Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

В грудні 2014 року ПАТ КБ „ПриватБанк" звернулось до суду із позовом, в якому просило зняти арешт та заборону відчуження з автомобіля DAEWOO Lanos, 2007 року випуску, тип ТЗ - легковий, [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який належить на праві приватної власності [PERSON], накладений постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Куликівського районного управління юстиції Чернігівської області від 12.12.2008 року та постановою державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції від 27.06.2012 року. В обґрунтування свої вимог позивач вказував, що даний автомобіль 27 грудня 2007 року був переданий в заставу банку для забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором. На даний час заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ „ПриватБанк" становить 97 872 грн. 16 коп., проте погасити цю заборгованість за рахунок заставного майна не виявляється можливим через накладені на це майно заборони відчуження. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 січня 2015 року в задоволенні позову відмовлено. В апеляційній скарзі ПАТ КБ „ПриватБанк", посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати дане рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Апелянт наполягає на тому, що право застави у банку виникло 27.12.2007 року, постанови державних виконавців були винесені пізніше, ніж укладено договір застави, тому державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставне майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що право стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості в сумі 1079 грн.41 коп. виникло у КС „Аккорд" до виникнення у позивача ПАТ КБ „ПриватБанк" права застави на автомобіль. Суд також вказав, що позивачем не надано копію постанови державного виконавця про накладення арешту від 12.12.2008 року, що позбавило можливості визначити розмір заборгованості, коло осіб, інтересів яких стосується даний спір. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду має бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню. Проте наведені вимоги процесуального закону судом першої інстанції дотримані не були. Судом встановлено, що 27.12.2007 року між ПАТ КБ „ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно з яким банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 58 843 грн. зі сплатою відсотків з цільовим призначенням: на купівлю автомобіля. Цього ж дня між [PERSON] та ПАТ КБ „ПриватБанк" був укладений договір застави рухомого майна, згідно з яким [PERSON] передав в заставу банку автомобіль DAEWOO Lanos, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Заочним рішенням Куликівського районного суду від 19 жовтня 2011 року в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ „ПриватБанк" звернуто стягнення на автомобіль DAEWOO Lanos, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] шляхом його продажу з укладенням договору купівлі-продажу. В Центральному відділі ДВС ЧМУЮ знаходиться на виконанні виконавчий лист Новозаводського районного суду м. Чернігова, виданий 16.05.2007 року за № 2-785, про стягнення з [PERSON] на користь КС „Аккорд" заборгованості в розмірі 1079 грн. 41 коп. 27 червня 2012 року державним виконавцем Центрального ВДВС ЧМУЮ Бубенько О.С. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на автомобіль DAEWOO Lanos, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.19). Отже, встановлено, що [PERSON] має договірні зобов'язання і перед ПАТ КБ „ПриватБанк", і перед КС „Аккорд". Відповідно до ст. 54 Закону України „Про виконавче провадження" для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів, коли вартість предмету застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Згідно зі ст. 16 Закону України «Про заставу» ( в редакції станом на 27.12.2007 року) право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Встановлено, що право застави на спірний автомобіль у ПАТ КБ „ПриватБанк" виникло в момент укладення договору застави, а саме з 27 грудня 2007 року, тоді як постанова про накладення арешту на автомобіль була винесена державним виконавцем лише 27 червня 2012 року. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим приорітетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Згідно зі ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Судом першої інстанції було неправильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права, безпідставно відмовлено в задоволенні позовної вимоги ПАТ КБ „ПриватБанк" щодо звільнення заставного майна з-під арешту, оскільки позивач має першочергове право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна. Судом встановлено, що на автомобіль DAEWOO Lanos, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], власником якого є [PERSON], накладено обмеження на проведення реєстраційних операцій згідно наступних документів - постанова Кулмківського ВДВС від 12.12.2008 року за № 4034 та постанова Центрального ВДВС Чернігівського МУЮ від 27 червня 2012 року за № 4545 (а.с.20). Копія постанови про арешт майна боржника від 27.06.2012 року була надана позивачем до позовної заяви (а.с.19), копію постанови від 12.12.2008 року не виявляється можливим надати у зв'язку із спливом терміну зберігання документів виконавчого провадження, що підтверджується відповідним листом ВДВС Куликівського РУЮ (а.с.18), у зв'язку з чим посилання суду першої інстанції на не доведення позивачем наявність арешту, накладеного постановою державного виконавця від 12.12.2008 року є безпідставним та таким, що спростовується матеріалами справи. Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про обгрунтованість доводів апеляційної скарги, необхідність її задоволення шляхом скасування оскаржуваного заочного рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ „ПриватБанк".

Outcome: approved