Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

03.04.2020 року АТ КБ «ПриватБанк» (далі-Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 29.01.2013 року, відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами Банку", складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у анкеті-заяві. Однак, відповідачка, порушивши зобов`язання за вказаним кредитним договором, допустила заборгованість, яка станом на 17.03.2020 року складає 62869 грн 68 коп, з яких: 39042 грн 88 коп - заборгованість за тілом кредита, в т.ч. 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредита, 39042 грн 88 коп - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками, 0,00 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 12160 грн 53 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 8196 грн 29 коп. - нарахована пеня, 0,00 грн - нарахована комісія, а також штрафи - 500 грн 00 коп (фіксована частина) та 2969 грн 99 коп (процентна складова). Просить стягнути з відповідачки вказану заборгованість та судові витрати понесені позивачем у розмірі 2102 грн 00 коп. Ухвалою судді від 09.04.2020 року було відкрите провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, у якій позов підтримав та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом направлення судових повісток рекомендованим листом з повідомленням за адресою, вказаною у позовній заяві. Згідно з довідкою, наданою на запит суду виконавчим комітетом Первомайської міської ради Миколаївської області від 08.04.2020 року, [PERSON] , [INFO] , з 13.07.2010 року знято з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, згідно довідок виконавчого комітету Уманської міської ради Черкаської області та Департаментом з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради інформація щодо зареєстрованого місця проживання [PERSON] , [INFO] , в Реєстрі територіальної громади м. Умань та м. Миколаєва - відсутня. Тому відповідачка повідомлялася про день, час та місце розгляду справи через оголошення, опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов не надійшов. За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 29.01.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк", та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н про надання банківських послуг, шляхом підписання сторонами анкети - заяви б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, за умовами якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок 800 грн (14.12.2018 р.), який згодом було збільшено до 15000 грн. Факт отримання кредитних коштів відповідачкою підтверджено випискою по рахунку. Строк дії кредитних карток, виданих на ім`я відповідачки : № [NUMBER] - до 07/16; № [NUMBER] - до 07/17; № [NUMBER] - до 12/19; № [NUMBER] - до 06/22; № [NUMBER] - до 11/22. У заяві позичальника нарахування процентів, штрафів, пені та комісії не зазначено. Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідачки перед Банком за вказаним кредитним договором станом на 17.03.2020 року складає 62869 грн 68 коп, з яких: 39042 грн 88 коп - заборгованість за тілом кредита, в т.ч. 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредита, 39042 грн 88 коп - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками, 0,00 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 12160 грн 53 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 8196 грн 29 коп. - нарахована пеня, 0,00 грн - нарахована комісія, а також штрафи - 500 грн 00 коп (фіксована частина) та 2969 грн 99 коп (процентна складова). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтями 1046, 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Таким чином, в разі укладення кредитного договору неустойка поділяється на встановлену законом (розмір та підстави стягнення якої визначається актами законодавства) та договірну (розмір та підстави стягнення якої визначається сторонами в самому договорі. Як вбачається з Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які надані на підтвердження позовних вимог позивачем, останні не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19). Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, оскільки анкета-заява на отримання кредитної картки не містить посилання на конкретні умови кредитування, порядок повернення кредиту, що за відсутності належних доказів, які б достовірно підтверджували прийняття представлених банком умов та тарифів відповідачем та приєднання до них як другої сторони до запропонованого договору, є підставою для відмови у задоволенні вимог позивача щодо стягнення з відповідача 8196 грн 29 коп - пені, а також штрафів - 500 грн 00 коп (фіксована частина) та 2969 грн 99 коп (процентна складова), оскільки такі є недоведеними. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку, доданого до позовної заяви, позивачем визначена річна процентна ставка на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України в розмірі - 84 %. Обґрунтування в цій частині позивачем не наведено, тому позовні вимоги в частині стягнення відсотків згідно ст. 625 ЦК України також не підлягають задоволенню. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, та що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, з огляду на викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме в частині стягнення заборгованості за тілом кредита у розмірі 39042 грн 88 коп. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial