Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

Представник ККП «Маріупольтепломережа», в особі представника, що діє на підставі довіреності, [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за користування тепловою енергією. В обґрунтування позову посилається на те, що згідно копії особового рахунку відповідачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER] ). В результаті того, що оплата за користування тепловою енергією відповідачкою вносилась не в повному обсязі, за період з 01.10.2018 року по 01.10.2020 року утворилася заборгованість, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути за період з 01.10.2018 р. по 01.10.2020р. з відповідачки заборгованість за користування тепловою енергією в сумі 14777,73 грн., 3% річних у розмірі 536,47 грн., інфляційні витрати в сумі 505,68 грн., а всього 15819,88 грн., а також судовий збір, сплачений при зверненні до суду у розмірі 2102,00 грн. Представник позивача Коляда Ю.Г. до судового засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, у разі відсутності у судовому засідання відповідачки, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлялася своєчасно та належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції з повісткою про виклик та шляхом розміщення оголошеньна офіційному веб-сайті "Судова влада України". Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з типовим договором найму соціального житла від 12.06.2018 року ЖКП "Азовжилкомплекс" передав [PERSON] у користування однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради №237 від 16.05.2018 року. Згідно п.2.2. цього договору наймач зобов`язується вносити щомісячно плату за наймання житлового приміщення та надані житлово-комунальні послуги. Відповідачка, відповідно до копії особового рахунку № [NUMBER] , є споживачем теплової енергії за вищевказаною адресою. Згідно з розшифровкою особового рахунку № [NUMBER] , наданого ККП «Маріупольтепломережа», заборгованість за користування тепловою енергією за період з 01.10.2018 року по 01.10.2020 року становить 14777,73 грн. Відповідно до розрахунку суми 3% річних по особовому рахунку № [NUMBER] , наданого ККП «Маріупольтепломережа», сума 3% річних за період з 01.10.2018 року по 01.10.2020 року становить 536,47 грн. Відповідно до розрахунку суми інфляційних витрат по особовому рахунку № [NUMBER] , наданого ККП «Маріупольтепломережа», сума інфляційних витрат за період з 01.10.2018 року по 01.10.2020 року становить 505,68 грн. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. До комунальних послуг згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносяться в тому числі послуги з центрального опалення, постачання гарячої води. Згідно ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України. За умовами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За п. 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань приладів обліку води і теплової енергії, або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документу. Виходячи з наведених вимог діючого законодавства, суд дійшов висновку, що відповідачка має перед позивачем зобов`язання вносити плату за спожиту теплову енергію, оскільки відповідачкою отримувалися надані позивачем послуги, та між сторонами існували фактичні договірні відносини, які регулюються зокрема Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, п. 18 яких передбачений обов`язок споживача сплатити надані йому послуги в термін не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. На зазначені правовідносини поширюється і дія Закону України «Про захист прав споживачів». Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 10.12.2018 року у справі № 638/11034/15-ц. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до поданого позивачем розрахунку відповідачка маює заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01.08.2018 року по 01.10.2020 року в сумі 14777,73 грн. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання за вимогою кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції 2004 року) правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та 3% річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 18 березня 2018 року по справі № 210/5796/16-ц. Так на підставі розрахунків представників позивача 3% річних та інфляційних витрат відповідно до ст. 625 ЦК за період прострочення погашення заборгованості за користування послугами з надання теплової енергії вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , споживачка заборгувала за період з 01.10.2018 р. по 01.10.2020 р. ККП «Маріупольтепломережа» 3% річних в розмірі 536,47 грн. та інфляційні витрати в розмірі 505,68 грн. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідачка перебуває у фактичних договірних відносинах з позивачем, користується його послугами з теплопостачання, однак не виконує зобов`язання щодо оплати за надані послуги теплової енергії, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, суд дійшов висновку, що позов ККП «Маріупольтепломережа» про стягнення заборгованості за користування тепловою енергією, 3 % річних, а також інфляційні витрати підлягає задоволенню. Судом встановлено, що представником позивача при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2102,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №1175 та № 414 від 15.09.2020 року та 16.03.2020 року відповідно. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи той факт, що позов задоволено в повному обсязі, суд стягує з відповідачки [PERSON] на користь позивача ККП "Маріупольтепломережа" судовий збір в сумі 2102,00 грн.

Outcome: approved