Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до Оратівського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] про визнання протиправним та скасування рішень 14 сесії 7 скликання [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області від 01.12.2016 року "Про визнання комунальної власності [PERSON] сільської ради та присвоєння адреси гідровузла ставка площею 10,0507 га, розташованого за межами с. Закриниччя" та "Про заключення договору оренди на гідровузол ставка, розташованого за межами с. Закриниччя", технічної документації, свідоцтва на право комунальної власності та договору оренди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є мешканцем с. Човновиця та депутатом [PERSON] сільської ради. Вважає, щ рішення 14 сесії 7 скликання від 01.12.2016 року «Про визнання комунальної власності [PERSON] сільської ради та присвоєння адреси гідровузла ставка площею 10.0507 га розташованого за межами с. Закриниччя» та рішення -« Про заключення договору оренди на гідровузол ставка, розташованого за межами с. Закриниччя» підлягають скасуванню з огляду на наступне: - рішення прийнято всупереч вимогам ст. 60 п. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» де зазначено, що « підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб'єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом. Порядок, який встановив закон, відображений у ст. 335 Цивільного Кодексу України (про що наголошується в розясненнях Міністерства юстиції від 13.10.2011 року). Відповідно до ст.. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Процедура набуття майна в комунальну власність мала пройти етапи: рішення сесії сільської ради про бажання взяти на баланс безхазяйне майно; оголошення в друкованих засобах масової інформації; очікування 1 рік; судовий розгляд на придбання права на безхазяйне майно; рішення сесії про взяття на баланс майна та виділення коштів на оформлення документів; виготовлення технічної документації за рахунок балансоутримувача; реєстрація права комунальної власності; рішення сесії про подальшу долю майна - продаж, здача в оренду, самостійне використання.В даному разі все це знехтуване. Подібна процедура затверджена в «Порядку передачі в оренду майна, що є обєктом права спільної власності територіальних громад району» який затверджений рішенням 14 сесії Оратівської райради 6 скликання від 11.05.2012 року. Натомість 12 жовтня 2016 року сільська рада надає довідку №666 про те, що не заперечує, щоб [PERSON] С П виготовляв технічну документацію на гідроспоруду площею 0.0873 га, що знаходиться за межами населеного пункту с. Човновиця із ставка, дзеркало якого становить 10.0507 га. При цьому сільському голові достеменно відомо, що гідроспоруда входить в єдиний комплекс обєкта водного фонду ( ст. 58 ВК України) - ставок із дамбою - гідровузлом -( кадастровий номер 05231866600:04:004:0041) і знаходиться за межами населених пунктів, тому підпорядковується обласній адміністрації. У Розпорядженні Голови Оратівської РДА №442 від 02 грудня 2005 року «Про затвердження технічної документації та надання в оренду земель водного фонду з водним обєктом на території [PERSON] сільської ради» зазначено (п.2.1), що земельна ділянка водного фонду загальною площею 10,3883 га складається з части : під болотом - 0,2503 га , під гідроспорудою - 0,0873 га, під чистим дзеркалом -10,0507 га, тобто розпорядником гідроспоруди вважається РДА без будь - яких заперечень з боку сільської ради. Крім того, гідроспоруда виконує тільки функції підпору рівня води (тобто - без води вона не потрібна). Є 2 претенденти - гр. [PERSON] та [PERSON], які подали у Вінницький прозорий офіс 23 лютого 2016 року погоджені із сільською радою документи на участь в аукціоні. [PERSON] рішенням Апеляційного суду Вінницької області р. визнано таким, що використовував водний обєкт без законних на те підстав (Справа №141/660/16-ц Провадження №22-ц/772/3036/2016), тобто з 29.09.2016 р. (а фактично і раніше теж) ніяких законних прав на переважне оформлення чи користування даним обєктом, або його частини цей не мав. [PERSON] 13.10 2016 року уклав договір на виконання технічної документації з ПП [PERSON] (Договір -18/16-ГС від 13.10.2016р) та оплатив за виконану роботу. Тому вважає, що такі дії належить кваліфікувати як порушення п. 1) та 4) ст. 6. 1. та ст.. 17 закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» , бо Голова не могла не знати, що замовляти документацію та проводити оплату за її виготовлення має виключно балансоутримувач. Після прийняття такого рішення (навіть якщо воно - вірне) без будь - яких правоустановчих документів ( станом на 22 грудня 2016 р. не було): технічна документація (паспорт) не підписані виконавцем, свідоцтва на право комунальної власності немає. Зразу ж було прийнято рішення «Про заключення договору оренди на гідровузол ставка, розташованого за межами с. Закриниччя» всупереч вимогам ч.4 ст. 6 , ч.7 ст. 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та порушенням правил передачі комунального майна в оренду, викладених у Постанові КМУ від 31.08.11р. №908 «Про затвердження порядку проведення конкурсу на право оренди державного майна», на основі якого складається власний «Порядок..», де основним критерієм визначення переможця є не ставлення (голосування) депутатів, а максимальний розмір орендної плати однією з осіб, допущених до конкурсу. В цей же день був укладений «Договір оренди майна », адже відсутні будь - які документи на право комунальної власності, не проведено необхідну реєстрацію. Ще не зрозумілішим виглядає «Акт приймання - передачі орендованого майна», знову ж - таки 01.12.2016 року, коли орендар ще не зареєстрував документи, а вже отримує обєкт, хоча в тому ж таки договорі оренди п.10 говориться, що договір оренди набирає чинності після підписання та його реєстрації , а попередньо обєкт мав бути зареєстрований в Державній реєстраційній службі України (ст.. 794 ЦК України). Розглядаючи всі ці дії в комплексі, існує лише одна мета шляхом незаконних дій обійти участь в аукціоні на право оренди водного обєкта ставка (перейти на п.2 ст. 134 ЗК України), незважаючи на прямі збитки громаді від такої корупційної змови. Всі рішення даної сесії необхідно скасувати ще й в звязку з грубими порушеннями [PERSON] роботи сільської ради: сесія скликалася в екстра надзвичайному режимі, позивача повідомила секретар сільської ради 30.11.2016 р. о 12 год. 55 хв, про те, що скликається сесія, початок роботи о 8 год. 01.12.2016 р. з коротким переліком питань; питання, що виносилися на сесію не проходили обговорення в комісіях, що передбачено і в п.2 ст.20 ЗУ «Про місцеве самоврядування»;жодне із розглянутих питань не вимагало такої терміновості. Просить визнати протиправними рішення сесії [PERSON] сільської ради від 01.12.2016 року «Про визнання комунальної власності [PERSON] сільської ради та присвоєння адреси гідровузла ставка площею 10.0507 га розташованого за межами с. Закриниччя» та рішення « Про заключення договору оренди на гідровузол ставка, розташованого за межами с. Закриниччя» і всі наступні рішення і документи , що базуються на даних рішеннях: а)технічну документацію на гідровузол; б) свідоцтво на право комунальної власності; в) договір оренди. Стягнути з відповідача на користь позивача судові та транспортні витрати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримав у повному обсязі, та додатково пояснив, що рішення 14 сесії 7 скликання [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області від 01.12.2016 року "Про визнання комунальної власності [PERSON] сільської ради та присвоєння адреси гідровузла ставка площею 10,0507 га, розташованого за межами с. Закриниччя" та "Про заключення договору оренди на гідровузол ставка, розташованого за межами с. Закриниччя" суперечать нормам законодавства. Вказаними рішенням порушуються його інтереси як депутата [PERSON] сільської ради, оскільки він як депутат не допускає порушень закону, як жителя [INFO], оскільки його город межує зі ставком площею 10,0507 га, розташованого за межами с. Закриниччя на якому розташована гідроспоруда, а також вказаним рішенням порушено чинне законодавство та економічні показники, оскільки якби процедура передачі в оренду майна відбувалась на підставі аукціону, то бюджет місцевої громади отримував би дохід 13-20 тисяч гривень. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив, що з рішення 14 сесії 7 скликання [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області від 01.12.2016 року "Про визнання комунальної власності [PERSON] сільської ради та присвоєння адреси гідровузла ставка площею 10,0507 га, розташованого за межами с. Закриниччя" не вбачається на підставі яких документів, [PERSON] сільська рада вирішує питання про визнання гідровузла ставка комунальною власністю, оскільки жодних документів на дану гідроспоруду не було. Крім цього, вказана гідроспоруда на балансі сілької ради не перебувала та не проведено державної реєстрації такого майна. Однак, всупереч цьому, [PERSON] сільська рада, цього ж дня приймає рішення 14 сесії 7 скликання [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області від 01.12.2016 року "Про заключення договору оренди на гідровузол ставка, розташованого за межами с. Закриниччя", яким вирішує заключити договір оренди на гідровузол ставка площею 10,0507, розташованого за межами с. Закриниччя з [PERSON]. При цьому, оцінка технічного стану гідровузла ставка містить ряд недоліків, зокрема ринкову вартість гідровузла ставка визначено станом на 30.09.2016 року в сумі 24719 грн., однак в даному випадку не визначено вартість земельної ділянки. Крім цього, два рішення 14 сесії 7 скликання [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області від 01.12.2016 року "Про визнання комунальної власності [PERSON] сільської ради та присвоєння адреси гідровузла ставка площею 10,0507 га, розташованого за межами с. Закриниччя" та "Про заключення договору оренди на гідровузол ставка, розташованого за межами с. Закриниччя" не містять інформації про площу гідроспоруди. Разом з тим, [PERSON] сільська рада Оратівського району укладаючи 01.12.2016 року договір оренди гідроспоруди не вказує про земельну ділянку, на якій вказана гідроспоруда розташована і не вказує про вартість земельної ділянки, хоча гідровузол та земельна ділянка згідно Водного кодексу України надаються в оренду комплексу і розділяти дані об'єкти не можна. Крім цього, договір оренди не містить дані про земельну ділянку, її кадастровий номер, що є істотними умовами договору. Таким чином, при винесенні рішень [PERSON] сільська рада не мала права пере визнавати комунальною власністю гідровузол ставка, не мала право виносити рішення та укладати договір оренди з приводу майна, яке їй не належить, під час надання в оренду порушила законодавство, оскільки передача майна в оренду здійснюється на підставі аукціону, порушила процедуру розпорядження майном, оскільки не було здійснено повідомлення в засобах масової інформації про передачу майна в оренду, що позбавило права інших осіб, претендувати на вказане майно. Таким чином, [PERSON] сільська рада приймаючи такі рішення перевищила свої повноваження. Крім цього, просить звернути увагу на ту річ, що договір оренди гідроспоруди було укладено 01.12.2016 року, а право власності у [PERSON] сільської ради згідно витягу з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстровано 09.12.2016 року приватним нотаріусом [PERSON], а право власності виникає з моменту державної реєстрації стосовно всіх об'єктів нерухомого майна, таким чином сільська рада мала право заключити договір оренди після реєстрації власності за [PERSON] сільською радою. Також просить звернути увагу про те, що в обстеженні і паспортизації технічного стану гідровузла ставка виготовленого ФОП [PERSON] вказано, що площа земельної ділянки під гідровузлом 1666 кв.м., в тому числі затоплено водою 115 кв.м., а в договорі оренди нічого не зазначено. Згідно ст. 51 Водного кодексу України та ст. 59 Земельного кодексу України водні об'єкти надаються в оренду в комплексі з прибережними захисними смугами з землями зайнятими водою та гідротехнічними спорудами, то гідроспоруда надається також з землею. 01.07.2013 року набрав чинності Закон України "Про аквакультуру", яким внесено зміни до ст. 51 Водного кодексу України, а саме у користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, лікувальних, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт можуть надаватися водосховища (крім водосховищ комплексного призначення), ставки, озера та замкнені природні водойми. Водні обєкти надаються у користування за договором оренди земель водного фонду на земельних торгах у комплексі із земельною ділянкою. Також, постановою КМУ №420 було затверджено типові договори оренди водних обєктів невідємними частинами договору є: план або схема обєкта оренди; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) та інших прав третіх осіб у її використанні і встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі обєкта оренди; проект відведення земельної ділянки; паспорт водного обєкта, а у разі надання в оренду рибогосподарської технологічної водойми - паспорт та/або технічний проект рибогосподарської технологічної водойми, вказаний договір не містить цих частин. Місцеві ради при взяті нерухомого майна на облік повинні звернутися до органів реєстрації з заявою про реєстрацію, вказана споруда повинна знаходитись на балансі [PERSON] сільської ради. Також просить звернути увагу на те, що згідно ЗУ "Про оренду державного та комунального майна" не можуть бути об'єктами оренди: акваторії портів, гідрографічні споруди, захисні гідроспоруди (греблі, дамби, вали, моли, насипи) та системи сигналізації, портові системи інженерної інфраструктури і споруди зв'язку, енерговодопостачання та водовідведення, залізничні колії (до першого розгалуження за межами території порту), навчальний та гідрографічний флоти. Просить визнати протиправними рішення сесії [PERSON] сільської ради від 01.12.2016 року «Про визнання комунальної власності [PERSON] сільської ради та присвоєння адреси гідровузла ставка площею 10.0507 га розташованого за межами с. Закриниччя» та рішення « Про заключення договору оренди на гідровузол ставка, розташованого за межами с. Закриниччя» і всі наступні рішення і документи, що базуються на даних рішеннях: а) технічну документацію на гідровузол; б) свідоцтво на право комунальної власності; в) договір оренди. Стягнути з відповідача на користь позивача судові та транспортні витрати. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, виклавши свою позицію в запереченнях проти позову, та пояснила, що у [PERSON] сільській раді є всі необхідні документи на дану гідроспоруду, і є акт прийому-передачі від 18.03.2004 року між КСП "Вінниччина" та [PERSON] сільською радою згідно якої передано у комунальну власність [PERSON] сільській раді греблю 1993 року, тому вказана гідроспоруда не є безхазяйним майном. Крім цього, на звернення [PERSON] прокуратурою було проведено перевірку, і порушень не виявлено, оскільки всі споруди згідно акту були передані сільській раді. З приводу того, що немає технічної документації, то і на багато споруд до цього часу немає технічної документації. В 2005 року [PERSON] відбудував гідроспоруду для того, щоб взяти ставок в оренду. Після цього в 2005 році [PERSON] отримав ставок в оренду на термін 10 років, і вчасно сплачував орендну плату в сільську раду. Однак, [PERSON] не зареєстрував вказаний договір, і вгрудні 2015 році не міг його пролонгувати. Крім цього, рішенням 30 сесії 6 скликання [PERSON] сільської ради від 19.08.2015 року "Про надання дозволу на проведення незалежної оцінки гідротехнічної споруди" надано дозвіл [PERSON] на проведення незалежної оцінки гідротехнічної споруди ставка. Все робилося відповідно до положення про надання в оренду об'єктів комунальної власності. В положенні вказано, що технічну документацію розробляє або сільська рада або майбутній орендар, навіть якщо технічну документацію виготовляє сільська рада, то орендар відшкодовує витрати. [PERSON] розробив технічну документацію і приніс в сільську раду і подав заяву до сесії, оскільки виключно до Положення тільки сесія надає в оренду об'єкти комунальної власності. Тому, [PERSON] подав письмову заяву. Тому комісія згідно Положення 21.11.2016 року вирішила провести сесію і винести заяву [PERSON] на розгляд сесії. Заява письмова про надання в оренду [PERSON] була одна. Вона знала, що [PERSON] також бажає взяти в оренду гідроспоруду, і повідомили його про сесію, просила написати заяву. Був призначений аукціон, але аукціон відмінили. Коли ставилося на голосування кому надати, запитувала у [PERSON] чи бажає він повідомив про бажання, однак депутати проголосувала про надання в оренду споруди [PERSON] Після цього був укладений договір оренди гідроспоруди, який зареєстровано у державному реєстрі. Гідроспоруда у комунальній власності [PERSON] сільської ради є з 2004 року. Яка загальна квадратура гідроспоруди не пам'ятає, однак вона вказана в технічній документації. Мета укладення договору оренди була для того щоб отримувати орендну плату та отримувати бюджет. Договір оренди було укладено 01.12.2016 року, а речове право на гідроспоруду за [PERSON] сільською радою зареєстровано в Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.12.2016 року приватним нотаріусом [PERSON], оскільки договір укладався на підставі технічної документації. Відповідно до відомостей з Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстрації 09.12.2016 року відбулася реєстрація гідровузла за адресою вул. Вищнева, 34 с. Закриниччя Оратівського району Вінницької області на підставі є рішення сесії [PERSON] сільської ради від 01.12.2016 року «Про визнання комунальної власності [PERSON] сільської ради та присвоєння адреси гідровузла ставка площею 10.0507 га розташованого за межами с. Закриниччя", пояснила тим, що відповідно до акту-приймання передачі від 2004 року гідроспоруда фактично перебувала у комунальній власності [PERSON] сільської ради, однак не було прийнято з цього приводу рішення сесії у зв'язку з відсутністю технічної документації і ще раз цей факт підтверджено факт того, що це майно є комунальною власністю. Тому просить суд відмовити в позові. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] [PERSON] П.І. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі та пояснив, що Відповідно до ч.1 п.1 ст. З Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством справляється судовий збір. В редакції на час подання позову відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Для позивача розмір судового збору має становити 551,30 грн. (0,4 мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 року ). Відповідно до ч. З ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. Кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади. Згідно із ч.5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. Відповідно ч. 1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Як вбачається із позовних вимог позивач предявив пять вимог немайнового характеру, оплативши судовим збором лише одну, не внісши судовий збір в сумі 2004,8 грн. Крім цього, [PERSON], житель [INFO] звернувся до суду за відсутності спору. Так, ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку визначеному цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Позовна заява до суду подана позивачем [PERSON], який не фактів та доказів щодо порушених, оспорюваних його прав, свобод чи інтересів. Крім того, позивач вказує, що він звертається до суду як депутат сільської ради, що відповідно до законодавства не надає права без належного оформленого доручення звертатись в інтересах інших осіб, навіть і членів відповідної територіальної громади. Так, відповідно до ст. 18 закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування. Відповідно до пунктів 14,15,16 ч.4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова: представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства; звертається до суду щодо визнання незаконними актів інших органів місцевого самоврядування, місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій, які обмежують права та інтереси територіальної громади, а також повноваження ради та її органів; укладає від імені територіальної громади, ради та її виконавчого комітету договори відповідно до законодавства, а з питань, віднесених до виключної компетенції ради, подає їх на затвердження відповідної ради. Повноваження депутата, яким є позивач, порядок організації і гарантії депутатської діяльності визначаються Конституцією України, Законом про «Про місцеве самоврядування в Україні» Законом України «Про статус депутата місцевої ради », іншими законами. Аналізуючи вказані закони депутат місцевої ради не будучи посадовою особою органу місцевого самоврядування не є уповноваженою законом чи особою, яка наділена відповідним правом для звернення до суду про визнання протиправним рішення сесії відповідної ради (ст.140-145 Конституції України, ст. ст.1,49,71 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст.. 11,15 Закону України «Про статус депутата місцевої ради»). Таким чином, правом звернення до суду щодо визнання незаконними актів органів місцевого самоврядування, місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій, які обмежують права та інтереси територіальної громади, а також повноваження ради та її органів наділений сільський голова. Щодо обґрунтування позовних вимог, то позивач помилково застосовує норми як матеріального так і процесуального права. Так, позивач наполягає на застосуванні у правовідносинах при прийняття у комунальну власність нерухомого майна, виключно ст. 335 ЦК України та розяснення Міністерства юстиції України від 13.11.2011 року «Деякі аспекти набуття права власності на обєкти безхазяйного нерухомого майна». При цьому позивач не враховує ту обставину, що гідроспоруда передана у комунальну власність [PERSON] сільської ради 18.03.2004 року і аж ніяк не є безхазяйним майном і виключне застосування вказаним позивачем норм закону є неправильним. Позивач у своїй позовній заяві посилається на те, що відповідачем порушено Порядок передачі в оренду майна що є обєктом права спільної власності територіальних громад району», який затверджено рішенням 14 сесії Оратівської районної ради 6 скликання від 05.2012 року. Даний порядок не підлягає застосуванню оскільки він стосується виключно обєктів права спільної власності територіальної громади району і не поширюється на обєкти власності [PERSON] територіальної громади. Крім того у вступній частині вказаного порядку зазначено, що він регулює організаційні відносини, повязані з передачею в оренду майна спільної власності територіальних громад району, управління яким здійснює Оратівська районна Рада; (а не [PERSON] сільська рада). Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вважає ідентичними поняття земельна ділянка та обєкт який розташований на вказаній земельній ділянці, підводячи суд до неправильного висновку щодо того, що обєкт нерухомості (в даному випадку гідроспоруда), що розташований за межами населеного пункту підпорядковується обласній державній адміністрації а розпорядником вважається районна державна адміністрація. Такий висновок є неправильним, так як обґрунтований позивачем з посиланням на ст. 58 ВК України яка визначає вимоги до якості вод, що використовуються для задоволення питних і господарсько-побутових потреб населення. Крім того, входження гідроспоруди до обєкта водного фонду не позбавляє права власності відповідача на неї, тобто права розпоряджатись нею, в т.ч. і надавши її в оренду. Позивачем порушено вимоги ст. 119 ЦПК щодо зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину. Так,в обґрунтування своїх вимог позивач посилається на існування двох претендентів на участь в аукціоні, при цьому не вказуючи який аукціон, даючи учасникам процесу та суду можливість здогадатись - на гідроспоруду або на водний обєкт. При цьому в порушення вимог ст. 119 ЦПК України, будь-яких доказів про існування претендентів на аукціон не наводить та не обґрунтовує як даний факт може виступи джерелом доказів. Позивач посилається на рішення Апеляційного суду Вінницької області від 29.09.2016 року але належно завірену його копію до позовної заяви не надав. Позивач посилається на Закон України «Про засади запобігання і протидії корупції в Україні», проте вказаний закон не регулює відповідні правовідносини і відповідно до Закону України № ПОО-УІІ від 14.10.2014 року з доповненнями та змінами, що внесені Законом України № 198-УІІІ від 12.02.2015 втратив чинність. Твердження відповідача на відсутність підпису виконавця в документації по обстеженню і паспортизації технічного стану гідровузла ставка площею 10,0507 га, розташованого за межами с. Закриниччя на території [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області є такими, що не відповідають дійсності. Крім того, відсутність свідоцтва про право власності на гідроспоруду на час укладання договору, не є перешкодою для укладання договору, сторони дану умову Договору не оспорюють і погоджуються з даним фактом і уклали договір відповідно до оголошення про проведення конкурсу із його умовами та рішень відповідача (копія оголошення з умовами конкурсу додаються). До того ж, позивач не є стороною договору, і вимоги щодо договору є протиправними незаконним втручанням депутата сільської ради у діяльність субєктів договору. Позивач невірно застосовує положення ст. 794 ЦК України яка на його хибну думку вказує на обовязковість державної реєстрації обєкта нерухомості (мабуть позивач має на увазі реєстрації права комунальної власності ) для надання його в подальшому в оренду. Проте ст. 794 ЦК України вказує, що право користування нерухомим майном, яке виникає на підставі договору найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки, підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Позивач зазначає, що він вбачає незаконні дії з метою обійти участь в аукціоні на право оренди водного обєкта - ставка, проте не зважає на те, що всі рішення відповідача стосується виключно обєкта нерухомості, що на праві власності належить громаді, а не депутату , в т.ч. і позивачу, який висуває необґрунтовані вимоги. Позивач посилається на порушення відповідачем [PERSON] роботи сільської ради, при цьому не вказує, яка норма вказаного документу порушена, та наводить факт , на його думку, відсутності обговорення питань, що винесені на сесію, відповідними комісіями ради, що не відповідає дійсності і спростовуються протоколами засідань відповідної комісії Просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він також бажав взяти в оренду гідроспоруду. На сесії [PERSON] сільської ради від 01.12.2016 року він був присутній і повідомляв про своє бажання взяти в оренду гідроспоруду. Однак його не захотіли слухати. Крім цього, повідомив, що подавав усі необхідні документи для оренду ставка та гідроспоруди до прозорого офісу. Суд, вислухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріал, всебічно і повно з'ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні". Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб'єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Відповідно до ч. 10 ст. 59 цього Закону акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Судом встановлено, що 14 сесією 7 скликання [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області прийнято рішення від 01.12.2016 року "Про визнання комунальної власності [PERSON] сільської ради та присвоєння адреси гідровузла ставка площею 10,0507 га, розташованого за межами с. Закриниччя". Згідно даного рішення [PERSON] сільська рада Оратівського району Вінницької області розглянувши технічну документацію на гідровузол ставка площею 10,0507 га, розташованого за межами с. Закриниччя, вул. Вишнева вирішила: визнати право комунальної власності на гідровузол ставка площею 10,0507 га, розташованого за межами с. Закриниччя. Присвоєно адресу гідроспоруді ставка площею 10,0507, розташованого за межами с. Закриниччя, який належить на праві комунальної власності [PERSON] сільській раді - с. Закриниччя, вул. Вишнева, 34. Відповідно до обстеження і паспортизації технічного стану гідровузла ставка площею 10,0507 га, розташованого за межами с. Закриниччя на території [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області виготовленої ФОП "Яворським Миколою Васильовичем" ринкова вартість гідровузла ставка, що розташований за межами с. Закриниччя на території [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області визначену станом на 30.09.2016 року, без урахування ПДВ становить 24719 грн. Згідно пояснювальної записки об'єктом є гідровузол ставка площею 10,0507 га, розташованого за межами с. Закриниччя на території [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області. Функціональне призначення гідровузла - створення підпірного фронту максимальною глибиною 1,9 м. Площа земельної ділянки під гідровузлом 1666 кв.м.. в тому числі затоплено водою 115 кв.м. Згідно довідки №666 від 12.10.2016 року виданої виконкомом [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області [PERSON] сільська рада не заперечує на виготовлення [PERSON] технічної документації на гідроспоруду площею 0,0873 га, що знаходиться за межами населеного пункту с. Човновиця із ставка, дзеркало якого становить 100507 га. Як вбачається з вказаного рішення у ньому відсутні відомості про площу гідроспоруди, площу земельної ділянки під гідровузлом, функціональне призначення гідровузла, ринкову вартість гідровузла ставка.. Крім цього, згідно акту прийому-передачі від 18.03.2004 року голова комісії з організації вирішення майнових питань колишнього КСП "Вінниччина" с. Човновиця [PERSON] та сільський голова [PERSON] склали даний акт про те, що голова комісії передає, а сільський голова приймає майно соціальної сфери та загального користування в комунальну власність [PERSON] сільської ради, а сама за №24 греблю, 1993 року введення, вартістю 7783. Таким чином, при прийнятті рішення 14 сесії 7 скликання [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області від 01.12.2016 року "Про визнання комунальної власності [PERSON] сільської ради та присвоєння адреси гідровузла ставка площею 10,0507 га, розташованого за межами с. Закриниччя" [PERSON] сільська рада допустила ряд порушень законодавства, крім цього, вищевказане майно вже перебувало у комунальній власності, тому вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню. Крім цього, 14 сесією 7 скликання [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області прийнято рішення від 01.12.2016 року "Про заключення договору оренди на гідровузол ставка, розташованого за межами с. Закриниччя"". Згідно даного рішення [PERSON] сільська рада Оратівського району Вінницької області розглянувши заяву [PERSON] вирішила: заключити договір оренди на гідровузол ставка площею 10,0507 га розташованого за межами с. Закриниччя з [PERSON]. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до власних повноважень сільської ради належить управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Тобто, перед поданням заяви про взяття на облік безхазяйної речі місцева рада має на своїй сесії прийняти рішення ради про необхідність взяття на облік такого обєкта. Гідротехнічна споруда є обєктом нерухомого майна, адже є обєктом, розташованим на земельній ділянці, переміщення якого є неможливим без його знецінення та зміни призначення. Отже, право власності на неї має бути зареєстровано у встановленому законодавством порядку. Як встановлено в суді та не заперечується сторонами, [PERSON] сільська рада Оратівського району Вінницької області згідно витягу з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєструвала 09.12.2016 року гідроспоруду як комунальну власність у приватного нотаріуса [PERSON] Відповідно до ст. 181 ЦПК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відповідно до п. 6. ст. 7 Закону України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності " право власності на об'єкт передачі виникає з дати підписання акта приймання-передачі, а у випадках, передбачених законом, - з дня державної реєстрації такого права. Однак, всупереч цьому, [PERSON] сільська рада, рішення 14 сесії 7 скликання [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області від 01.12.2016 року "Про заключення договору оренди на гідровузол ставка, розташованого за межами с. Закриниччя", яким вирішує заключити договір оренди на гідровузол ставка площею 10,0507, розташованого за межами с. Закриниччя з [PERSON], не маючи права власності на вказане нерухоме майно, оскільки вказане право у неї виникло 09.12.2016 року, з моменту реєстрації вказано право. [PERSON] сільська рада Оратівського району Вінницької області перевищила власні повноваження, оскільки розпорядилася нерухомим майном, що яке їй не належало на праві комунальній власності, а тому рада під час прийняття рішення про передачу в оренду гідротехнічної споруди діяла не в межах своїх повноважень, а отже її рішення є протиправним (незаконним) та підлягає скасуванню. Крім цього, 01.12.2016 року між [PERSON] сільською радою Оратівського району Вінницької області та [PERSON] був укладений договір оренди майна (гідроспоруди, що знаходиться в комунальній власності [PERSON] сільської ради, предметом якого була передача гідроспоруди, яка знаходиться на території [PERSON] сільської ради за межами населеного пункту с. Закриниччя об'ємом 1666 кв. метрів, строком до 01.01.2065 р. Вказаний договір від 01.12.2016 року суперечать вимогам законодавства. [PERSON] сільська рада Оратівського району Вінницької області укладає договір оренди 01.12.2016 року, хоча право власності на вказану гідроспоруду виникло у неї 09.12.2016 року, тобто з моменту державної реєстрації. Окрім цього, предметом договору оренди майна (гідроспоруди, що знаходиться в комунальній власності [PERSON] сільської ради) від 01.12.2016 року між [PERSON] сільською радою Оратівського району Вінницької області та [PERSON] є а передача гідроспоруди, яка знаходиться на території [PERSON] сільської ради за межами населеного пункту с. Закриниччя об'ємом 1666 кв. метрів, строком до 01.01.2065 р. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Водного кодексу України гідротехнічні споруди морських портів (гідротехнічні споруди) - інженерно-технічні споруди (портова акваторія, причали, пірси, інші види причальних споруд, моли, дамби, хвилеломи, інші берегозахисні споруди, підводні споруди штучного та природного походження, у тому числі канали, операційні акваторії причалів, якірні стоянки), розташовані в межах території та акваторії морського порту і призначені для забезпечення безпеки мореплавства, маневрування та стоянки суден.. Згідно ст. 4 Водного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; Згідно ст. 51 Водного кодексу України у користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, лікувальних, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт можуть надаватися водосховища (крім водосховищ комплексного призначення), ставки, озера та замкнені природні водойми. Не підлягають передачі у користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб водні об'єкти, що: використовуються для питних потреб; розташовані в межах територій та об'єктів, що перебувають під охороною відповідно до Закону України "Про природно-заповідний фонд України". Водні об'єкти надаються у користування за договором оренди земель водного фонду на земельних торгах у комплексі із земельною ділянкою. Водні об'єкти надаються у користування на умовах оренди органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України, відповідно до договору оренди, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства. Відповідно до п. в ч. 1 ст. 58 Земельного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті: гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 59 Земельного кодексу України громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування обєктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об'єктів портової інфраструктури та інших об'єктів водного транспорту. Землі водного фонду можуть бути віднесені до земель морського і річкового транспорту в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 1 ст. 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Таким чином, договір оренди від 01.12.2016 року укладений між [PERSON] сільською радою Оратівського району Вінницької області та [PERSON] укладено з порушенням вимог закону, зокрема без укладення договору оренди земельної ділянки, яка знаходиться під гідроспорудою та з порушенням порядку його укладення. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Зі змісту ст. 203 ЦК України, зокрема, ч.ч.1,3 вбачається, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам ,а волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини, щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. . Згідно ст. 4 Закон України Про державну реєстрацію майнових прав на нерухоме майно та їх обтяжень майнові права на будь-яке майно, в тому числі оренда житла або іншого нерухомого майна, що знаходиться в Україні, підлягає державній реєстрації. До майнових прав, які необхідно зареєструвати відносимо також і право оренди, і право користування будівлею, спорудою, їх частинами тощо. Судом встановлено, що державна реєстрація вищевказаних договорів оренди землі відбулась. Таким чином, договір оренди майна (гідроспоруди, що знаходиться в комунальній власності [PERSON] сільської ради від 01.12.2016 року укладений між [PERSON] сільською радою Оратівського району Вінницької області та [PERSON] слід визнати недійним. Як вбачається з роз'яснень п.п.5,7 постанови Пленуму №9 , правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. За змістом статті 216 ЦК та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину. Оскільки договір оренди є укладеним лише з моменту державної реєстрації, то визнаючи договір оренди недійсним, суд вважає, що необхідно застосувати наслідки недійсності правочину та скасувати його державну реєстрацію. Що стосується вимоги про скасування технічної документації на гідровузол, то вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Позивачем до матеріалів справи не надано технічної документації на гідровузол. Як вбачається з наданих в судовому засіданні пояснень сторін, на виконання рішення 30 сесії 6 скликання [PERSON] сільської ради від 19.08.2015 року "Про надання дозволу на проведення незалежної оцінки гідротехнічної споруди" яким надано дозвіл [PERSON] на провадження незалежної оцінки гідротехнічної споруди ставка, ФОП [PERSON], зокрема суб'єктом оціночної діяльності [PERSON], яка має сертифікат суб'єкта оціночної діяльності ФДМ України №16165/14 від 23.03.2014 року було проведено незалежну оцінку, в процесі якої здійснено обстеження і паспортизацію технічного стану гідровузла ставка площею 10,0507 га, розташованого за межами с. Закриниччя на території [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області. За результатами вказаної оцінки зроблено висновок, що ринкова вартість гідровузла ставка площею 10,0507 га, розташованого за межами с. Закриниччя на території [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області, визначена станом на 30.09.2016 року, без урахування ПДВ в сумі 24719 грн. Будь-яких інших технічних документацій на гідровузол не виготовлялось. Таким чином з аналізу вказаних норм вбачається, що такого способу захисту, як скасування технічної документації ні Земельним (ст.152) ні Цивільним (ст.ст.15,16) кодексом України не передбачено. Виготовлення технічної документації щодо складання документів, - це відносини, що виникають між замовником та розробником такої документації, вона фіксує проведені роботи та встановлення порушень при її виготовленні може оцінюватись судом відповідно до вимог\~ст. 212 ЦПК України\~лише при оспорюванні правовстановлюючого документу, який був виданий на підставі такої документації. Обрання неналежного способу захисту може бути підставою для відмови у задоволенні позову. Позивачем не доведено належними засобами доказування, що виготовлялась будь-яка інша технічна документація на гідровузол, та яким чином виготовлення оспорюваної технічної документації порушує право позивача. Обраний позивачами спосіб захисту цивільних прав (скасування технічної документації) не відповідає зазначеним у позові та висловленим ним у судовому засіданні обставинам справи. Таким чином, дана позовна вимога є необґрунтованою та безпідставною, в зв'язку з чим в її задоволенні слід відмовити. Крім цього, позивачем заявлена вимога про скасування свідоцтва про право комунальної власності. При розгляді вказаної вимоги судом встановлено наступне. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами, що [PERSON] сільська рада зареєструвала право власності на вказану гідроспоруду 09.12.2016 року. Свідоцтво про право комунальної власності на гідроспоруду не видавалось. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"від 01.07.2004 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 21 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"від 01.07.2004 року витяг з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав надаються в електронній та (за бажанням заявника) в паперовій формі. Витяг з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав за бажанням заявника надається у паперовій формі. Такий витяг у паперовій формі надається з проставленням підпису та печатки державного реєстратора. Відповідно до п. 22 постанови КМУ від 25 грудня 2015 р. № 1127 "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" після внесення відомостей до Державного реєстру прав державний реєстратор за допомогою програмних засобів ведення зазначеного Реєстру формує витяг з нього про проведену державну реєстрацію прав, який розміщується на веб-порталі Мінюсту для доступу до нього заявника з метою його перегляду та з урахуванням строку державної реєстрації, за який сплачено адміністративний збір, його завантаження і друку. Витяг з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав за бажанням заявника може бути наданий державним реєстратором у паперовій формі з урахуванням строку державної реєстрації, за який сплачено адміністративний збір, шляхом друку за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав на аркушах паперу форматом А4 (210 x 297 міліметрів) без використання спеціальних бланків, з проставленням підпису та печатки державного реєстратора. Положення абзаців першого та другого цього пункту щодо надання витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав з урахуванням строку державної реєстрації, за який сплачено адміністративний збір, не застосовуються у разі проведення державної реєстрації прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, обєктом незавершеного будівництва. Витяг з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав у паперовій або електронній формі має однакову юридичну силу та містить обовязкове посилання на Державний реєстр прав. Таким чином, позивачем не доведено факту існування свідоцтва про право комунальної власності на гідроспоруду, а тому вказана вимога не підлягає задоволенню. Що стосується заперечення відповідача з приводу того, що [PERSON], житель [INFO] звернувся до суду за відсутності спору, а позовна заява до суду подана позивачем [PERSON], не містить фактів та доказів щодо порушених, оспорюваних його прав, свобод чи інтересів. Крім того, позивач вказує, що він звертається до суду як депутат сільської ради, що відповідно до законодавства не надає права без належного оформленого доручення звертатись в інтересах інших осіб, навіть і членів відповідної територіальної громади. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 25 листопада 1997 року №6-зп "Щодо офіційного тлумачення частини другої статті 55 Конституції України та статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України" частину другу статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо вважають, що ці рішення, дія чи бездіяльність порушують їхні права і свободи або перешкоджають здійсненню цих прав і свобод, а тому потребують правового захисту в суді. З цього випливає, що умовою для звернення особи до суду з позовом щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб є наявність у позивача переконання в порушенні його прав або свобод чи в існуванні перешкод у здійсненні цих прав. Порушенням суб'єктивного права особи є створення будь-яких перепон у реалізації нею свого суб'єктивного права, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона має право розраховувати в разі належної поведінки зобов'язаної особи. Отже, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб'єктивних прав та обов'язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку. Тобто, якщо особа вважає, що її суб'єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізованим належним чином, або на неї протиправно поклали певний обов'язок, така особа має право звернутися за судовим захистом. Таким чином, до суду можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або має місце інше ущемлення прав чи свобод. Встановлено, що в судовому засіданні позивач [PERSON], є депутатом [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області, жителем [INFO], його город межує зі ставком площею 10,0507 га, розташованим за межами с. Закриниччя на якому розташована гідроспоруда, вказаними рішенням порушено чинне законодавство, інші громадяни с. Човновиця Оратівського району Вінницької області претендують, на рівні з іншими громадянами України, на оренду земельної ділянки у комплексі з водним обєктом. Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради має право вносити пропозиції щодо усунення недоліків і порушень керівникам підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, і органів, діяльність яких перевірялася відповідно до частини першої цієї статті, а також органам, яким вони підпорядковані, порушувати питання про притягнення до відповідальності осіб, з вини яких сталося порушення. У разі виявлення порушень законодавства України депутат місцевої ради звертається з цього приводу до відповідних органів державної влади. Оспорювані рішення органу місцевого самоврядування звужують його право користування водним обєктом як мешканця [INFO], та прийняті з порушеннями законодавства України, зокрема унеможливлює право громадян прийняти участь на земельних торгах. Так, відповідно до ч. 1 ст. 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у разі: передачі в оренду, концесію майнових комплексів або нерухомого майна, розташованого на земельних ділянках державної, комунальної власності. Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога прозоріший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є власна недбалість. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 15 ЦПК України\~суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Способами захисту цивільних прав та інтересів відповідно до вимог\~ст. 16 ЦК України\~можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої\~статті 13 цього Кодексу. Згідно із\~ст. 152 ЗК України\~держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Таким чином, права позивача порушені і підлягають захисту шляхом визнання рішення органу місцевого самоврядування недійсним та його скасування. Положеннями ч. 1 ст. 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області слід стягнути на користь позивача [PERSON] судовий збір у сумі 551,20 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. На підставі ст.ст. 88, 212-215 ЦПК України, Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 3, 15, 16 ЦК України, суд, -

Outcome: partial