Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

у липні 2017 року [PERSON] звернулася у суд з позовом про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що 01.12.2010 р. вона була прийнята на посаду головного спеціаліста організаційного відділу Українського державного фонду підтримки фермерських господарст, після чого наказом № 07-к від 19.01.2016 р. була переведена на посаду заступника головного бухгалтера вказаного підприємства, де вона працює і по теперішній час. Наказом від 03 травня 2017 року за підписом першого заступника генерального директора відповідача [PERSON] позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни та оголошено догану з позбавленням надбавки у розмірі 50% посадового окладу за складність, напруженість у роботі строком на 1 місяць. На думку позивача, даний наказ є необгрунтованим та незаконним, оскільки наказ від 03 травня 2018 року не містив номер наказу, а також було посилання на пояснення позивача за вх. № 23 від 28 квітня 2017 р., яких вона не надавала. Позивач зазначає, що після того, як керівним особам відповідача стало відомо про поважність причин її відсутності на робочому місці 26 квітня 2017 року (вона знаходилася на прийомі у лікаря через вагітність), 23 червня 2017 року відповідач прийняв наказ № 38 "Про зняття дисциплінарного стягнення з [PERSON] " За таких пілстав, позивач просить: - визнати незаконним та скасувати наказ від 03 травня 2017 року першого заступника генерального директора Українського державного фонду підтримки фермерських господарств [PERSON] "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] ", - стягнути з Українського державного фонду підтримки фермерських господарств на користь позивача 50 відсотків посадового окладу за складність, напруженість у роботі за травень 2017 року. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14 липня 2017 року відкрито провадження у даній справі. (а.с. 8) 21 вересня 2017 року позивач надіслала заяву про уточнення позовних вимог. Просить: - визнати незаконним та скасувати наказ від 03 травня 2017 року першого заступника генерального директора Українського державного фонду підтримки фермерських господарств [PERSON] "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] ", - стягнути з Українського державного фонду підтримки фермерських господарств на користь позивача 50 відсотків посадового окладу за складність, напруженість у роботі за травень 2017 року у розмірі 2 222,53 грн. з урахуванням індексації та 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди. (а.с. 20) Відзиву на позовну заяву відповідач Український державний фонд підтримки фермерських господарств у визначений судом строк не подав. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити позов. Представник відповідача в судовому засіданні не визнала позовні вимоги та заперечувала проти їх задоволення, зазначивши про відсутність позивача на роботі без поважних на то причин. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватись трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Статтею 140 КЗпП України визначено, що трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохочення за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов`язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. З матеріалів справи вбачається, що 01.12.2010 р. [PERSON] була прийнята на посаду головного спеціаліста організаційного відділу Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, після чого наказом № 07-к від 19.01.2016 р. позивач була переведена на посаду заступника головного бухгалтера вказаного підприємства. Наказом від 03 травня 2017 року за підписом першого заступника генерального директора Українського державного фонду підтримки фермерських господарств [PERSON] позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни та оголошено догану з позбавленням надбавки у розмірі 50% посадового окладу за складність, напруженість у роботі строком на 1 місяць. (а.с. 6) Обґрунтовуючи поданий позов, [PERSON] зазначила, що оспорюваний нею наказ є незаконним, винесений з особистих мотивів, через упереджене і неприязне ставлення директора відповідача. Дисциплінарне стягнення у вигляді догани є безпідставним. Винесення такого дисциплінарного стягнення є протизаконним і порушує трудові права позивача. Також зазначає, що була відсутня на робочому місці з поважних причин, про що попередила адміністрацію відповідача, завчасно залишивши відповідну заяву. За змістом статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано, зокрема, такий захід стягнення, як догана. Згідно зі статтею 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців із дня вчинення проступку. За приписами статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. При розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, у чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо. Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Разом з тим, саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. Крім того, при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Згідно наказу від 03 травня 2017 р. 26 квітня 2017 року заступник головного бухгалтера [PERSON] була відсутня на робочому місці протягом дня з 09 год. до 17 год. 30 хв. Про причини відсутності [PERSON] не повідомила, від підпису акту № 02 від 26.04.2017 р. про відсутність працівника на робочому місці відмовилася. Наказом № 38 від 23 червня 2017 року дисциплінарне стягнення (догана) з [PERSON] було знято. (а.с. 55) В судовому засіданні позивач пояснила, що на час прийняття оспорюваного нею наказу вона була вагітна. 26 квітня 2017 року, знаходячись на робочому місці, у зв"язку з незадовільним станом здоров"я написала дві заяви про надання вихідного дня за власний рахунок та на відпустку, які залишила головного бухгалтеру [PERSON] , оскільки директор та перший заступник директора були відсутні. Опитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона працює в Українському державному фонду підтримки фермерських господарств на посаді головного бухгалтера та підтвердила обставини, зазначені [PERSON] , щодо поважності причин відсутності позивача на роботі 26 квітня 2017 року. Крім того, матеріали справи містять листок непрацездатності серія АДЗ № 541910, з якого вбачається, що [PERSON] з 24 квітня 2017 року по 29 квітня 2017 року перебувала на лікарняному (а.с. 44). 28 квітня 2017 р. позивач не надавала пояснень щодо її відсутності на робочому місці, зазнчивши про надання таких пояснень у майбутньому. Матеріали справи доводять, що при винесенні наказу «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 03 травня 2017 року, яким [PERSON] оголошено догану, позивачу не було забезпечене право надання пояснень щодо суті порушень, які їй ставляться у провину, чим порушено процедуру видачі такого наказу, а відтак порушено права працівника. За таких підстав, суд не погоджується з доводами відповідача про правомірне застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани та відсутність підстав для скасування наказу, у зв"язку з чим вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання протиправним наказу про застосування дисциплінарного стягнення та стягнення 50% посадового окладу за складність, напруженість у роботі за травень 2017 року підлягають задоволенню. Питання щодо скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності не належить до компетенції суду, оскільки має вирішуватись роботодавцем у порядку виконання рішення у випадку задоволення позову. Щодо заявлених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн., то вирішуючи заявлені позовні вимоги щодо стягнення відшкодування моральної шкоди, суд виходив з того, що згідно ч.1 ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, судом також враховано характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнала позивачка, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та інші обставини справи. Зокрема, стан здоров`я потерпілої, тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, що є необхідні для відновлення попереднього стану. Тому, з урахуванням викладеного суд вважає можливим стягнути з відповідача на окристь позивача 500 грн. на відшкодування моральної шкоди. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача в дохід держави 1 921 грн. судового збору.

Outcome: partial