Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що 23.11.2005 року [PERSON] на підставі заяви клієнта банку від 23.11.2005 року та Умов і правил надання банківських послуг одержав від Акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з процентною ставкою за користування кредитом в розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вказуючи на те, що відповідач належним чином не виконував своїх зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого станом на 30.04.2015 року виникла заборгованість перед позивачем в сумі 34 675,95 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 5835 грн. 16 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом - 26 713 грн. 36 коп., штрафу (фіксованої частини) - 500 грн. 00 коп., штрафу (процентної складової) - 1627 грн. 43 коп. Тому, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 34 675,95 грн. та сплачені позивачем судові витрати по справі в сумі 346 грн. 76 коп. Представник позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про підтримання позовних вимог з проханням розглянути справу у відсутність представника позивача. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву, в якій вказав, що проти позовних вимог заперечує у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності звернення до суду, просив суд застосувати до позовних вимог ПАТ КБ "Приват Банк" строк позовної давності та у зв'язку з цим відмовити у задоволенні позову. Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, заяву відповідача про застосування до позовних вимог строку позовної давності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.11.2005 року [PERSON] на підставі заяви клієнта банку від 23.11.2005 року та Умов і правил надання банківських послуг одержав від Акціонерного Товариства Комерційний банк "Приват Банк" (правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк") кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з процентною ставкою за користування кредитом в розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Умовами та правилами надання банківських послуг було визначено, що позичальник зобов'язаний щомісячно сплачувати частину заборгованості протягом 30 днів з дня, коли така заборгованість виникла, сплачувати всю суму процентів та комісії, нарахованих за користування кредитною лінією. Внаслідок неналежного виконання [PERSON] взятих на себе зобов"язань за кредитним договором, станом на 30.04.2015 року виникла заборгованість перед позивачем в сумі 34 675,95 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 5835 грн. 16 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом - 26 713 грн. 36 коп., штрафу (фіксованої частини) - 500 грн. 00 коп., штрафу (процентної складової) - 1627 грн. 43 коп., які ПАТ КБ "ПриватБанк" і просить стягнути з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк відповідно до умов договору. З розрахунку заборгованості за кредитним договором, проведеного ПАТ КБ "ПриватБанк", вбачається, що [PERSON] кошти з кредитної картки були зняті, а останній платіж в рахунок погашення заборгованості перед банком ним було здійснено 29.02.2008 року. Таким чином, з часу останнього внесення відповідачем по справі платежу на погашення кредиту, минуло близько 6 років . Пунктом 3.13 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у випадку закінчення строку вкладу, клієнт не заявивши банку про відмову від продовження строку вкладу, строк дії договору автоматично вважається продовженим ще на один строк, вказаний в п.1 даної угоди. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до п.30 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду від 30.03.2012 N 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про застосування позовної давності до позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк". Оцінивши зібрані та перевірені в судовому засідання докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність, передбачених чинним законодавством підстав для застосування до позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" строку позовної давності відповідно до вимог ст. 257 ЦК України. Приймаючи до уваги те, що позов не підлягає задоволенню, то відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати стягненню з відповідача на користь позивача також не підлягають. Враховуючи вище викладене, та те, що позивач звернувся до суду із позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором із пропущенням строку позовної давності, про суд вважає, що позовні вимоги про стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором та судових витрат по справі задоволенню не підлягають. На підставі ст.ст. 257, ч.4 ст.267 ЦК України,

Outcome: dismissed