Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

В липні 2013 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк „ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором у сумі 76496 грн. 28 коп. та судового збору. Свої вимоги ПАТ КБ „ПриватБанк" мотивував тим, що відповідно до укладеного договору №DNH4KS82030913 від 17.11.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 8362,30 грн. зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, в зв'язку з чим станом на 22.05.2013 року має заборгованість 76496,28 грн., яка складається з: 7593,12 грн. - заборгованість за кредитом, 27081,36 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 37702,93 - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 3618,87 - штраф (процентна складова). Оскаржуваним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 жовтня 2013 року позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ „ПриватБанк" заборгованість за договором у сумі 46 387 грн. 35 коп. та 764 грн. 96 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору. В апеляційній скарзі [PERSON] просить оскаржуване рішення скасувати в частині стягнення з нього 46387, 35 грн. заборгованості за договором і 764 грн. 96 коп. у відшкодування судового збору та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд при ухваленні рішення допустив порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неналежне дослідження доказів у справі, що призвело до неправильного вирішення справи. Апелянт посилається на те, що суд не врахував, що перше прострочення сплати коштів за договором відбулося 03.05.2007 року, тому у позивача право на пред'явлення вимоги про виконання зобов'язання (повернення кредиту в повному обсязі, а не тільки щомісячного платежу) виникло з 03.05.2007 року, а тому саме з цієї дати слід обраховувати строк позовної давності. Його перебіг закінчився 03.05.2010 року (або 03.05.2012 року, якщо застосовувати п'ятирічний строк). Таким чином, позов подано вже після закінчення цього строку, в зв'язку з чим суд повинен був відмовити в задоволенні позовних вимог. Також апелянт зазначає, що долучені до матеріалів справи Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису позичальника. В поданих письмових запереченнях на апеляційну скаргу ПАТ КБ „ПриватБанк" просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін, як законне та обгрунтоване. ПАТ КБ „ПриватБанк" зазначає, що кредитний договір складається з Заяви Позичальника та Умов надання банківських послуг та тарифів. Про ознайомлення та згоду відповідача з Умовами надання споживчого кредиту свідчить зміст підписаної ним Заяви позичальника від 17.11.2006 року. Таким чином, сторони в письмовій формі домовилися про збільшення строку позовної давності до 5 років, що дозволено статтею 259 ЦПК України. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача [PERSON], представника позивача Рожка С.М., перевіривши та дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи доведено, що відповідач свої зобов'язання по кредитному договору належним чином не виконував у зв'язку з чим станом на 22 травня 2013 року утворилася заборгованість в сумі 76496 грн. 28 коп., проте зважаючи на положення ч.3 ст. 551 ЦК України та подану відповідачем заяву суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру пені з 37702 грн. 93 коп. до розміру основної заборгованості за кредитом, тобто до 7594 грн. Проте, з такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд повністю погодитися не може. З матеріалів справи вбачається, що 17.11.2006 року між ПАТ КБ „ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № DNH4KS82030913, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 8362,30 грн. зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, в зв'язку з чим станом на 22.05.2013 року має заборгованість 76496,28 грн., яка складається з: 7593,12 грн. - заборгованість за кредитом, 27081,36 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 37702,93 - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 3618,87 - штраф (процентна складова) (а.с.6-8). Відповідно до Умов надання споживчого кредиту фізичним особам („Розстрочка") (Стандарт) (далі-Умов), погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом в розмірі 2,09 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, пеня нараховується згідно п. 5.1. Умов у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочки платежу, штрафні санкції нараховуються згідно п.5.3. Умов у розмірі 500,00грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним договором (а.с.18). Відповідно до п.5.4. Умов, нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов"язань здійснюється протягом трьох років з дня, коли відповідне зобов"язання повинне бути виконане позичальником. Пунктом 5.5. Умов встановлено, що терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним Договором встановлюється стронами тривалістю 5 років. Згідно з положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, та в належний строк. Згідно умов укладеного кредитного договору, відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштам в строки та в порядку встановленими кредитним договором. Погашення заборгованості передбачено в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом в розмірі 2,09 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, пеня нараховується згідно п. 5.1. Умов у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочки платежу, штрафні санкції нараховуються згідно п.5.3. Умов у розмірі 500,00грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним договором (а.с.14). Пунктом 5.5. Умов встановлено, що терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним Договором встановлюється стронами тривалістю 5 років. Відповідно до розрахунку, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №DNH4KS82030913 від 17.11.2006 року складає 67646,30 грн., а саме: 5298,80 грн. - заборгованість за кредитом, 22468,30 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 36181,76 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 3197,44 грн. - штраф (процентна складова) Дана заборгованість утворилася за період з 03.05.2007 року (дата першого простроченого платежу) по 22 травня 2013 року (а.с.4-5). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору (ст.3.2.1) позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів закористування ним. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредит) встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Така позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, предметом якої був спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором і зробив правовий висновок, згідно з яким початок перебігу строку позовної давності відповідно до ст. 261 ЦК України співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов; перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення; позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу; у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті; несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Відповідно до положень ст.360-7 ЦПК України вказана постанова Верховного Суду України, прийнята за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з моитивів неоднакового щастосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов"язковою для всіх судів України, і суди зобов"язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Оскільки за умовами договору погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісії (щомісячний платіж в сумі 302 грн. 64 коп.) повинно здійснюватись позичальником частинами щомісяця в період з 21 по 28 числа кожного місяця (а.с.8), початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобовязань. Згідно з умовами кредитного договору, його складовою є Умови надання споживчого кредиту фізичним особам („Розстрочка") (Стандарт). Пунктом 5.5. Умов встановлено, що терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним Договором встановлюється стронами тривалістю 5 років. Доводи апеляційної скарги [PERSON] стосовно того, що він не погоджувався на встановлення 5 річного строку позовної давності спростовуються матеріалами справи. В заяві позичальника засвідчена його особистим підписом згода на те, що ця Заява разом з запропонованими ПриватБанком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складає кредитно-заставний договір (а.с.8). Таким чином, сторони в письмовій формі домовилися про збільшення строку позовної давності до 5 років, що не суперечить ст. 259 ЦК України. Позивач звернувся до суду з позовом 18 липня 2013 року (а.с.2-3, 28), тобто в межах погодженої сторонами позовної давності, оскільки договір підлягав виконанню в строк до 17.05.2010 року (а.с.8). Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). За таких обставин включення до розрахунку заборгованості прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності, тобто до 18 липня 2008 року не ґрунтується на вимогах закону. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 18 липня 2008 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором № DNH4KS82030913 від 17.11.2006 року складає 5854,01 грн. (а.с.4). Оскільки дана заборгованість утворилася поза межами п'ятирічного строку позовної давності, а тому не підлягає стягненню за наявності у справі заяви відповідача про застосування позовної давності. За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає зміні, шляхом зменшення розміру стягнутої з [PERSON] на користь ПАТ КБ „ПриватБанк" заборгованості за договором з 46 387 грн. 35 коп. до 40 533 грн. 34 коп. (46387,35 грн. - 5854,01 грн.). Оскільки апеляційний суд змінює рішення суду першої інстанції і задовольняє позов частково, відповідно до правил п.5 ст.88 ЦПК України належить змінити рішення суду першої інстанції і в частині розподілу судових витрат, понесених позивачем, пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме: зменшити розмір стягнутих з [PERSON] на користь ПАТ КБ „ПриватБанк" витрат по сплаті судового збору з 764, 96 грн. до 405, 33 грн. Оскільки апеляційний суд задовольняє апеляційну скаргу [PERSON] частково - на 12,62% (5854,01 грн. : 46387,35 грн. х 100%), на його користь з ПАТ КБ „ПриватБанк" належить стягнути 29 грн. 27 коп. (231,94 грн. х 12,62% : 100%) в рахунок відшкодування сплаченого судового збору за апеляційний розгляд справи.

Outcome: partial