Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва, звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з [PERSON] безпідставно одержані кошти в сумі 10182 грн. 59 коп., що є предметом позовних вимог, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Управлінням з 07.11.2014 року здійснено розрахунок пенсії пор інвалідності [PERSON] у розмірі 70% відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру». При перевірці матеріалів пенсійної справи [PERSON] встановлено, що йому з 07.11.2014 року по 31.01.2015 року помилково виплачено пенсію, обчислену відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 10182,59 грн. без достатньої правової підстави, а тому має бути повернуто до Управління. Представник позивача Петерчук Л.Р. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити з підстав викладених у позовні заяві, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. На підставі ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи думку представника позивача, яка подала заяву про розгляд справи в заочному провадженні, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 102 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсіонери зобов'язані повідомляти орган, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. Згідно ст. 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, не подання відомостей про зміну у складі членів сім'ї тощо), стягується на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Управлінням Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва з 07.11.2014 року здійснено розрахунок пенсії пор інвалідності [PERSON] у розмірі 70% відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» 17.03.2015 року листом № 320 Управління з координації та контролю за виплатою пенсії Головного Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва звернулося до Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва для вирішення питання про відшкодування переплати пенсії пенсіонера [PERSON] за період з 07.11.2014 року по 31.01.2015 року в сумі 10182,59 грн. Відповідно до ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України №6-4 від 21.03.2003 року та зареєстрований в Міністерстві юстиції України №374/7695 від 15.05.2003 року. Згідно п. 2.4 Положення про Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва, яке затверджене Постановою Пенсійного фонду України 30.06.2011 року №19-2, Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва має право порушувати, в установленому законом порядку, питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у порушенні законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Виходячи зі змісту положень ст. 1212 Цивільного кодексу України передбачено обов'язок особи, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), повернути потерпілому це майно. При цьому ст. 1215 Цивільного кодексу України встановлює, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмується, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 02 липня 2014 року (справа №6-91цс14) та від 22 січня 2014 року (справа №6-151цс13), які є обов'язковими для виконання судами всіх інстанцій. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що Управлінням Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва не доведено наявність підстав для стягнення з [PERSON] безпідставно одержаних коштів, за відсутності обставин, які б свідчили про недобросовісність набуття [PERSON] коштів у розмірі 10182,59 грн., що складає розмір суми нарахування до пенсії, яка призначена Управлінням Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва, тому з урахуванням положень до статті 1215 ЦК України проведена відповідачу виплата призначеної пенсії, за вказаний позивачем період, поверненню не підлягає. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва до [PERSON] про стягнення коштів є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд не вирішує питання розподілу судових витрат, оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed