Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

15 жовтня 2015 року ПАТ"КБ"ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому заявлена вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором. Так, між ПАТ "КБ"ПриватБанк" та [PERSON] 27 вересня 2005 року укладено кредитний договір №ZPK0SE00000640, про надання кредиту в розмірі 5000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Станом на 25 вересня 2015 року сума заборгованості складає 32685,10 грн., де 2010,57 грн.- сума заборгованості по процентам за користування кредитом, 1545,90 грн. - сума комісії за користування кредитом, 29128,63 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором. Від цієї суми заборгованості віднімається сума в розмірі 12722,37грн, яка була задоволена судовим наказом Куйбишевського районного суду Запорізької області від 08.01.2008року та рішеннм Куйбишевського районного суду Запорізької області від 30.10.2013року, в зв"язку з чим різниця становить 19 962,73грн.. Відповідач в добровільному порядку не вжив заходів щодо погашення заборгованості, тому ПАТ "КБ"ПриватБанк" вимушений звернутись до суду із вищевказаним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином. Представник позивача в п.3 позовної заяви повідомив судові про те, що ПАТ"КБ"ПриватБанк" підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які були викладені в позовній заяві, та прохає справу розглянути справу без участі свого представника, не заперечує проти винесення заочного рішення в разі неявки відповідача в судове засідання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, повідомив причини своєї неявки в судове засідання, прохав розглянути справу без його участі, надав заперечення проти позову. В обгурнтування заперечень вказав, що позов не визнає, осльки рішенням суду від 30 жовтня 2013 року з нього на користь банку вже стягнута сума заборгованості за кредитним договором в розмірі 7075,10 грн., яку станом на час розгляду справи майже сплатив. Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача та відповідача. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, зясувавши позицію позивача і відповідача у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, прийшов до наступник висновків. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. 27 вересня 2005 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та фізична особа [PERSON] уклали договір №ZPK0SE00000640, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України - статтями 1049, 1050 якого передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором. Як випливає з матеріалів справи, судовим наказом № 2-н-6/2008 від 08 січня 2008 року, виданим Куйбишевським районним судом Запорізької області, з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість за кредитом в розмірі 5646,67 грн. Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 30 жовтня 2013 року (справа № 319/664/13-ц) , яке набуло 26 листопада 2013 року, з відповідача на користь позивача задоволено суму стягнення забогованості за кретидом за зазначеним вище кредитним договором у розмірі 7075,70 грн.. В задоволенні нарахованної банком пені в сумі 19054,76 грн. було відмовлено в повному обсязі. За положеннями ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У роз'ясненнях, що містяться в пункті 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" зазначено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України. Таким чином, з ухваленням Куйбишевським районним судом Запорізької області рішення від 30.10.2013 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №ZPK0SE00000640 від 27.09.2005 року, яким стягнута заборгованість в сумі 7075,70 грн., припинились правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, разом із тим виникло грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України. Вимог про стягнення коштів на підставі ст.625 ЦК України позивач не заявляв. Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2014 року по цивільній справі №6-25812св14. З огляду на викладене, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed