Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

[PERSON] 23 січня 2019 року звернулась до суду з вказаним позовом, у якому зазначала, що відповідач відповідно до виконавчого листа, виданого 29 січня 2009 року на підставі рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 04 грудня 2008 року у справі №2-712/2008 року, зобов`язаний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 17 липня 2008 року і до повноліття дитини. Відповідач свої обов`язки по сплаті аліментів не виконував з липня 2008 року, відповідно до розрахунку державного виконавця станом на 03 січня 2019 року розмір заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів склав 77463,02 грн., тому позивач просила стягнути з відповідача на свою користь пеню, нараховану на суму заборгованості по виплаті аліментів станом на 01 січня 2019 року, у розмірі 23899,81 грн. 07 лютого 2019 року судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати суду клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та (або) відзив на позовну заяву, до якого додаються докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, та документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. 15 серпня 2019 року ухвалою суду призначено справу до судового розгляду по суті з викликом сторін. Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, представник позивачки адвокат Старчеус О.П. надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримання заявлених вимог. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений через оголошення на офіційній сторінці Березанського районного суду Миколаївської області веб-порталу судової влади України та шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 04 грудня 2008 року видано виконавчий лист №2-712 від 29 січня 2009 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 17 липня 2008 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно (а.с.7). Вказаний виконавчий лист перебуває на виконанні у Березанському РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області, що підтверджено постановою про відкриття виконавчого провадження від 10 лютого 2009 року (а.с.10). Як вбачається з розрахунків заборгованості по сплаті аліментів, складених головним державним виконавцем та начальником Березанського РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області за виконавчим листом №2-712 від 29 січня 2009 року, за період з 17 липня 2008 року сплата аліментів відповідачем не здійснювалась, станом на 03 січня 2019 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів склала 77463,02 грн. (а.с.12-15). Частиною п`ятою статті 124 Конституції України, частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Згідно з ч.2 ст.18 ЦПК України, невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За положеннями частини першої статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Оскільки відповідачем сплата аліментів за період з 17 липня 2008 року по 31 грудня 2018 року не здійснювалась, посилання позивача на обов`язок відповідача сплатити пеню за прострочення сплати аліментів є обґрунтованими. Згідно з ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Наведений у позовній заяві розрахунок пені складено за формулою: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, загальна сума неустойки (пені) визначена шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц, пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилось стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Позивач, скориставшись передбаченим статтею 13 ЦПК України принципом диспозитивності цивільного судочинства, розпорядилась своїми правами щодо визначення розміру пені, обмеживши нарахування пені лише кількістю днів прострочення за ті місяці, у яких стягнення не проводилось або проводилось частково, тобто сумою, що завідомо є меншою за суму, яка б могла бути визначена за приведеною формулою. За таких обставин суд, відповідно до положень ч.1 ст.13 ЦПК України, визначає суму стягнення у межах заявлених позивачем вимог, тобто 23899,81 грн. Згідно зі ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача (п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України). Так як позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір в розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved