гіпертонічна хвороба 2 стадії, і перебуває на «Д» обліку (ар.с.22), а тому потребує постійного обстеження та лікування, а також додаткових витрат. Стаття 33 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату працездатності" встановлює, що у випадку смерті потерпілого право на отримання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які знаходились на утриманні померлого. Такими непрацездатними особами є жінки, які досягли 55 років, якщо вони не працюють. Відповідно до ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право одержувати від нього утримання. Шкода відшкодовується чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно. Частиною 7 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату працездатності" передбачено, що у випадку смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розмір одноразової допомоги його сім'ї повинен бути не менше п'ятирічної заробітної плати потерпілого, і окрім того, не менше однорічного заробітку потерпілого на кожну особу, яка знаходилась на його утриманні. Відповідно до ч. 9 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату працездатності" сума страхових виплат кожній особі, яка має на це право, визначається шляхом розподілу частини заробітку потерпілого, яка приходиться на вказаних осіб, на кількість цих осіб. Згідно ч. 1 ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч. 1 ст. 77 СК України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. Згідно п.п. «г» п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» при вирішенні позовів про відшкодуванні шкоди, заподіяної втратою годувальника, слід мати на увазі, що при наявності підстав, передбачених статтями 456, 457, 461 ЦК України і Законом № 1105-XIV непрацездатні члени сім'ї загиблого, які мали самостійний заробіток або одержували пенсію на час його смерті, можуть бути визнані утриманцями потерпілого, якщо частка заробітку останнього, що припадала на кожного з них, була основним і постійним джерелом їх існування. Згідно ч. 6 ст. 235 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Так як позивач [PERSON] не надала суду доказів на підтвердження того, що ВД ФССНВ в м. Ровеньки безпідставно відмовило їй у призначенні страхових виплат, суд вважає, що в цій частині позов задоволенню не підлягає. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що основним джерелом існування для позивача, були доходи чоловіка, не зважаючи на одержувану нею пенсію, і що остання в наслідок з цим знаходилася на утриманні свого чоловіка, і тому вважає за необхідне встановити факт знаходження [PERSON], на утриманні чоловіка - [PERSON], померлого [INFO].

Outcome: partial