Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

У листопаді 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона є власником автомобіля Hyundai i10, д.н.з [NUMBER] . 12 червня 2019 року на проспекті Степана Бандери в м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Hyundai i10, д.н.з. [NUMBER] , та Peugeot 307, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Пригода відбулась унаслідок порушення Правил дорожнього руху відповідачем у справі. У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Hyundai i 10, д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Вартість ремонту пошкодженого автомобіля склала 36037,39 грн. 15 квітня 2019 року між приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "УНІКА" (далі - ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА") та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту "КАСКО" №030337/4600/0000291, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням і користуванням автомобілем Hyundai i10, д.н.з. [NUMBER] . Позивач зазначила, що дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля визнана ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА" страховою та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування. На виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту "КАСКО" від 15 квітня 2019 року №030337/4600/0000291 ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА" сплатило страхувальнику [PERSON] страхове відшкодування у сумі 31806,15 грн. З цих підстав [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] суму невідшкодованих їй ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА" збитків у розмірі 4231,24 грн (36037,39 грн - 31806,15 грн = 4231,24 грн) та 5000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. Відповідач відзиву на позовну заяву [PERSON] до суду не подав. Позивач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Судом було залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Київ РЕ" (далі - ПрАТ "Страхова компанія "Київ РЕ"). Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, третя особа про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася, про причини неявки в судове засідання свого представника суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку. 12 червня 2019 року на проспекті Степана Бандери в м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Hyundai i10, д.н.з. [NUMBER] , та Peugeot 307, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 26 липня 2019 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП (а. с. 7). Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 12 червня 2019 року за участю автомобілів Hyundai i10, д.н.з. [NUMBER] , та Peugeot 307, д.н.з. [NUMBER] , є [PERSON] . Унаслідок згаданої дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Hyundai i10, д.н.з. [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , отримав механічні пошкодження. Згідно з рахунком на оплату послуг з ремонту автомобіля від 19 червня 2019 року №ПА000003468, складеним товариством з обмеженою відповідальністю "Паритет", вартість відновлювального ремонту Hyundai i10, д.н.з. [NUMBER] , становила 34783,19 грн (а. с. 12). 15 квітня 2019 року між приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "УНІКА" (далі - ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА") та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту "КАСКО" №030337/4600/0000291, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням і користуванням автомобілем Hyundai i10, д.н.з. [NUMBER] . Позивач зазначила, що дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля визнана ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА" страховою та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування, про що було складено страховий акт від 12 липня 2019 року №00305288 (а. с. 10). На виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту "КАСКО" від 15 квітня 2019 року №030337/4600/0000291 ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА" сплатило страхувальнику [PERSON] страхове відшкодування у сумі 31806,15 грн (34783,19 грн - 2977,04 грн (франшиза за договором добровільного страхування наземного транспорту "КАСКО" від 15 квітня 2019 року №030337/4600/0000291 = 31806,15 грн) (а. с. 11). Позивач, покликаючись на те, що після сплати ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА" страхового відшкодування у сумі 31806,15 грн нею було понесено витрати на дефектування автомобіля у сумі 404,20 грн, сплачено кошти на заміну датника паркування у сумі 850,00 грн (а. с. 16-18), а також сума страхового відшкодування була зменшена на суму франшизи у розмірі 2977,04 грн, просила суд стягнути ці суми з особи, відповідальної за спричинення шкоди, якою є [PERSON] . За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. П. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, за приписами ст. 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 22.1, п. 22.2 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну. З огляду на викладене, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Цивільна відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля Peugeot 307, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована ПрАТ "Страхова компанія "Київ РЕ" згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від №АМ/4884223. Цей договір був укладений шляхом видачі страхувальнику страхового поліса. Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну становив 100000,00 грн, франшиза за договором - 1000,00 грн. За положеннями п. 35.1. ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування та документи, перелік яких визначений п. 35.2. ст. 35 цього Закону. Проте потерпіла [PERSON] не надала суду належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження того, що вона зверталася до ПрАТ "Страхова компанія "Київ РЕ" з заявою про виплату їй страхового відшкодування у межах ліміту відповідальності страховика, а вказана страхова організація не приймала відповідно до ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" рішення про виплату чи відмову у виплаті [PERSON] страхового відшкодування. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37 Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у цивільній справі №755/18006/15-ц зазначила, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Згідно зі ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Зважаючи на те, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля Peugeot 307, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована ПрАТ "Страхова компанія "Київ РЕ", заявлена позивачем до стягнення сума збитків не перевищує ліміту відповідальності страховика, потерпіла не надала доказів на підтвердження того, що вона зверталася до ПрАТ "Страхова компанія "Київ РЕ" в порядку, визначеному ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів", з заявою про виплату страхового відшкодування, а страховик не приймав рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, підстави для стягнення збитків з особи, яка заподіяла шкоду, - [PERSON] , відсутні. Проте стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає франшиза за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/4884223 у сумі 1000,00 грн. Позовних вимог про стягнення з ПрАТ "Страхова компанія "Київ РЕ" страхового відшкодування [PERSON] в ході розгляду справи не заявляла, не просила суд залучити указаного страховика до участі у справі в якості співвідповідача. Ураховуючи наведені обставини, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] франшизу у сумі 1000,00 грн. Щодо позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди суд зазначає таке. Ч. 1 ст. 23 ЦК України особі гарантоване право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. П. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. За положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. П. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана однієї особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Право особи на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає за умови наявності такої шкоди, протиправності діяння її заподіювача, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Вирішуючи питання про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивачеві [PERSON] заподіяно моральної шкоди у зв`язку з пошкодженням у результаті дорожньо-транспортної пригоди належного їй на праві власності автомобіля. Шкоду спричинено унаслідок протиправної, винної поведінки відповідача [PERSON] . Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір відшкодованої шкоди повинен відповідати правовідносинам сторін, їх ступеню вини, потребам та можливостям здійснити дійсні відшкодування шкоди без постановлення будь-кого зі сторін у скрутне становище. Враховуючи характер та обсяг душевних страждань, яких зазнала позивач у зв`язку з пошкодженням у результаті дорожньо-транспортної пригоди належного їй на праві власності автомобіля, тяжкість вимушених змін у її життєвих та виробничих стосунках, виходячи з засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність визначити розмір відшкодування моральної шкоди [PERSON] у розмірі 2500,00 грн та стягнути цю суму з відповідача [PERSON] на користь позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог. Судовий збір, який підлягав сплаті [PERSON] про зверненні до суду з позовом, становив 768,40 грн. Отже, компенсації з [PERSON] на користь позивача підлягає судовий збір у сумі 291,34 грн (3500,00 грн / 9231,24 грн х 768,40 грн = 291,34 грн).

Outcome: partial