Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором про надання банківських послуг від 19.08.2010р., вказуючи, що відповідно до укладеного договору банк надав відповідачу кредит у розмірі 3300 (Три тисячі триста) гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, а відповідач зобовязався прийняти, належним чином використати кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 30 (Тридцять) відсотків річних на суму залишку заборгованості за кредитом та інші платежі в порядку на умовах та в строки, визначені договором. Строк дії договору встановлено до повного виконання сторонами всіх зобовязань за договором. Однак, відповідач не виконує своїх зобовязань належним чином, внаслідок чого станом на 30 квітня 2017 року утворилась заборгованість у розмірі 47095 (Сорок сім тисяч дев'яносто п'ять) грн. 68 коп., з яких: 3081 грн. 53 коп. заборгованість за кредитом, 37863 грн. 66 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом, 3431 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 2218 грн. 84 коп. штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості. В заяві на імя суду представник ПАТ КБ "ПриватБанк" [PERSON] позовні вимоги підтримує у повному обємі, просить розглянути справу за його відсутності і задовольнити позов. Відповідач [PERSON] на неодноразові виклики в судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення та оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. 19 серпня 2010 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 3300 (Три тисячі триста) гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 (Тридцять) відсотків річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач надав свою згоду, що підписана ним 19.08.2010р. заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. У п.1.1.7.12 Умов та Правил надання банківських послуг зазначено, що договір діє протягом 12 (Дванадцяти) місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг [PERSON] зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У разі виникнення прострочених зобов'язань відповідно до п.2.1.1.12.6.1 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується згідно Тарифів банку на час порушення зобов'язання та може змінюватись у відповідності до п.1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг. У відповідності до ст.ст.526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. В обґрунтування позовних вимог позивачем надано суду розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що внаслідок неналежного виконання [PERSON] умов договору про надання банківських послуг від 19.08.2010р., станом на 30 квітня 2017 року утворилась заборгованість у розмірі 47095 (Сорок сім тисяч дев'яносто п'ять) грн. 68 коп., з яких: 3081 грн. 53 коп. заборгованість за кредитом, 37863 грн. 66 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом, 3431 грн. 65 коп. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 2218 грн. 84 коп. штраф (процентна складова). Відповідно до ч.3 ст.549, ч.3 ст. 551 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Щодо позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової), то в їх задоволенні необхідно відмовити, оскільки покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу), які згідно ст.549 ЦК України є одним видом цивільно-правової відповідальності, суперечить ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. За таких обставин, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за штрафами в сумі 500 грн. та 2218 грн. 84 коп. Тому позов підлягає до часткового задоволення. На підставі ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по справі.

Outcome: partial