Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

Звернувшись до суду, ПАТ КБ ПриватБанк зазначає, що 6 квітня 2007 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № DNP0AE00000352 на суму 30117,95 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором відповідач передав банку в заставу належний йому на праві власності автомобіль марки Honda модель Ассord, рік випуску 2004, тип ТЗ: Легковий седан-В, № кузов/шасі: JHMCL95404C216268, реєстраційний номер [NUMBER]. 24 липня 2012 року та 14 січня 2014 року державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції в межах виконавчого провадження з виконання виконавчого листа про стягнення з [PERSON] боргу на користь [PERSON] був накладений арешт на зазначений автомобіль. 12 жовтня 2014 року та 14 лютого 2015 року державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції в межах виконавчого провадження з виконання вимоги № Ф-868-25-У від 15.12.2014 року, виданої Лівобережною ОДПІ м. Дніпропетровська, про стягнення боргу з [PERSON] також був накладений арешт на зазначений автомобіль. Посилаючись на те, що право застави на автомобіль боржника виникло раніше, ніж державним виконавцем накладено арешт, а також на переважне право банка на звернення стягнення на предмет обтяження, ПАТ КБ ПриватБанк просить звільнити вищевказаний автомобіль з-під арешту. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала на наполягала на його задоволенні. Представник відповідача - Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління державної фіскальної служби у Дніпропетровській області [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, вважала, що внаслідок зняття арешту з належного відповідачу автомобіля та невиконання вимоги податкової інспекції будуть порушені інтереси держави. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позов визнав та просив справу розглянути в його відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час і місце судового розгляду була повідомлена. Представник третьої особи - Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти позову, зазначивши, що зняттям арешту з належного відповідачу автомобіля будуть порушення права інших осіб на отримання задоволення вимог за рахунок арештованого майна. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про задоволення позову ПАТ КБ ПриватБанк за наступних підстав: Судом встановлено, що 6 квітня 2007 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, укладеним між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON], останній передав банку в заставу належним йому на праві власності автомобіль марки Honda модель Ассord, рік випуску 2004, тип ТЗ: Легковий седан-В, № кузов/шасі: JHMCL95404C216268, реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується копією договору застави рухомого майна № DNP0AE00000352. Зазначене обтяження було зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. 24 липня 2012 року та 14 січня 2014 року державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції в межах виконавчих проваджень № 33171350 та № 36426586 відповідно про стягнення з [PERSON] боргу на користь [PERSON] був накладений арешт на вказаний заставний автомобіль. Також 12 жовтня 2014 року та 14 лютого 2015 року державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції в межах виконавчих проваджень № 44798628 та № 46492644 відповідно з виконання вимоги № Ф-868-25-У від 15.12.2014 року, виданої Лівобережною ОДПІ м. Дніпропетровська, про стягнення боргу з [PERSON] також був накладений арешт на зазначений автомобіль. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно зі ст. 589 ЦК України та ст. 19 Закону України "Про заставу" в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави, за рахунок якого заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих простроченою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором - неустойкою), необхідні витрати за утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. За змістом пункту 1 частини першої статті 32 Закону України "Про виконавче провадження" заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб. Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду та може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (стаття 57 Закону України "Про виконавче провадження"). Статтею 44 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою в першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна. Відповідно до ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Статтею 16 Закону України "Про заставу" визначено, що право застави виникає з моменту укладення договору застави. Згідно зі ст. 14 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Враховуючи, що право застави транспортного засобу виникло у ПАТ КБ ПриватБанк на підставі договору застави від 6 квітня 2007 року та було належним чином зареєстровано, а постанови про накладення арешту на майно відповідача, яке є предметом застави, винесені державним виконавцем 24.07.2012 року (ВП № 33171350), 14.01.2014 року (ВП № 36426586), 02.10.2014 року (ВП № 44798628), 14.02.2015 року (ВП № 46492644), суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Доводи представника відповідача - Лівобережною ОДПІ м. Дніпропетровська та представника третьої особи - Індустріального ВДВС щодо порушення прав інших осіб на отримання задоволення вимог за рахунок арештованого майна є неприйнятними зважаючи на переважне право позивача перед іншими кредиторами на задоволення своїх вимог за рахунок предмета обтяження. Отже суд вважає можливим звільнити з-під арешту заставне майно: автомобіль марки Honda модель Ассord, рік випуску 2004, тип ТЗ: Легковий седан-В, № кузов/шасі: JHMCL95404C216268, реєстраційний номер [NUMBER].

Outcome: approved