Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпрообленерго» про стягнення моральної шкоди у розмірі 200\~000 грн. В обґрунтування своїх вимог, які підтримані ним у судовому засіданні у повному обсязі, позивач посилається на укладення із відповідачем договору про користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області, умови якого він не порушував та вчасно і у повному обсязі розраховувався за спожиту електроенергію, допускає контролера до засобів обліку електричної енергії. Однак, у звязку із відмовою позивача виносити засіб обліку електричної енергії на фасад будинку, представниками ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» було встановлено струмообмежувач зі струмом спрацювання на рівні 16А, що не відповідає струму спрацювання автоматичного вимикача 25А, вказаного в договорі про користування електричною енергією. У звязку із дією вказаного струмообмежувача життя позивача та його сімї стало нестерпним, оскільки в період доби з 6:00 год. до 9:00 год., а потім з 17:00 год. до 21:00 год. вказаний пристрій відключав будинок у звязку із падінням напруги, внаслідок чого позивач зазнав моральних страждань, які виражалися у моральних переживаннях, глибокому потрясінні та стресі, які переживав позивач та члени його сімї на протязі року. Повноважний представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Заслухавши доводи позивача та заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи та норми чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 21.12.2002р. між [PERSON] (Споживач) та ВАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпробленерго» (Енергопостачальник) укладено договір №0112223 про користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області, відповідно до п.1.1. якого Енергопостачальник бере на себе зобовязання надійно постачати споживачу електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до потужності 30кВт електроустановок Споживача, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а Споживач зобовязується оплачувати електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором. Із наведеного слідує, що між сторонами виникли правовідносини, які унормовані ст.714 ЦК України, в силу якої за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Разом з тим, у звязку із відмовою позивача виносити засіб обліку електричної енергії на фасад будинку, представниками ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» було встановлено струмообмежувач зі струмом спрацювання на рівні 16А. Позивач неодноразово звертався на гарячу лінію ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» щодо безпідставного встановлення вказаного струмообмежувача та відсутності послуги електропостачання, на що йому були надані відповідні відповіді (копії в матеріалах справи). Крім того, з приводу зазначених обставин, позивач звертався до Президента України, прокуратури, облдержадміністрації та Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії. Здійсненою інспекцією Держнагляду у Дніпропетровській області перевіркою було встановлено, що дії енергопостачальника щодо встановлення струмообмежувача із струмом спрацювання на рівні 16А неправомірними та такими, що не відповідають вимогам Правил. З огляду на наведене, як зазначив позивач у судовому засіданні, здійснення йому постачання електричної енергії неналежної якості, враховуючи наявність дії струмообмежувача, призвело до його моральних страждань та моральних страждань членів його сімї та порушення його Конституційних прав. Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У відповідності до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору та відшкодування збитків таморальної шкоди. Згідно п. 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~спори про відшкодування завданої фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами\~Конституції України\~або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію\~Закону України «Про захист прав споживачів»\~чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. У свою чергу, відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України, Законом України «Про електроенергетику» та Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26\~липня 1999 року № 1357. Відповідно до п. п. 43,45,46 Правил, енергопостачальник несе відповідальність за шкоду, заподіяну споживачу або його майну, в розмірі й порядку, визначених законодавством. Так, зокрема, п.45 вказаних Правил встановлено, що у разі відпуску побутовому споживачу електричної енергії, параметри якості якої знаходяться поза межами показників, зазначених у договорі, енергопостачальник несе відповідальність і сплачує 25 відсотків вартості такої енергії. У разі порушення прав побутових споживачів (відмова побутовому споживачеві в реалізації його прав, надання послуг, що за якістю не відповідають вимогам нормативно-технічних документів, відмова у наданні необхідної та достовірної інформації, ухилення від перевірки якості електричної енергії тощо) енергопостачальник несе відповідальність згідно із законодавством та договором (п.46). Водночас, згідно договору №0112223 про користування електричною енергією для споживачів Дніпропетровської області, укладеного із позивачем, у випадку сталої електроенергії споживачу, якість якої не відповідає параметрам, встановленим державним стандартом України, енергопостачальник сплачує штраф на користь споживача відповідно до Закону України «про електроенергетику» в розмірі 25% вартості отриманої електроенергії з відхиленням від показників державного стандарту України (п.5.3.). Отже, як нормативні акти, які регулюють спірні правовідносини, так і укладений між сторонами договір на електричне постачання, не передбачають відшкодування моральної шкоди споживачеві у разі постачання електричної енергії неналежної якості. Що стосується вимог Закону України "Про захист прав споживачів", норми якого поширюються на дані правовідносини, то відповідно до п. 5 ст. 4 цього Закону, споживачі мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей\~продукцією,\~у випадках, передбачених законом. За ст. 1 указаного Закону\~послуга - діяльність виконавця\~з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення особистих потреб. Таким чином, розділяючи поняття\~продукція й послуга,\~Закон передбачає відшкодування моральної шкоди лише за постачання небезпечної для життя та здоров'я людей\~продукції,\~а в той час як постачання електричної енергії споживачу є послугою, а відтак приписи вказаного нормативно-правового акту у даному випадку не можуть бути застосовані. Аналогічна правова позиція наведена у постанові ВСУ від 23.06.2010р., 14.06.2011р., 09.11.2016р. Крім того, у постанові від 14.06.2011р. ВСУ зазначив: «Стягуючи з ВАТ "Крименерго" компенсацію за спричинену моральну шкоду на підставі ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів", суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що тимчасове\~ненадання послуг з електричного постачання\~було небезпечним для життя та здоров'я споживачів, оскільки [PERSON] - хвора людина, яка потребує постійного й належного догляду навіть вночі, але у квартирі не працювало опалення (автономне, електричне), не було гарячої води, світла, тому виникли проблеми з ліками, уколами. З висновками суду в цій частині погодитись не можна.» В силу приписів ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. З огляду на наведене та враховуючи, що ані укладеним між сторонами договором на постачання електричної енергії, ані нормами чинного законодавства, яке регламентує спірні правовідносини не передбачено відшкодування моральної шкоди споживачу у разі постачання електричної енергії неналежної якості, вимоги [PERSON] до задоволення не підлягають. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed