Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

11 серпня 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі - ПАТ КБ "Приватбанк") звернулося в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 31 грудня 2011 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено договір б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, у зв'язку з чим станом на 31 травня 2016 року виникла заборгованість в розмірі 14 121,68 грн., з них: заборгованість за кредитом - 644,92 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом - 9 278,11 грн., заборгованість за пенею та комісією - 3 050 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 648,65 грн. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором б/н від 31 грудня 2011 року у сумі 14 121,68 грн. та судові витрати у справі. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач 25 серпня 2016 року через канцелярію суду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. У відповідності до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підставна та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 31 грудня 2011 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено договір б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору відповідач особистим підписом підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді,\~\~складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.6). Правовідносини, що виникли між сторонами, урегульовані нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та умовами укладеного між сторонами договору. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до п.п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, що є невід'ємною частиною договору, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором (а.с. 27 на звороті). Пунктом 2.1.1.7.6 вказаних Умов передбачено, що при порушенні відповідачем строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту із врахуванням нарахованих відсотків і комісій (а.с. 28). Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов'язання за договором виконав належним чином. Відповідач порушив виконання своїх зобов'язань, у зв'язку з чим станом на 31 травня 2016 року виникла заборгованість за договором, що згідно із розрахунком позивача становить: 644,92 грн. - заборгованість за кредитом, 9 278,11 грн.- заборгованість по відсотках за користування кредитом, 3 050 грн. - заборгованість за пенею та комісією, штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 648,65 грн., всього 14 121,68 грн. (а.с. 4-5). Згідно із ч.1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Враховуючи вищевикладене та те, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором від 31 грудня 2011 року, визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує нічиїх прав та інтересів, тому його необхідно прийняти та ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судові витрати у справі по оплаті судового збору в розмірі 1 378 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved