Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

У жовтні 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Національної акціонерної страхової компанії «ОРАНТА» про стягнення коштів від простроченої суми страхового відшкодування. Позивач зазначив, що внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, яка мала місце 22.08.2013 року за участю автомобілів [NUMBER], який належить позивачу та автомобіля [NUMBER], який належить [PERSON], автомобілю позивача були спричинені механічні пошкодження. Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 19.09.2013 року у скоєному ДТП визнано виним [PERSON] та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАПУ. Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 10.01.2013 року серія АВ № 9298413, цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент скоєння ДТП застрахована відповідачем. Позивачем до представництва страховика, було подано заяву про виплату страхового відшкодування та ряд інших необхідних у такому випадку документів. Так, відповідно до страхового акту № ОЦВ-13-11017/1 НАСК «Оранта» зобов'язалось здійснити виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 14111,32 грн. В силу приписів ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач зобов'язаний був здійснити виплату страхового відшкодування у розмірі 14111, 32 грн. не пізніше 03.12.2013 року, проте кошти позивачу не перерахував. Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 11 липня 2014 року стягнуто з ВАТ НАСК «Оранта» на користь [PERSON] страхове відшкодування в сумі 14111 грн. 32 коп., судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп., а всього - 14354 грн. 92 коп. В зв`язку з тим, що відповідач зобов`язаний був здійснити виплату страхового відшкодування 03.12.2013 року, натомість грошові кошти надійшли позивачу лише 14.05.2015 року, позивач просить стягнути з відповідача кошти від простроченої суми страхового відшкодування, а саме: інфляційні витрати за період з 03.12.2013 р. по 14.05.2015 р.- 10174,26 грн., 3% річних за період з 03.12.2013 р. по 14.05.2015 р.- 612,39 грн., витрати по сплаті судового збору. В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги, з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила. Вважає, щодо правовідносин, які склалися між сторонами у справі не можуть бути застосовані правові наслідки, передбачені ст. ст. 525, 625 ЦК України, оскільки між сторонами відсутні договірні відносини, а відтак і невиконання зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не несе правових наслідків. Оскільки позивач не є страхувальником за полісом (страхувальник [PERSON].), а є потерпілою особою, то вимоги щодо сплати збитків від інфляції, 3% річних є необґрунтованими та безпідставними. За вищевикладених підстав, представник позивача просить відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 22.08.2013 року в місті Києві по вул. Райдужній за участю автомобілів [NUMBER], який належить позивачу та автомобіля [NUMBER], який належить [PERSON] сталася ДТП. Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 19.09.2013 року у скоєному ДТП визнано винним [PERSON] та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАПУ. Цивільна відповідальність водія автомобіля Ауді С-4 застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 10.01.2013 р. № АВ 9298413. За вказаним договором, страховиком виступило ВАТ НАСК "ОРАНТА". Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Таким чином внаслідок настання страхового випадку між [PERSON], як потерпілою особою та ВАТ "НАСК "Оранта" як страховиком виникли правовідносини, які врегульовані нормами глави 67 ЦК України "Страхування" та спеціальним нормативно-правовим актом - Законом України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон 1961-IV). Позивачем до представництва страховика, було подано заяву про виплату страхового відшкодування та ряд інших необхідних у такому випадку документів. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Як встановлено рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 11 липня 2014 року, яким стягнуто з ВАТ НАСК «Оранта» на користь [PERSON] страхове відшкодування в сумі 14111 грн. 32 коп., судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп., а всього - 14354 грн. 92 коп. страховим актом № ОЦВ-13-11017/1 НАСК «Оранта» зобов'язалось здійснити виплату страхового відшкодування у розмірі 14111,32 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону 1961-IV страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Згідно з приписами ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства та у строк, встановлений у зобов'язанні. Враховуючи, що страховий акт № ОЦВ-13-11017/1 узгоджено з Відповідачем 18.11.2013 року, граничним строком виконання зобов'язання було 03.12.2013 р. Судом встановлено, що страхове відшкодування в сумі 14 111,32 грн. позивач отримав лише 14.05.2015 р., тобто відповідач прострочив його виплату на 528 днів. Заперечуючи проти позову представник позивача зазначає, що до правовідносин, які склалися між сторонами у справі не можуть бути застосовані правові наслідки, передбачені ст. ст. 525, 625 ЦК України, оскільки між сторонами відсутні договірні відносини, а відтак і невиконання зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не несе правових наслідків. Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону 1961-IV за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Разом з тим, при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик бере на себе обов`язок відшкодувати заподіяну страхувальником шкоду іншим особам в межах ліміту страхової виплати. У такому випадку договірні правовідносини існують між страховиком та страхувальником. При відшкодуванні шкоди іншим особам, що є потерпілими від ДТП, страховик бере на себе грошові зобов`язання перед ним, оскільки між ними не має договірних правовідносин. У даному випадку страховик після настання страхового випадку, розгляду поданих матеріалів прийняв на себе зобов`язання перед потерпілим про відшкодування йому грошових коштів в сумі 14 111,32 грн. Оскільки зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України. Виходячи з того, що відповідач зобов'язаний був здійснити виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 14111, 32 грн. не пізніше 03.12.2013 року, натомість перерахував кошти лише 14.05.2015 року, суд погоджується з наданим позивачем розрахунком інфляційних витрат за період з 03.12.2013 р. по 14.05.2015 р.- 10174,26 грн., 3% річних за період з 03.12.2013 р. по 14.05.2015 р. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 612,39 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved