Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

21.12.2018 року Національний технічний університет України "Київського політехнічного інституту імені Ігоря Сікорського" звернувся до [PERSON] з позовом про стягнення заборгованості за договором №17260з від 31.08.2017 року у розмірі 7285,11 грн. та суму судового збору. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що 31.08.2017 року між Національним технічним університетом України "Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського" та [PERSON] було укладено договір № 17260з про надання відповідачу за рахунок його коштів освітньої послуги за спеціальністю 081 «Право» з 01 семестру 5 курсу по 3 семестр 6 курсу, ступінь вищої освіти «магістр», заочна форма навчання. Відповідно до п.9 Договору вартість семестру навчання (5 місяців) становить 7 350 грн. Пунктом 10 Договору передбачено, що плата вноситься безготівково щомісяця не пізніше 10 днів з початку чергового обумовленого терміну оплати. Зазначає, що відповідач повинна щомісячно вносити за освітню послугу плату у розмірі 1470 грн. На виконання умов договору 07.09.2017 року відповідачем було внесено плату у сумі 7360 грн. в рахунок повної оплати освітніх послуг за вересень 2017 - січень 2018 року та 10 грн. за лютий 2018 року. 06.03.2018 року була внесена плата за березень 2018 року. За лютий, квітень, травень та червень 2018 року кошти внесені не були у результаті чого у відповідача утворилася заборгованість у сумі 5870 грн. Наказом від 30.06.2018 року № 1938-с відповідач була відрахована з КПІ ім. Ігоря Сікорського з 30.06.2018 року. Оскільки відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання, позивач просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за договором, пеню, інфляційні нарахування, 3% річних та судовий збір в розмірі 1762 грн. 01.02.2019 року відповідач надала до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечувала. Стверджувала, що нею було не виконано навчальний план першого семестру, який тривав з вересня 2017 року по лютий 2018 року, оскільки нею не було здано заліки за двома дисциплінами, що підтверджується відсутністю відміток у її заліковій книжці. У зв`язку з цим вона не мала підстав продовжувати навчання. Оплату потрібно було вносити до 10 лютого 2018 року, так як бухгалтерія подавала списки на відрахування за несплату навчання, вона внесла оплату за один місяць навчання, але заліки нею так складені і не були. Тому, вважає, що вона повинна була бути відрахована з навчального закладу після зимової сесії, та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 11.02.2019 року представником позивача на адресу суду направлено відповідь на відзив, у якому вважає, що наведені у відзиві заперечення не спростовують обставин, на яких ґрунтується позов. Зазначив, що протягом дії договору будь-яких заперечень від відповідача щодо відсутності наміру продовжувати навчання та розірвати договір не надходило, саме тому позивачем надавалася освітня послуга. 15.04.2019 року від представника позивача на адресу суду надійшли додаткові пояснення, в яких зазначає, що відповідач був відрахований з КПІ ім. Ігоря Сікорського з 30.06.2018 року за невиконання навчального плану згідно наказу від 30.06.2018 року №1938-с. Згідно Тимчасового положення про організацію освітнього процесу в Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» організація освітнього процесу обов`язково передбачає сесійний і межсесійний період, коли особа має засвоювати знання, та невід`ємну складову - підсумковий контроль (в даному випадку, семестровий), коли здійснюється перевірка таких знань. В свою чергу, вказаним положенням передбачено, що підставою для відрахування студента є невиконання вимог навчального плану, а саме, отримання трьох і більше незадовільних оцінок за результатами семестрового контролю. Тому вважає, що відповідач не міг бути відрахований за невиконання навчального плану за результатами зимової екзаменаційної сесії. Представник позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції позовну заяву підтримала в повному обсязі та пояснила, що 31.08.2017 року між Національним технічним університетом України "Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського" та [PERSON] було укладено договір про надання відповідачу за рахунок його коштів освітньої послуги за спеціальністю 081 «Право» з 01 семестру 5 курсу по 3 семестр 6 курсу, ступінь вищої освіти «магістр», заочна форма навчання. Відповідач повинна щомісячно вносити за освітню послугу плату у розмірі 1470 грн. Відповідачем у повному обсязі не було сплачено плату за навчання, в результаті чого у відповідача утворилася заборгованість у сумі 5870 грн. Наказом від 30.06.2018 року відповідач була відрахована з КПІ ім. Ігоря Сікорського з 30.06.2018 року. Відповідач в судове засідання не з`явилась, причину неявки не повідомила, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 31.08.2017 року між Національним технічним університетом України "Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського" та [PERSON] було укладено договір № 172603 з про надання відповідачу за рахунок його коштів освітньої послуги за спеціальністю 081 «Права» з 1 семестру 5 курсу по 3 семестр 6 курсу, ступінь вищої освіти «магістр», заочна форма навчання /а.с. 8-9/. Відповідно до п. 9 Договору вартість семестру навчання (5 місяців) складає 7 350 грн. Згідно з п. 10 Договору замовник вносить плату безготівково щомісяця не пізніше 10 днів з початку чергового обумовленого терміну оплати, крім першого внеску, який вноситься не пізніше 10 вересня першого року отримання освітньої послуги. [PERSON] умови передбачені договором не виконала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість у сумі 5870 грн., що підтверджується розрахунком оплат по договору № 172603 від 31.08.2017 року /а.с.11/. Наказом від 30.06.2018 року № 1938-с Національного технічного університету України «Київський Політехнічний Інститут імені Ігоря Сікорського» [PERSON] була відрахована з КПІ ім. Ігоря Сікорського з 30.06.2018 року за невиконання навчального плану /а.с. 10/. Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона зобов`язується за завданням другої сторони надати послуги, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. В силу статті 903 ЦК України у разі встановлення у договорі надання послуг за плату, заявник зобов`язаний оплатити надану йому послуги в розмірі, у строки та в порядку, що встановленні договором. Встановлено, що позивачем послуги надавалися своєчасно та в повному обсязі, відповідно до встановлено вимог щодо якості надання освітніх послуг, а відповідач оплату вартості наданої освітньої послуги не здійснила. Згідно п. 11 Договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором. Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Частиною першою ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 629 ЦК України регламентує, що договір є обов`язковим для виконання сторонами Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною другою даної статті передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з п. 12 Договору за несвоєчасну оплату освітніх послуг відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 46 Закону України "Про вищу освіту"підставами для відрахування здобувача вищої освіти є, зокрема, невиконання індивідуального навчального плану. Як вбачається з Тимчасового положення про організацію освітнього процесу в КПІ ім. Ігоря Сікорського : додаток Л . 4.1. відрахування однією з підстав для відрахування студента є, в тому числі отримання трьох і більше незадовільних оцінок за результатами семестрового контролю. Відповідно до копій заліково-екзаменаційних відомостей з дисциплін «Юридична техніка» та «Іноземна мова» /а.с. 70-73/ на вказані дисципліни [PERSON] не з`явилась. Наказом №1938-с від 30.06.2018 року /а.с. 10/ [PERSON] відраховано з університету за невиконання навчального плану з 30.06.2018 року. Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору та просить стягнути заборгованість за договором в сумі 5870 грн., пеню в розмірі 1096,27 грн., інфляційні нарахування на заборгованість 224,33 грн. та 3 % річних в розмірі 94,51 грн., в позовній заяві надає відповідні розрахунки. Суд погоджується з сумою заборгованості за договором - 5870 грн., яка підтверджується розрахунком /а.с. 11/ та підлягає стягненню з відповідача. Що стосується вимог щодо стягнення пені, інфляційних нарахувань на заборгованість та 3% річних, суд приходить до такого. Розрахунок пені в позовній заяві відповідачем надано /а.с. 4/ та складає 1096,27 гривень. Розрахунок пені, з урахуванням сплачених відповідачем сум, за період, вказаний позивачем в позовній заяві, а саме за лютий 2018 року, квітень 2018 року, травень 2018 року та червень 2018 року, облікової ставки НБУ та кількості днів, за які вони розраховуються, наступний: 1) за період з 01.02.2018 року по 01.03.2018 року (28 днів), 1460 гривень х 32 (16х2)% /100% / 365 днів = 1,28 гривень за 1 день х 28 днів = 35,84 гривень; 2) за період з 01.04.2018 року по 01.05.2018 року (30 днів), 2930 гривень х 34 (17х2)% /100% / 365 днів = 2,73 гривень за 1 день х 30 днів = 81,90 гривень; 3) за період з 01.05.2018 року по 01.06.2018 року (31 день), 4400 гривень х 34 (17х2)% /100% / 365 днів = 4,10 гривень за 1 день х 31 день = 127,10 гривень; 4) за період з 01.06.2018 року по 30.06.2018 року (29 днів), 5870 гривень х 34 (17х2) % /100% / 365 днів = 5,47 гривні за 1 день х 29 днів = 158,63 гривень. Всього розмір пені, в межах заявлених позовних вимог, складає 403,47 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Щодо інфляційних втрат, суд приходить до такого. Порядок проведення розрахунку заборгованості і штрафних санкцій затверджено листом Верховного Суду України від 03.04.1997 року № 62-97р "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ", а також інформаційним листом Вищого Господарського суду України від 17.07.2012 року № 01-06/928/2012, згідно вказаних рекомендацій, сума боргу з урахуванням індексу інфляції розраховується шляхом множення суми заборгованості на моменти її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочки виплати заборгованості. Позивачем у позовній заяві наданий розрахунок інфляційних на заборгованість з зазначенням індексу інфляції, який складає 224,33 грн. /а.с. 5/. Виходячи з дати внесення платежів на виконання рішення суду, даних Держкомстату щодо індексів інфляції на суму боргу: 1)1460 гривень за лютий 2018 року (індекс інфляції 100,9%) інфляційні втрати складають 13,14 гривень; 2)2930 гривень за квітень 2018 року (індекс інфляції 100,8%) інфляційні втрати складають 23,44 гривень; 3)в травні, червні 2018 року мала місце дефляція (100%). Всього інфляційні втрати за лютий 2018 року, квітень 2018 року, травень 2018 року та червень 2018 року складає 36,58 грн., а тому стягненню з відповідача підлягає 36,58 грн. інфляційних втрат. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь 3% річних за лютий 2018 року, квітень 2018 року, травень 2018 року та червень 2018 року згідно з розрахунками в позовній заяві /а.с. 5/ в сумі 94,51 гривень. Враховуючи сплачену за рішенням суду відповідачем частину боргу, розмір 3% річних складає: 1) 1460 гривень (сума боргу) за період з 01.02.2018 року по 01.03.2018 року (28 днів) 3% річних складають 3,36 гривень (1460 гривень х 3% /100% /365 днів=0,12 гривень % в день х 28 днів); 2) 2930 гривень (сума боргу) за період з 01.04.2018 року по 01.05.2018 року (30 днів) 3% річних складають 7,20 гривень (2930 гривень х 3% /100% /365 днів=0,24 гривень % в день х 30 днів); 3) 4400 гривень (сума боргу) за період з 01.05.2018 року по 01.06.2018 року (31 день) 3% річних складають 11,16 гривень (4400 гривень х 3% /100% /365 днів=0,36 гривень % в день х 31 день); 4) 5870 гривень (сума боргу) за період з 01.06.2018 року по 30.06.2018 року (29 днів) 3% річних складають 13,92 гривень (5870 гривень х 3% /100% /365 днів=0,48 гривень % в день х 29 днів). Всього розмір 3% річних за лютий 2018 року, квітень 2018 року, травень 2018 року та червень 2018 року складає 35,64 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за договором в сумі 5870 грн., пеня в сумі 403,47 грн., інфляційні втрати в сумі 36,58 грн., а також 3% річних в сумі 35,64 грн., а всього 6345,69 гривень. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Беручи до уваги викладене, суд вважає посилання відповідача, що вона не здійснювала оплату за навчання, у зв`язку з тим, що не мала наміру продовжувати навчання є безпідставними та нічим не підтвердженими, оскільки, будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідачем вживалися заходи направленні на розірвання договору відсутні. Крім того, як підтверджується розрахунком заборгованості та самим відповідачем нею було здійснено оплату за навчання за березень другого семестру, що підтверджує її намір продовжувати навчання. Також суд ставиться критично і до посилань відповідача на примус щодо проходження обхідного листа, оскільки вказане не стосується розгляду даної справи, та ніяким чином не впливає на розмір заборгованості за навчання, яка виникла у відповідача перед позивачем. До того ж, обхідний лист, датований січнем 2019 року, вже після відрахування [PERSON] з університету. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідачем порушені умови договору та норми цивільного законодавства України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір пропорційно до суми задоволених позовних вимог, в розмірі 1540,52 грн. (87,43%).

Outcome: partial