Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до суду, мотивуючи тим, що вона вступивши в члени агрофірми «Інгулець», після отримання даною фірмою Державного акту на право колективної власності на землю, отримала право на земельну частку (пай), і в результаті чого повинна була бути включена до додаткового списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Проте цього зроблено не було, на численні звернення з проханням надати роз'яснень стосовно права земельну частку (пай), отримувала відповіді про те що вона не має права на земельну частку (пай). Тому позивачка змушена звернутися з позовом до суду про продовження терміну звернення до суду і визнання права на земельний пай. Позивачка та її представник в судове засідання не з'явились, проте письмовими заявами прохали суд розглядати справу без їх участі, позов підтримали. Представники відповідачів в судове засідання також не з'явилися, проте письмовими заявами прохали справу розглядати без їхньої участі, позов визнали повністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Державний акт на право колективної власності на землю був наданий агрофірмі «Інгулець» 26.12.1995 року та як вбачається з інформації наданої відділом Держкомзему у Петрівському районі від 28.10.2010 року № 07-15/3178 був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 14 від 27.09.1999 року (а.с.9,11,12). Позивачка була прийнята 09.10.1996 року в члени агрофірми «Інгулець», що підтверджується архівним довідками трудового архіву Петрівського району Кіровоградської області від 27.09.2013 року № 01-25/541 та архівного відділу Петрівської РДА від 18.10.2013 року № 01-75/56 (а.с.7,8). Проте 24.08.1998 року, на підставі рішення зборів уповноважених членів агрофірми «Інгулець» Петрівського району, [PERSON] надано розрахунок з членів а/ф за власним бажанням, відомості про що зазначені в протоколі за № 2 від 24.08.1998 року (а.с.8,21,22,23). Згідно п. 2 Указу Президента України від 08.08.1995 року за №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Пунктом 7 цього ж Указу установлено, що створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду України №2 від 19.03.2010 року) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (п.17 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту. Невнесення до зазначеного вище списку особи, що була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до п.7 Указу Президента України від 08.08.1995 року за №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифікату, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. На підставі викладеного та враховуючи те, що позивачка рішенням загальних зборів уповноважених членів агрофірми «Інгулець» від 24.08.1998 року не була виключена з членів агрофірми, а фактично лише припинила трудову діяльність в ній, а також те що згідно п. 7 Указу Президента України від 08.08.1995 року за №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність і особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств, суд вважає за необхідне позов задовольнити продовживши позивачу термін звернення до суду, оскільки вважає його пропущеним з поважних причин. Вказані правовідносини регулюються розділом Х «Перехідних положень» ЗК України, Указом Президента України від 08.08.1995 року за №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ст.ст.1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду України №2 від 19.03.2010 року).

Outcome: approved