Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому зазначив, що відповідно до умов кредитного договору №KGBHR113771266 від 29.12.2012 року укладеного між банком та [PERSON], перший надав останній кредит в сумі 17227 гривень 22 копійки зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак відповідач не виконує взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків і станом на 20.10.2014 року має заборгованість перед позивачем в сумі 20893 гривні 33 копійки, яку в добровільному порядку сплатити не бажає, що спонукало ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернутися до суду з відповідним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без його участі, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася. Судова повістка направлена за місцем її проживання зареєстрованим у встановленому законом порядку, повернулася до суду з відміткою "адресат за вказаною адресою не проживає ", що відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України свідчить про її належне повідомлення про день, час та місце розгляду справи . З огляду на ті обставини, що позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, суд вважає можливим провести такий розгляд на підставі наданих позивачем доказів . Дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини : Із заяви позичальника № KGBHR113771266 від 29 грудня 2012 року, встановлено, що між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого перший надав останній кредит в сумі 17227 гривень 22 копійки, на строк 18 місяців з 29.12.2012 року по 28.06.2014 року включно зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Єдиноразова винагорода за надання фінансового інструменту становить 1537 гривень 58 копійок . Щомісячна винагорода за надання фінансового інструменту становить 344 гривні 54 копійки . Щомісячний платіж у сумі 957 гривень 99 копійок , а з 30.10.2013 року в сумі 1302 гривні 53 копійки . Період сплати з " 25" по "29" число кожного місяця. Відповідно до п.14 заяви при порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої зазначений в умовах та правилах за кожний день просрочки . Відповідно до п.15 заяви відповідач погодилася, що ця заява разом із запропонованими банком умовами та правилами, тарифами складають між сторонами кредитно-заставний договір . Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № KGBHR113771266 від 29.12.2012 року, станом на 20.10.2014 року заборгованість позичальника [PERSON] складається з : заборгованості за кредитом в сумі 11586 гривень 44 копійки; заборгованості за відсотками в сумі 06 гривень 36 копійок ; заборгованість по комісії в сумі 2067 гривень 24 копійки; заборгованість по пені в сумі 5762 гривні 18 копійок; штрафи ( фіксована та відсоткова частини) в сумі 1471 гривня 11 копійок . Загальна сума заборгованості становить 20893 гривні 33 копійки . Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Аналізуючи зібрані по справі докази, оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача, ґрунтуються на нормах чинного цивільного законодавства та кредитного договору, оскільки [PERSON] не виконала взяте на себе зобов'язання згідно з умовами договору, щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в сумі 11586 гривень 44 копійки, заборгованості за відсотками в сумі 06 гривень 36 копійок, заборгованість по комісії в сумі 2067 гривень 24 копійки, заборгованість по пені в сумі 5762 гривні 18 копійок обгрунтовані повністю, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі . Вирішуючи вимоги в частині стягнення з відповідача штрафів суд виходить з наступного : Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою ( штрафом, пенею ) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання . Таким чином пеня та штраф не є окремими видами штрафних санкцій, а є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а тому банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання ( прострочення виконання грошового зобов'язання ), що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Отже в задоволенні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу слід відмовити . Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, ст.ст. 526,549,551,1054, ЦК України,

Outcome: partial