Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

23 червня 2015 року , згідно штемпеля на конверті , позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки його доходу, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду. Вимоги позиву обґрунтовані тим, що з 04.10.1997 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2009 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , із яких дочка [PERSON] проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо, припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дочки, не бере участі у її вихованні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. 04 листопада 2015 року відповідачем за первісним позовом [PERSON] було подано до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON], в якій позивач за цим позовом просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки її доходу до повноліття дітей, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подання позовної заяви до суду. Вимоги зустрічного позову обґрунтовує тим, що з 04.10.1997 року вони перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2009 року. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , із яких син [PERSON] проживає з позивачем та перебуває на його утриманні. Відповідач проживає окремо, припинила надавати матеріальну допомогу на утримання сина, не бере участі у його вихованні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 02.11.2015 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивач (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] вимоги первісного позову підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, проти задоволення зустрічного позову не заперечила та визнала його , про що надала письмову заяву , в якій також просить суд справу розглянути письмовим провадженням в її відсутність , а також долучила акт, що в даний час син не знаходиться на утриманні батька [PERSON] і з ним не проживає за вказаною адресою. Відповідач (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] вимоги первісного позову визнав повністю, вимоги зустрічного позову підтримав у повному обсязі та просив задовольнити , про що надав до суду письмову заяву , в якій також просить суд справу розглянути в його відсутність , а також долучив довідку № 7782 від 10.11.2015 р. про склад сім'ї , [PERSON] , 1998 р.н. син , та довідку про доходи і навчання сина на денній формі навчання , де отримав стипендію 622 грн. на спростування доводів [PERSON] , що син з ним не проживає і що він його не утримує. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України , особа , яка бере участь у справі , має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності . Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши наявні докази в їх сукупності, приходить до наступного. Як убачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.10.1997 року, який розірвано рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 10.08.2009р. (а.с. 67 , 69 ). Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , із яких дочка [PERSON] проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. (а.с. 5 , 8 , 9 , 53 ) , а син [PERSON] проживає з батьком та перебуває на його утриманні (а.с. 65 , 66 ) , при цьому суд критично відноситься до Акту від 4.11.2015 р. (а.с.63), , який також спростовується наданою [PERSON] довідкою селищної ради стосовно складу сім'ї , довідкою з місця навчання сина , який навчається на денній формі навчання і відвідує навчальний заклад за місцем проживання , заявою [PERSON] , яка хоть і посилається на акт , однак позов визнала і зазначила , що син виховується з батьком , та навчається , таким чином [PERSON] визнає і ту обставину , що син не проживає з нею і вона його не утримує , доказів що син на утриманні не в батька , а в інших третіх осіб , суду не надала. Сторони по справі працюють та отримують заробітну плату , що не заперечується ними , (а.с. 2 позовної заяви , а.с. 12) . Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій або натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. За змістом ст. 18 Конвенції "Про захист прав дитини", суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, між 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пленум Верховного Суду України Постановою № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" в підпункті 4 пункту 17 зазначив, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. За таких обставин, з урахуванням положень ст. 182 СК України, суд враховуючи як матеріальне становище позивача (відповідача за зустрічним позовом), так і відповідача (позивача за зустрічним позовом) , яка утримує та проживає з дочкою, має стабільний дохід, матеріальної допомоги на утримання сина не надає , так і матеріальне становище відповідача (позивача за зустрічним позовом), який матеріальної допомоги на дочку в належному та необхідному розмірі не надає, інших непрацездатних осіб на утриманні не має, стягнень за виконавчими документами з позивача (відповідача за зустрічним позовом) , відповідача (позивача за зустрічним позовом) не проводиться, та вважає, що розмір аліментів який буде стягуватись на утримання двох дітей , дочка проживає з мамою а син з батьком , повинен бути встановлений у розмірі 1/ 4 частини від заробітку (доходу) позивача (відповідача за зустрічним позовом) та відповідача (позивача за зустрічним позовом), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд виходить із засад розумності та справедливості, враховує можливість сторін надавати допомогу в зазначеному розмірі, якої буде достатньо для належного утримання та розвитку дітей сторін. Таким чином вимоги позову [PERSON] до [PERSON] , та [PERSON] до [PERSON] , про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 88 ЦПК України, з позивача за зустрічним позовом та відповідача за первісним позовом в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487 гривні 20 копійок, каждому , від сплати якого при зверненні до суду були звільнені . На підставі викладеного, ст.ст. 7, 141, 180-183, 191 Сімейного кодексу України, Закону України "Про охорону дитинства",

Outcome: approved