Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання свідоцтва про право на спадщину незаконним, його скасування, визнання права власності. Свої вимоги мотивувала тим, що 30 грудня 2003 року зареєструвала шлюб з [PERSON], який помер [INFO]. За життя [PERSON], а саме 12 жовтня 1983 року, придбав житловий будинок [ADDRESS]. 20 червня 2012 року рішенням виконкому Торезької ради №214 даному будинку було надано поштову адресу: [ADDRESS]. 19 грудня 2012 року рішенням виконкому Торезької ради № 461 за [PERSON] було оформлено право власності на зазначений житловий будинок разом із господарськими спорудами. 16 травня 2013 року державним нотаріусом Кулаковою В.Р. на ім'я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. 14 серпня 2013 року позивач отримала постанову про відмову у видачі їй свідоцтва про право власності на 1/2 частину в спільному майні подружжя. Позивач вважає свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], видане на ім'я [PERSON], та відмову у видачі їй свідоцтва про право власності на 1/2 частину в спільному майні подружжя після смерті її чоловіка [PERSON] незаконними. Просила визнати свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], видане 16 травня 2013 року [PERSON] державним нотаріусом Торезької державної нотаріальної контори Кулаковою В.Р., після смерті [PERSON] незаконним та скасувати; визнати відмову у видачі їй свідоцтва про право власності на 1/2 частину в спільному майні подружжя, після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON], викладену в постанові державного нотаріуса Торезької державної нотаріальної контори Кулакової В.Р. від 14 серпня 2013 року, незаконною та скасувати; зобов'язати державного нотаріуса Торезької державної нотаріальної контори Кулакову В.Р. вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності запис №948284 про реєстрацію за [PERSON] 2/3 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]; зобов'язати державного нотаріуса Торезької державної нотаріальної контори Кулакову В.Р. видати їй свідоцтво про право власності на 1/2 частини житлового будинку, розташованого в [ADDRESS], із спільної сумісної власності подружжя; зобов'язати державного нотаріуса Торезької державної нотаріальної контори Кулакову В.Р. видати їй свідоцтво про право спадщини за законом на 1/6 частину житлового будинку, розташованого в [ADDRESS]; стягнути з відповідачів судові витрати. 06 листопада 2013 року ухвалою Торезького міського суду провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до Торезької державної нотаріальної контори, державного нотаріуса Торезької державної нотаріальної контори Кулакової Венери Рашидівни, [PERSON], [PERSON] про визнання свідоцтва про право на спадщину незаконним, його скасування, визнання права власності, в частині вимог пред'явлених до [PERSON] було закрито в зв'язку з його смертю, та допущено [PERSON] до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. 22 листопада 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Торезької міської ради Донецької області про визнання рішення незаконним та його скасування (цивільна справа № 247/5666/13-ц). Свої вимоги мотивувала тим, що 30 грудня 2003 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON], який помер [INFO]. За життя [PERSON], а саме, 12 жовтня 1983 року, придбав житловий будинок [ADDRESS]. 20 червня 2012 року рішенням виконкому Торезької ради № 214 даному будинку було надано поштову адресу: [ADDRESS]. 19 грудня 2012 року рішенням виконкому Торезької ради № 461 за [PERSON] було оформлено право власності на зазначений житловий будинок разом із господарськими спорудами. 16 травня 2013 року державним нотаріусом Кулаковою В.Р. на ім'я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Вважає, що відповідач своїм рішенням вийшов за межі цивільної правоздатності та наділив нею померлу особу. Також зазначила, що спірне рішення містить неправдиві відомості, та породжує колізії у визначенні статусу майна. Просила визнати рішення виконавчого комітету Торезької міської ради від 19 грудня 2012 року № 461 про оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна за [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] незаконним та скасувати. 25 листопада 2013 року по даній справі ухвалою судді Торезького міського суду було відкрито провадження. 03 грудня 2013 року ухвалою Торезького міського суду у справі за позовом [PERSON] до виконавчого комітету Торезької міської ради Донецької області про визнання рішення незаконним та його скасування було допущено до участі у справі в якості третьої особи [PERSON]. Також, даною ухвалою Торезького міського суду позовні вимоги [PERSON] до виконавчого комітету Торезької міської ради Донецької області, за участю третьої особи [PERSON], про визнання рішення незаконним та його скасування (справа №247/5666/13-ц) було об'єднано з позовними вимогами [PERSON] до Торезької державної нотаріальної контори, державного нотаріуса Торезької державної нотаріальної контори Кулакової Венери Рашидівни, [PERSON], за участю третьої особи [PERSON], про визнання свідоцтва про право на спадщину незаконним, його скасування, визнання права власності (справа №247/3961/13-ц). Об'єднаній цивільній справі присвоєно № 247/3961/13-ц. Під час розгляду справи позивач неодноразово змінювала позовні вимоги, остаточно просила - визнати рішення виконавчого комітету Торезької міської ради від 19 грудня 2012 року № 461 про оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна за [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] незаконним та скасувати; визнати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: [ADDRESS], яке видано 24 грудня 2012 року виконавчим комітетом Торезької міської ради на ім"я [PERSON], незаконним та скасувати; скасувати внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 38771611 від 24 грудня 2012 року про державну реєстрацію права власності [PERSON] на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]; визнати свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], видане 16 травня 2013 року [PERSON] державним нотаріусом Торезької державної нотаріальної контори Кулаковою В.Р., після смерті [PERSON] незаконним та скасувати; визнати відмову у видачі їй свідоцтва про право власності на 1/2 частину в спільному майні подружжя, після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON], викладену в постанові державного нотаріуса Торезької державної нотаріальної контори Кулакової В.Р. від 14 серпня 2013 року, незаконною та скасувати; зобов'язати державного нотаріуса Торезької державної нотаріальної контори Кулакову В.Р. вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності запис № 948284 про реєстрацію за [PERSON] 2/3 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]; зобов'язати державного нотаріуса Торезької державної нотаріальної контори Кулакову В.Р. видати їй свідоцтво про право власності на 1/2 частини житлового будинку, розташованого в [ADDRESS], із спільної сумісної власності подружжя; зобов'язати державного нотаріуса Торезької державної нотаріальної контори Кулакову В.Р. видати свідоцтво про право спадщини за законом на 1/6 частину житлового будинку, розташованого в [ADDRESS]; стягнути з відповідачів судові витрати. Позивач в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представництво інтересів здійснював [PERSON] Представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги. Дав пояснення, аналогічні викладеним у позовах. Додатково пояснив, що після реєстрації шлюбу позивач разом з чоловіком у 2005 році побудували сарай, кухню, що є добудовою. У спірному будинку проведено поточний ремонт- заміна вікон та даху. Позивач подала заяву про прийняття спадщини, не відмовлялася від частки подружжя. Однак нотаріусом неправильно оформлено свідоцтво про право на спадщину. З моменту реєстрації спірного будинку у позивача виникло право власності як дружини. У 2012 році надана поштова адреса будинку, при цьому номер будинку змінився. Вважає рішення виконавчого комітету Торезької міської ради від 19 грудня 2012 року № 461 про оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна за [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] незаконним, оскільки особа на цей час померла. У зв"язку з цим наступні рішення щодо визнання права власності на спірний будинок є незаконними та підлягають скасуванню. Представник відповідача Торезької державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився,хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Відповідач державний нотаріус Торезької державної нотаріальної контори Кулакова В.Р. в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представництво інтересів здійснювала [PERSON] Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позов не визнала. Пояснила, що позивачем надана письмова заява про відмову як дружини від ? частини спірного будинку. Позивач не має права власності як дружина на ? частину спірного будинку, оскільки він побудований до реєстрації шлюбу у 1992 році, після реєстрації шлюбу не було добудови чи переобладнання. Відповідач має право на 2/3 частини спірного будинку у зв»язку з відмовою чоловіка від належної йому частини у спадщині. Свідоцтво про право власності на спірний будинок видано на ім"я [PERSON] в межах повноважень виконавчого комітету Торезької міської ради. Представник відповідача виконавчого комітету Торезької міської ради Донецької області Галуцька О.В. позов не визнала. Пояснила, що надавали дозвіл на будівництво [PERSON]. На підставі наданих повноважень відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування» прийняли рішення про оформлення права власності за ним. При цьому керувалися також листом-роз'ясненням Міністерства юстиції України від 21 лютого 2005 року №19-32/319 щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна, згідно якого у випадку, якщо є правовстановлювальний документ, який підтверджує право власності на нерухоме майно за особою, яка на час реєстрації права власності померла, реєстрація права власності на нерухоме майно може бути здійснена за особою, на ім'я якої видані правовстановлювальні документи. Третя особа [PERSON] позов не визнав. Пояснив, що його брат-чоловік позивача-побудував спірний будинок у 1992 році, тобто до реєстрації шлюбу з позивачем. У теперішній час право на спадщину належить наступним чином: 1/3 частина-позивачу, а 2/3 частини - відповідачу. Вікна у спірному будинку замінено шахтою, на якій працював його брат. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася,хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представництво інтересів здійснювала [PERSON] Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] позов не визнала. Пояснила, що рішення виконавчого комітету Торезької міської ради від 19 грудня 2012 року № 461 про оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна за [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS], свідоцтво про право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: [ADDRESS], яке видано 24 грудня 2012 року виконавчим комітетом Торезької міської ради на ім"я [PERSON], є законними та прийняті в межах повноважень. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. Згідно свідоцтва про народження [INFO] народився [PERSON], батьками якого зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с.113 т.1). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (а.с.74 т.1). Згідно свідоцтва про народження [INFO] народився [PERSON], батьками якого зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с.84 т.1). Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 12 жовтня 1983 року старшим державним нотаріусом Торезької державної нотаріальної контори, [PERSON] було придбано житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.18-19зв. т.1). Згідно свідоцтва про одруження [PERSON] з 30 грудня 2003 року знаходився в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], прізвище після реєстрації - [PERSON] (а.с.13 т.1). [INFO] [PERSON] помер (а.с.14 т.1). Згідно технічного паспорту, виготовленого 27 травня 2013 року, станом на 10 травня 2012 року власниками житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] в розмірі 2/3 частки та [PERSON] в розмірі 1/3 частки (а.с.20-22 т.1). 14 серпня 2013 року постановою державного нотаріуса Торезької державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на 1/2 частину в спільному майні подружжя, після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON] В даній постанові зазначається, що в поданій 12 серпня 2013 року [PERSON] заяві про видачу свідоцтва про право власності на 1/2 частину в спільному майні подружжя, після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON], вона відмовилась від отримання свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя (а.с.10 т.1). Згідно листа Торезької державної нотаріальної контори від 06 листопада 2013 року, Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 11 вересня 2013 року, Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 11 вересня 2013 року після смерті [PERSON], померлого [INFO], було зареєстровано спадкову справу № 481/2011 року від 17 жовтня 2011 року, інформація про наявність заповіту, посвідченого від імені [PERSON], відсутня (а.с.104, 105-107, 108 т.1). Згідно листа Торезької державної нотаріальної контори від 11 листопада 2013 року, Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 07 вересня 2013 року, Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 07 вересня 2013 року після смерті [PERSON], померлого [INFO], приватним нотаріусом Торезького міського нотаріального округу [PERSON] було зареєстровано спадкову справу № 88/2012 року від 28 листопада 2012 року, інформація про наявність заповіту, посвідченого від імені [PERSON], відсутня (а.с.103, 134, 135 т.1). Судом було оглянуто спадкову справу, з якої вбачається, що 17 жовтня 2011 року [PERSON] звернулась до Торезької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що залишилась після сина [PERSON], померлого [INFO] (а.с.109 т.1). Згідно заяви від 17 жовтня 2011 року, посвідченої державним нотаріусом Торезької державної нотаріальної контори, [PERSON] відмовився від належної йому спадщини, що лишилася після смерті його сина на користь матері спадкодавця - [PERSON] (а.с.114 т.1). 27 березня 2012 року [PERSON] звернулась до Торезької державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, що залишилось після її чоловіка [PERSON], померлого [INFO], Одночасно зазначила, що спадщину нею було фактично прийнято шляхом постійного проживання разом із померлим чоловіком з 2005 року, не має право на одержання свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, тому що майно,належне спадкодавцю, було придбане ним до шлюбу (а.с.120 т.1). 16 травня 2013 року [PERSON] звернулась до Торезької державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилось після її сина [PERSON], померлого [INFO], одночасно зазначила, що спадщину нею було прийнято шляхом подачі заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк (а.с.124 т.1). 16 травня 2013 року державним нотаріусом Торезької державної нотаріальної контори було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого спадкоємцем майна [PERSON], який помер [INFO], є його мати - [PERSON] в розмірі 2/3 частинах майна, в тому числі з урахуванням 1/3 частини майна, від якої відмовився на її користь батько спадкоємця [PERSON], та його дружина - [PERSON] в розмірі 1/3 частини майна (а.с.130, 132 т.1). Дослідив добуті докази суд дійшов наступного висновку. Згідно ст.п.1 ч.1 ст.57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу. Згідно ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.61 цього Кодексу об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ст.63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права власності. Згідно частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.1 ст.347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Частинами 1 та 3 статті 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що розглядаючи спори, пов'язані зі спадкуванням частки в праві спільної сумісної власності, необхідно звертати увагу на те, що згідно зі статтею 368 ЦК спільною сумісною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відповідно до положень ст.370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1267 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Відповідно до ст.1280 ЦК України, якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини друга і третя статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними. Згідно статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Згідно п.1.1 Положення про Спадковий реєстр, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 липня 2011 року за № 1810/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 липня 2011 року за №831/19569 це Положення установлює порядок ведення й користування Спадковим реєстром, внесення до нього відомостей,зокрема, про видані свідоцтва про право на спадщину, а також надання інформації з нього. Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Судом встановлено, що позивач з 30 грудня 2003 року знаходилася у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який [INFO] помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку, господарських споруд та будівель, що розташовані за адресою: [ADDRESS], що належали спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Торезької міської ради 24 грудня 2012 року за реєстром №464 та зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 24 грудня 2012 року за № 38771611. 16 травня 2013 року державним нотаріусом Торезької державної нотаріальної контори [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, в якому зазначається, що спадкоємцями майна [PERSON], який помер [INFO], є його мати - [PERSON] в розмірі 2/3 частинах майна, в тому числі з урахуванням 1/3 частини майна, від якої відмовився на її користь батько спадкоємця [PERSON], та його дружина - [PERSON] в розмірі 1/3 частини майна. 14 серпня 2013 року постановою державного нотаріуса Торезької державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на 1/2 частину в спільному майні подружжя, після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON] Позивач звернулась до суду з позовними вимогами про визнання рішення виконавчого комітету Торезької міської ради від 19 грудня 2012 року № 461 про оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна за [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] незаконним та скасувати. Згідно пп.10 п.«б» ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить облік відповідно до закону об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності (Підпункт 10 пункту "б" статті 30 із змінами, внесеними згідно із Законом № 1878-VI ( 1878-17 ) від 11.02.2010). Згідно п.п.«а» п.8.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року №157/6446 (зі змінами), оформлення права власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно органами місцевого самоврядування фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об'єкти нерухомого майна за наявності документа, що посвідчує право на земельну ділянку, та документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує відповідність закінченого будівництва об'єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам. 20 березня 1985 року рішенням виконкому Торезької міської Ради народних депутатів [PERSON] було надано дозвіл на будівництво житлового будинку по [ADDRESS] (а.с.204 т.1). Згідно виписки з архівного рішення виконкому Торезької міської Ради народних депутатів від 19 серпня 1992 року №161 «Про будівництво будинків, господарчих споруд на закріплених ділянках та затвердження актів держкомісії з прийомки в експлуатацію індивідуальних будинків» [PERSON] було дозволено переобладнання старого будинку в літню кухню та реконструкцію 2-х сараїв на земельній ділянці по [ADDRESS] (а.с.205 т.1). 20 червня 2012 року рішенням виконавчого комітету Торезької міської ради № 214 житловому будинку, який належав [PERSON] надано поштову адресу: [ADDRESS] (а.с.11 т.1). 06 грудня 2012 року [PERSON] звернулась до міського голови з заявою про оформлення свідоцтва про право власності на житловий будинок [ADDRESS] на ім'я [PERSON] (а.с.202 т.1) 19 грудня 2012 року рішенням виконавчого комітету Торезької міської ради № 461 оформлено право власності за [PERSON] на житловий будинок «Ж», загальною площею - 80,2 м2, житловою площею - 60,6 м2, по [ADDRESS] з господарськими будівлями: «А» - гараж, «Г» - душ, «Д» - убиральня, «Е» - сарай, «З» - кухня, «И» - сарай, № 1, № 2 - споруди, рік побудови - 1992 року (а.с.12 т.1). Відповідно до ст.25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Відповідно до ст.30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Правоздатність [PERSON] припинилася в момент його смерті [INFO]. Суд не приймає до уваги лист-роз'яснення Міністерства юстиції України від 21 лютого 2005 року №19-32/319 щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна, згідно якого у випадку, якщо є правовстановлювальний документ, який підтверджує право власності на нерухоме майно за особою, яка на час реєстрації права власності померла, реєстрація права власності на нерухоме майно може бути здійснена за особою, на ім'я якої видані правовстановлювальні документи, перелік яких міститься в додатку 1 до п.2.1. Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 (станом на теперішній час перелік правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно, міститься в додатку 2 до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року №157/6446 (зі змінами)). З метою оформлення спадщини, право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім'я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтверджували право власності на майно цієї особи. Звернутися з заявою про реєстрацію прав власності на нерухоме майно за померлою особою мають право її спадкоємці. Судом встановлено, що за життя [PERSON] не звертався до виконавчого комітету Торезької міської ради із заявою про реєстрацію права власності, на час його смерті житловий будинку [ADDRESS] не прийнятий в експлуатацію. Згідно частини 2 статті 331 ЦК України, якщо договором чи законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту прийняття його до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки входять до складу спадщини. Позивач з позовними вимогами про визнання за нею майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини, до суду не зверталася. 24 грудня 2012 року на підставі рішення № 461 від 19 грудня 2012 року виконавчим комітетом Торезької міської ради було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS], відповідно до якого власником даного нерухомого майна зазначений [PERSON] (а.с.128 т.1). Позивач просила визнати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: [ADDRESS], яке видано 24 грудня 2012 року виконавчим комітетом Торезької міської ради на ім"я [PERSON], незаконним та скасувати. Судом встановлено, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS], відповідно до якого власником даного нерухомого майна зазначений [PERSON] видано на підставі рішення виконавчого комітету Торезької міської ради № 461 від 19 грудня 2012 року. В зв'язку з встановленим позовні вимоги до виконавчого комітету Торезької міської ради Донецької області за участю третьої особи [PERSON] про визнання рішення незаконним та його скасування, визнання свідоцтва про право власності незаконним та його скасування підлягають задоволенню. Згідно Витягу про державну реєстрацію прав 24 грудня 2012 року проведено державну реєстрацію права власності [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер 38771611 (а.с.129 т.1). Позивач просила скасувати внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 38771611 від 24 грудня 2012 року про державну реєстрацію права власності [PERSON] на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] до виконавчого комітету Торезької міської ради Донецької області за участю третьої особи [PERSON] про визнання рішення незаконним та його скасування, визнання свідоцтва про право власності незаконним та його скасування, зобов"язання вчинення певних дій слід задовольнити повністю: визнати рішення виконавчого комітету Торезької міської ради від 19 грудня 2012 року № 461 про оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна, який розташований за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] незаконним та скасувати; визнати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: [ADDRESS], яке видано 24 грудня 2012 року виконавчим комітетом Торезької міської ради на ім"я [PERSON], незаконним та скасувати; скасувати внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 38771611 від 24 грудня 2012 року про державну реєстрацію права власності [PERSON] на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Позивач також звернулася до суду з позовними вимогами до Торезької державної нотаріальної контори, державного нотаріуса Торезької державної нотаріальної контори Кулакової Венери Рашидівни, [PERSON] за участю третьої особи [PERSON] про визнання свідоцтва про право на спадщину незаконним, його скасування, зобов'язання вчинення певних дій, які підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до пп.4.15. п.4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. 17 жовтня 2011 року [PERSON] звернулась до Торезької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що залишилась після сина [PERSON], померлого [INFO]. 17 жовтня 2011 року [PERSON], у встановлено законом порядку, відмовився від належної йому спадщини, що лишилася після смерті його сина на користь матері спадкодавця - [PERSON] 27 березня 2012 року [PERSON] звернулась до Торезької державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, що залишилось після її чоловіка [PERSON], померлого [INFO], одночасно зазначила, що спадщину нею було фактично прийнято шляхом постійного проживання разом із померлим чоловіком з 2005 року. 16 травня 2013 року [PERSON] звернулась до Торезької державної нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилось після її сина [PERSON], померлого [INFO], одночасно зазначила, що спадщину нею було прийнято шляхом подачі заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк. 16 травня 2013 року державним нотаріусом Торезької державної нотаріальної контори було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого спадкоємцем майна [PERSON], який помер [INFO], є його мати - [PERSON] в розмірі 2/3 частинах майна, в тому числі з урахуванням 1/3 частини майна, від якої відмовився на її користь батько спадкоємця [PERSON], та його дружина - [PERSON] в розмірі 1/3 частини майна. 16 травня 2013 року державним нотаріусом Торезької державної нотаріальної контори видано свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на 2/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], видане 16 травня 2013 року на ім.»я [PERSON], в якому зазначено про належність спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Торезької міської ради 24 грудня 2012 року за реєстром № 464 та зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 24 грудня 2012 року за № 38771611. Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. В зв'язку з встановленим позовні вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], видане 16 травня 2013 року [PERSON] державним нотаріусом Торезької державної нотаріальної контори після смерті [PERSON], підлягають задоволенню. Згідно Витягу про державну реєстрацію прав 16 травня 2013 року проведено державну реєстрацію права власності [PERSON] на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер 948284 (а.с.16-17, т.1). З врахуванням положення ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» скасуванню підлягає внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 948284 від 16 травня 2013 року про державну реєстрацію права власності [PERSON] на 2/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги щодо визнання відмови у видачі позивачу свідоцтва про право власності на 1/2 частину в спільному майні подружжя, після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON], викладену в постанові державного нотаріуса Торезької державної нотаріальної контори Кулакової В.Р. від 14 серпня 2013 року, незаконною та її скасування, зобов'язання державного нотаріуса Торезької державної нотаріальної контори Кулакової В.Р. видати їй свідоцтво про право власності на 1/2 частини житлового будинку, розташованого в [ADDRESS], із спільної сумісної власності подружжя, зобов'язання державного нотаріуса Торезької державної нотаріальної контори Кулакової В.Р. видати їй свідоцтво про право спадщини за законом на 1/6 частину житлового будинку, розташованого в [ADDRESS], не підлягають задоволенню з наступних підстав. 14 серпня 2013 року постановою державного нотаріуса Торезької державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на 1/2 частину в спільному майні подружжя, після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON] В даній постанові зазначається, що [PERSON] в заяві про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON], відмовилась від отримання свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя. Судом оглянута спадкова справа, яка містить заяву [PERSON] від 27 березня 2012 року про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, що залишилось після її чоловіка [PERSON], померлого [INFO], Одночасно вона зазначила, що не має право на одержання свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, тому що майно,належне спадкодавцю, було придбане ним до шлюбу Позивач з вимогами про визнання недійсною відмови від права на одержання свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, та визнання, як за дружиною, права власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого в [ADDRESS], із спільної сумісної власності подружжя, до суду не зверталась і будь-яких доказів на підтвердження даного права та права спадщини за законом на 1/6 частину зазначеного житлового будинку не надавала. Тому, дані позовні вимоги є передчасними і в їх задоволенні необхідно відмовити. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] до Торезької державної нотаріальної контори, державного нотаріуса Торезької державної нотаріальної контори Кулакової Венери Рашидівни, [PERSON] за участю третьої особи [PERSON] про визнання свідоцтва про право на спадщину незаконним, його скасування, зобов'язання вчинення певних дій слід задовольнити частково, визнавши свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], видане 16 травня 2013 року [PERSON] державним нотаріусом Торезької державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] недійсним, та скасувавши внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 948284 про державну реєстрацію права власності [PERSON] на 2/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити. 01 листопада 2011 року набрав законної чинності Закон України «Про судовий збір». Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при подачі позовної заяви: майнового характеру оплаті підлягає судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати; немайнового характеру до суду оплачується ставка судового збору 0,1 розміру мінімальної заробітної плати. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Місячний розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2013 року становить 1147 грн. 00 коп. Тому за подачу позову майнового характеру підлягає сплаті судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп., за подачу позову немайнового характеру підлягає сплаті судовий збір в сумі 114 грн. 70 коп. Позивачем сплачено судовий збір немайнового характеру у розмірі 114 грн. 70 коп. та майнового характеру у розмірі 229 грн. 40 коп. (а.с.1,161 т.1). Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до п.15 ст.5 Закону України "Про судовий збір" органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування звільнені від сплати судового збору. У зв'язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено повністю, а відповідач звільнений від сплати судового збору, тому з місцевого бюджету міста Тореза Донецької області підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 229 грн. 40 коп. У зв'язку з тим, що позовні вимоги немайнового характеру задоволено повністю, тому з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір немайнового характеру на користь позивача в сумі 114 грн. 70 коп. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір на користь позивача: немайнового характеру в сумі 114 грн. 70 коп. з відповідача [PERSON]; майнового характеру в сумі 229 грн. 40 коп. з місцевого бюджету міста Тореза Донецької області.

Outcome: partial