Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] «Страхова компанія «Провідна», [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоровя. Позивач посилався на те, що 14.08.2012р. близько 01-00 год. в м. Золотоноша Черкаської області водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись по вул. Шевченка, неподалік перехрестя з вулицею Садовий проїзд, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не вжила заходів до зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу, не надала дорогу пішоходу [PERSON], який перетинав проїзну частину вул. Шевченка зліва направо відносно напрямку руху автомобіля, чим порушила Правила дорожнього руху України та вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України. Внаслідок ДТП позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому правої плечової кістки, перелому правої стегнової кістки, ЗЧМТ, струс головного мозку, забійну рану підборіддя, забій носа. Вироком Золотоніського міськрайонного суду від 27.03.2013 року [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання. Цивільна відповідальність [PERSON] була застрахована [PERSON] «СК «Провідна» відповідно до Договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/2633515/2404/11 від 29.12.2011р. Відповідачем [PERSON] «СК «Провідна» в повному обсязі було відшкодовано позивачу шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди його здоров»ю. Протиправними діями [PERSON] позивачу була заподіяна значна моральна шкода, яка полягала в його фізичних стражданнях у зв»язку з отриманням тілесних ушкоджень, а також у психологічному стресі внаслідок того, що він переніс численні оперативні втручання, не міг самостійно пересуватися та обслуговувати себе, що суттєво вплинуло на його нормальний життєвий уклад і вимагало додаткових зусиль для подолання цих незручностей. Внаслідок того, що відповідачі відмовляються відшкодувати позивачу моральну шкоду, тривалий період часу він знаходиться в стані морального пригнічення, втратив спокій, сон, апетит, у нього погіршилися відносини з оточуючими його людьми. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити повністю, стягнувши з [PERSON] «СК «Провідна» 2500 грн. моральної шкоди, а з [PERSON] 21500грн. Пояснив, що моральна шкода завдана внаслідок фізичного болю, душевних страждань, які принесло йому тривале лікування, порушення життєвого укладу. Вказував на те, що переніс чотири операції, приблизно один місяць лежав на витяжці, а потім проходив тривалу реабілітацію один рік. Представник позивача [PERSON] наполягала на задоволенні позивних вимог в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги не визнав та заперечував проти задоволення позову, пояснюючи, що в діях потерпілого був умисел, оскільки він знаходився в стані алкогольного сп»яніння. Вважає, що моральна шкода позивачем не доведена та її розмір є необґрунтовано високим. \~ Представник відповідача [PERSON] «СК «Провідна» в судове засідання не з»явився, але скерував до суду заперечення, в якому просив проводити розгляд справи без його участі та зазначив, що позовні вимоги не визнає, вважає, що суд має встановити розмір моральної шкоди, який має відшкодувати компанія з урахуванням того, що максимальний ліміт відповідальності страховика при відшкодуванні моральної шкоди складає 2500 грн. Суд, заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до\~ст.1 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] 14.08.2012 року близько 01-00 год., керуючи автомобілем ВАЗ 210700-20, д.н.з. [NUMBER], рухаючись по вул.. Шевченка неподалік перехрестя з вулицею Садовий проїзд в м. Золотоноша Черкаської області, зі сторони вул.. Черкаська в напрямку вул. Новоселівська, в порушення вимог п. 12.3, 18.1 ПДР України, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не вжила заходів до зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу, не надала дорогу пішоходу [PERSON],[INFO], який перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння перетинав проїзну частину вул. Шевченка зліва на право відносно напрямку руху автомобіля. Внаслідок ДТП потерпілий [PERSON], згідно висновку судово-медичної експертизи № 17 МД від 24.10.2012 року, отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров»я, у вигляді перелому правої плечової кістки, перелому правої стегнової кістки, тілесне ушкодження легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров»я, у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, забійної рани підборіддя, забою носа. Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля ВАЗ 210700-20, д.н.з. [NUMBER] [PERSON], а саме вимог п. 12.3, 18.1 ПДР України знаходяться у причинному зв»язку з виникненням даної ДТП та настання наслідків у вигляді спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Вироком Золотоніського міськрайонного суду від 27.03.2013 року [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено їй покарання у вигляді 1 року обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами зі звільненням її від відбуття покарання з випробуванням з встановленням іспитового терміну 1 рік. Вироком апеляційного суду Черкаської області від 25.06.2013 р. вирок Золотоніського міськрайонного суду від 27.03.2013 року в частині призначеного [PERSON] покарання скасовано та призначено обвинуваченій покарання у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами. В решті вирок Золотоніського міськрайонного суду від 27.03.2013р. залишено без змін. Оскільки вироком суду встановлено лише неправомірність дій відповідача [PERSON] та в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про протиправність дій потерпілого, то доводи представника відповідача про умисні дії потерпілого позивача [PERSON] не знайшли свого підтвердження та не були доведені в судовому засіданні. Відповідно до ч.2\~ст.1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На момент ДТП відповідальність [PERSON] була застрахована відповідно до поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/2633515. Відповідно до вказаного полісу страховик, яким є [PERSON] «СК «Провідна», забезпечує відшкодування шкоди, завданої життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП, що сталася за участі забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до\~ст.3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 22.3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", потерпілому може бути відшкодована також моральна шкода. У пунктах 3, 5\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~(зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, CabalesandBalkandaliv. theUnitedKingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою статті 1167 ЦК України. Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок отримання численних тілесних ушкоджень середнього та легкого ступеня тяжкості позивач [PERSON] проходив тривале лікування та неодноразову реабілітацію. Суд вважає, що заявник внаслідок отримання тілесних ушкоджень, тривалого відновлення свого фізичного стану, порушення життєвого укладу зазнав моральної травми, яка має бути відшкодована. Згідно п. 9.3 \~ст. 9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик відшкодовує не більше ніж 5% ліміту відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров»ю потерпілих, отже максимальний ліміт відповідальності страховика за моральну шкоду становить 2500грн. Враховуючи характер страждань позивач, стан в якому він знаходився тривалий час, суд вважає, що позовна вимога про стягнення з [PERSON] «СК «Провідна» моральної шкоди у розмірі 2500 грн. підлягає до повного задоволення в межах визначеного законом ліміту. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами, внесеними, постановою № 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди може бути зменшений судом з урахуванням ступеня вини заподіювача і потерпілого та майнового стану відповідача (громадянина). В судовому засіданні суд встановив, що на час розгляду справи відповідач [PERSON] перебуває на обліку у центрі зайнятості, як безробітна, довідка № 04-13/3026 від 13.10.2015р., видана Золотоніським МРЦЗ, та має на утриманні двох малолітніх дітей [PERSON], 07.01.2007 р.н.(свідоцтво про народження серії 1-СР № 034519 від 19.01.2007р.), [PERSON], 23.11.2013р.н. ( свідоцтво про народження серії І-СР № 175150 від 27.11.2013р.) З огляду на обставини справи, беручи до уваги вищевказані засади, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, суд, вважає, що дану позовну вимогу слід задовольнити частково, виходячи з обставин справи, матеріального становища відповідачки [PERSON], реальності відшкодування даної шкоди, та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 10000 грн.,що об'єктивно відповідатиме характеру дій заподіювача шкоди, глибині страждань та розміру моральної шкоди. Враховуючи положення п. 2. ст. 5 Закону України «Про судовий збір» згідно з яким від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю фізичної особи, суд вважає, що вказаний судовий збір підлягає до стягнення на користь держави з відповідачів пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial