Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що 30 березня 2015 року між нею та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу права вимоги № 0044-30/03/15, у зв`язку з чим вона набула права кредитора відносно відповідача за договором №339485 від 10.07.2012 року, укладеним між ФОП [PERSON] та [PERSON] Відповідно до умов договору №339485 від 10.07.2012 року ФОП [PERSON] було поставлено транспортний засіб Мегсеdеs Веnz 906 КА30 вартістю 68200 грн., який було отримано відповідачем, згідно до акту приймання - передачі транспортного засобу №339485 від 10.07.2012 року. Разом з транспортним засобом ФОП [PERSON] було передано відповідачеві сертифікат відповідності транспортного засобу; вантажну митну декларацію про митну очистку та сплату всіх податків до державного бюджету; довідку - рахунок і підтвердження того, що автотранспортний засіб пройшов перевірку в МРЕВ - ДАІ та отримав номер " Транзит" - Т2НН3837. В свою чергу, згідно до умов договору №339485 від 10.07.2012 року, [PERSON] зобов'язувався оплатити вартість транспортного засобу у строк до 31грудня 2014 року включно шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок ФОП [PERSON] або сплатою готівкових коштів в касу підприємства. В зв'язку з порушенням [PERSON] умов даного договору купівлі-продажу транспортного засобу, а саме невиконання зобов'язання по оплаті вартості автотранспортного засобу, виникла заборгованість у розмірі 68 200грн. Згідно до п.3.2 договору купівлі-продажу права вимоги №0044-30/03/15 від 30 березня 2015 року, не пізніше 30 робочих днів після настання дати відступлення первісний та новий кредитори забезпечують оформлення і направлення письмових повідомлень боржнику про відступлення права вимоги. А тому відповідачу 20.04.2015 року було направлено повідомлення про відступлення та вимогу про сплату 68 200грн. Посилаючись на те, що відповідач до цього моменту не оплатив грошові кошти, згідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу № 339485 від 10.07.2012 року, через що у відповідності з умовами договору та розрахунком боргових зобов'язань загальна сума боргу становить 122 919 грн. 90 коп., з яких основна сума боргу складає 68 200,00 грн.; інфляційні втрати - 48 831,20 грн. і 3% річних - 5 888,70 грн., позивачка прохала стягнути з відповідача грошові кошти в сумі122 919 грн. 90 коп. та судовий збір. В судове засідання позивачка та її представник [PERSON] не з`явилися, прохаючи справу розглядати без їх участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та надавши письмове пояснення до позовної заяви (а.с.79) про те, що від відповідача ні через касу підприємства, ні через розрахунковий рахунок грошові кошти не надходили. Третя особа ФОП [PERSON] також в судове засідання не з`явився, прохаючи справу розглядати у його відсутності, та висловивши письмово свої думки і міркування до позовної заяви (а.с.93), де зазначив, що транспортний засіб він передав відповідачеві, згідно до акту приймання-передачі № 339485 від 10.07.2012 року, але останній грошові кошти, як зобов`язувався, шляхом перерахування їх на розрахунковий рахунок або сплати через касу підприємства, не сплатив, а він на протязі декількох років через хворобу у зв`язку зі своїм похилим віком не зміг на це швидко і адекватно відреагувати. Третя особа [PERSON] теж в судове засідання не з`явився, прохаючи справу розглядати без його участі, та висловивши письмово свої думки і міркування до позовної заяви (а.с.91), де вказав, що між ним та ФОП [PERSON] 30.12.2010 року було укладено договір комісії, за умовами якого останній взяв на себе зобов`язання з реалізації транспортного засобу Мегсеdеs Веnz 906 КА30 вартістю 68200 гривень, але ФОП [PERSON] не розрахувався за даний транспортний засіб. Відповідач позов не визнав та пояснив суду, що всі кошти за отриманий транспортний засіб він сплатив, після чого отримав автомобіль та зареєстрував його в МРЕО. В тому договорі, що він укладав, ні про які розстрочки чи відстрочки сплати платежів не вказувалось. Свідок [PERSON] пояснив суду, що відповідач повідомив йому, що домовився придбати автомобіль на Закарпатті , але самому було страшно їхати і попросив поїхати з ним. Коли вони приїхали в с.Заріччя, то відповідач віддав гроші і забрав машину. Свідок [PERSON] пояснив суду, що вони автомобілем поїхали в Закарпатську область, щоб придбати автомобіль. Там передали гроші і отримали автомобіль. Вислухавши відповідача, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Згідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. А відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як передбачено ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає майно і зобов`язується сплатити за нього певну суму грошей. Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи (а.с.27), 10.07.2012 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу № 339485, оригінал якого оглянуто в судовому засіданні, відповідно до якого ФОП [PERSON], як продавець, продає транспортний засіб Мегсеdеs Веnz 906 КА30 вартістю 68200 гривень, а відповідач, як покупець, приймає даний транспортний засіб і сплачує його вартість продавцю, тобто ФОП [PERSON], при цьому транспортний засіб передається покупцю з номером " Транзит" - Т2НН3837. Кірм того разом з транспортним засобом ФОП [PERSON] було передано відповідачеві сертифікат відповідності транспортного засобу; вантажну митну декларацію про митну очистку і сплату всіх податків до державного бюджету; довідку - рахунок та підтвердження того, що автотранспортний засіб пройшов перевірку в МРЕВ - ДАІ та отримав номер " Транзит" - Т2НН3837. Також, як вбачається з акту приймання - передачі транспортного засобу №339485 від 10.07.2012 року, ФОП [PERSON] передав, а відповідач прийняв автомобіль Мегсеdеs Веnz 906 КА30 вартістю 68200 гривень. Виходячи з цього, між сторонами даного договору купівлі-продажу було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору. У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Як вже зазначалося вище, в договорі купівлі-продажу транспортного засобу № 339485 від 10.07.2012 року (а.с.27) визначено, що покупець, тобто відповідач, приймає даний транспортний засіб і сплачує його вартість продавцю, тобто третій особі ФОП [PERSON], при цьому посилання на розстрочення платежу у вказаному договорі відсутнє. Отже, судячи зі змісту цього договору, його умовами не передбачено обов`язок відповідача оплатити вартість придбаного ним транспортного засобу шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ФОП [PERSON] або шляхом сплати готівкових коштів в касу підприємства до 31 грудня 2014 року, на що посилаються в позовній заяві позивачка та її представник [PERSON] Більше того в підтвердження викладених фактів всупереч вимогам ч. 1 ст. 60 ЦПК України, де визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, ні позивачкою, ні її представником [PERSON] не надано суду доказів достовірності договору купівлі-продажу транспортного засобу № 339485 від 10.07.2012 року, наданого ними суду (а.с.12), зміст якого в частині терміну його дії не відповідає змісту оригіналу договору купівлі-продажу транспортного засобу № 339485 від 10.07.2012 року, який знаходиться у відповідача та який був оглянутий в судовому засіданні під час розгляду даної справи по суті. Судом з метою усунення вказаних суперечностей за клопотанням відповідача було призначено судово-почеркознавчу експертизу для встановлення того, чи відповідачем було виконано підпис на договорі купівлі-продажу транспортного засобу № 339485 від 10.07.2012 року в графі «Покупець» та в акті приймання-передачі транспортного засобу № 339485 від 10.07.2012 року в графі «Прийняв», наданими позивачкою (а.с.12-13). Однак проведення даної експертизи виявилось неможливим у зв`язку з відмовою позивачки та її представника [PERSON] надати експерту оригінал цих документів. Разом з тим суд, беручи до уваги умовно-довільні зразки підписів відповідача, відібраних для проведення експертизи, вважає можливим зробити висновок, що підписи, виконані на договорі та на акті від 10.07.2012 року(а.с.12-13), значно відрізняються як від зразків підписів відповідача, так і від його підписів, проставлених в наданих ним договорі купівлі-продажу транспортного засобу та акті № 339485 від 10.07.2012 року (а.с.27-28). Крім того суд ставить під сумнів правдивість пояснень, викладених письмово, третьої особи [PERSON], в частині того, що він, знаючи про начебто несплату йому відповідачем коштів за проданий автомобіль, на протязі 2,5 років не вимагав їх сплати, адже хвороба, на яку він посилається, не перешкоджала йому й надалі займатися підприємницькою діяльністю. Також письмове пояснення свідка [PERSON] (а.с.89) щодо того, що відповідач розрахувався за придбаний ним автомобіль Мегсеdеs Веnz, суд не може взяти до уваги, оскільки вони надані з порушенням вимог цивільно-процесуального законодавства (ст.180 ЦПК України). Надані представником позивачки [PERSON] витяги з актів перевірки Головного управління державної фіскальної служби у Закарпатській області підприємницької діяльності [PERSON] (а.с.63-68) свідчать лише про виявлення ряд порушень закону під час здійснення ним підприємницької діяльності, зокрема, невнесення коштів на розрахункові рахунки та в касу підприємства, у зв`язку з чим дебіторська заборгованість від продажу автомобілів становила 15472572 гривні, але аж ніяк не є підтвердженням факту несплати відповідачем коштів в сумі 68200 гривень за придбання автомобіля Мегсеdеs Веnz 906 КА30. Більше того з договору купівлі-продажу права вимоги № 0044-30/03/15 від 30 березня 2015 року(а.с.4), укладеного між позивачкою та фізичною особою-підприємцем [PERSON] не випливає, що вона набула права кредитора щодо відповідача за договором №339485 від 10.07.2012 року, укладеним між ним та ФОП [PERSON], оскільки, згідно до договору № 0044-30/03/15, боржником є фізичні та юридичні особи, визначені у додатку №2 до даного договору, який чи належним чином завірений витяг з нього в частині, що стосується відповідача, позивачкою та її представником [PERSON] з невідомих причин суду не надані, хоча разом з тим в матеріалах справи знаходяться додатки до вказаного договору № 1 та № 3. Таким чином, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, не вбачає підстав для задоволення даних позовних вимог, при цьому, враховуючи, що відповідач вже звернувся до правоохоронних органів з приводу, на його думку, підроблення його підпису в договорі купівлі-продажу транспортного засобу № 339485 від 10.07.2012 року, суд вважає недоцільним приймати окрему ухвалу щодо перевірки даних фактів. Оскільки позов задоволенню не підлягає, то суд не вбачає підстав і для стягнення з відповідача сплаченого позивачкою судового збору у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного та,

Outcome: dismissed