Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство"ПриватБанк" 10.02.2016 звернувся до суду з позовом про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором К2НСАК01597041 від 07.03.2007 в розмірі 3508,13 доларів США, що за курсом НБУ складає 89246,83 грн., посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору К2НСАК01597041 від 07.03.2007, відповідачу [PERSON] було надано кредит в розмірі 11765,00 доларів США на термін до 04.03.2010, а останній зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Позивач посилався на те, що відповідач [PERSON] свої зобов'язання не виконав, не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки та станом на 02.02.2016 заборгованість становить 5724,57 доларів США, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 2178,97 дол. США, заборгованість по процентах за користування кредитом - 753,96 дол. США, заборгованість по комісії за користування кредитом - 225,20 дол. США, пеня - 350,00 дол. США грн. В порушення умов кредитного договору відповідач не сплачує заборгованість. Зазначено, що в забезпечення виконання зобов'язання за договором К2НСАК01597041 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір поруки. Позивач посилався на те, що відповідно до вимог ст.ст. 610, 554 ЦК України боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. Таким чином, позивач просив задовольнити вказаний позов. Ухвалою судді від 17 березня 2016 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. 01.07.2016 на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшли заперечення на позов, обґрунтовані тим, що Солом'янським районним судом м. Києва було постановлено рішення з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет спору і з тих самих підстав, а саме: з приводу спору між ним [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості. Рішенням від 02.12.2013 суд відмовив у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] і [PERSON], та вказане рішення суду вступило в силу 13.12.2013. Представник позивача в судовому засіданні не заперечував проти негативного рішення в даній справі, у зв'язку з наявністю рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 02.12.2013. Відповідач [PERSON] заперечував проти позову та не визнав його. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 07.03.2007 між Публічним акціонерним товариством "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № K2HСАК01597041. Відповідно до умов договору, було надано кредит на строк до 04.07.2010 в розмірі 12765 доларів США на наступні цілі: 10647,0 доларів США на купівлю автомобіля, 6,22 доларів США для сплати за реєстрацію предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, 1503,0 долари США для сплати страхових платежів, 106,47 доларів США для сплати винагороди за надання фінансового інструменту, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та 0,25% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотків за дострокове погашення кредиту, згідно п.7.1 договору. Відповідно до п. 7.3 договору забезпеченням виконання позичальником зобов'язань за договором виступає застава автомобіля ВАЗ 21101, кузов [NUMBER]. 07.03.2007 між Публічним акціонерним товариством "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено договір поруки № K2HСАК01597041/1. Відповідно до п.16 договору поруки, предметом договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором від 07.03.2007 р. K2HСАК01597041, згідно якого кредитор надав боржнику кредит в розмірі 12765 доларів США, а боржник повинен виконати зобов'язання з повернення кредиту в сумі 12765 доларів США в строк з 07.03.2007 по 04.03.2010, сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 1% за місяць. Позивач посилався на те, що відповідач [PERSON] свої зобов'язання не виконав, не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки та станом на 02.02.2016 заборгованість становить 5724,57 доларів США, яка складається з наступного: заборогованість за кредитом - 2178,97 дол. США, заборгованість по процентах за користування кредитом - 753,96 дол. США, заборгованість по комісії за користування кредитом - 225,20 дол. США, пеня - 350,00 дол. США грн., тому і просить стягнути солідарно із відповідачів заборгованість за кредитним договором К2НСАК01597041 від 07.03.2007 в розмірі 3508,13 доларів США, що за курсом НБУ складає 89246,83 грн., на що суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов"язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник , включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що на розгляді у Солом'янського районного суду міста Києва перебувала справа №760/10771/13-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Так, позивач звертався до суду з вимогами про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором К2НСАК01597041 від 07.03.2007 в розмірі 5397,8 доларів США, що за курсом НБУ складає 43128,42 грн. Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 02.12.2013 у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості було відмовлено з підстав спливу строків позовної давності. Вказане рішення суду набрало законної сили 13.12.2013. Крім того, вказаним рішенням суду встановлено, що 24.04.2009 [PERSON] було передано банку автомобіль [NUMBER], що підтверджується актом від 24.04.2009. Відповідно до звіту від 09.06.2009 ринкова вартість автомобіля ВАЗ 21101, кузов [NUMBER] становить 33000 грн. Відповідно до меморіального валютного ордеру від 15.07.2009 перераховано кошти в сумі 4571,71 доларів США в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № K2HСАК01597041. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З позовної заяви ПАТ «Приватбанк» вбачається, що позивач повторно просить стягнути з відповідачів суму заборгованість за тілом кредиту в розмірі 2178,97 дол. США, яка вже перерахована позивачу, та заборгованість по процентах за користування кредитом - 753,96 дол. США, заборгованість по комісії за користування кредитом - 225,20 дол. США, пеня - 350,00 дол. США грн. станом на 02.02.2016, яка також частково охоплювалася при погашенні боргу. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи викладене, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed