Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - служба у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Позов мотивований тим, що [PERSON] розлучився з відповідачкою [PERSON] 19 грудня 2016 року. Від спільного шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . На теперішній час, позивач по справі [PERSON] проживає окремо за адресою: [ADDRESS] , та перебуває на службі в Полку патрульної служби поліції особливого призначення «Київ» та займає посаду поліцейського і зараз постійно перебуває у відрядженні у м. Краматорськ. Після того, як сторони розлучилися, колишня дружина усілякими способами перешкоджає спілкуванню позивача з дитиною. На неодноразові прохання надати позивачу можливість бачитись з дитиною відповідачка відмовляє. З позивача заробітної плати відраховуються аліменти, борг відсутній, батьки позивача також хочуть бачити онуку і спілкуватися з нею. На думку позивача, створення перешкод відповідачем у спілкуванні з дитиною порушує не тільки його права як батька, а першу чергу порушує права та суперечить інтересам дитини. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 26 березня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, та визначити способи його участі у спілкуванні та вихованні дитини, а саме систематичні побачення з дочкою щотижня з п`ятниці 16-00 години по неділю 20-00 годину, на день народження бабусі (мами позивача) [INFO] кожного року, на день народження дочки з 25.02-27.02 кожного року, з 30.04.-05.05 кожного року, з 15.07-30.08 на літні канікули кожного року, 12.10 на день народження дідуся (батька позивача) кожного року, на його день народження 11.11 кожного року, з 29.12.-05.01 кожного року. У своєму відзиві на позов і в своїх поясненнях в судовому засіданні відповідачка [PERSON] заперечувала проти позову, оскільки ніколи не перешкоджала спілкуванню дитини з батьком, позивач і його батьки мають вільний доступ до дитини, пояснила, що не заперечує проти встановлення періодичних спілкувань батька з дитиною за місцем її проживання та місцем проживання батьків позивача, проте категорично заперечує проти визначення місця спілкування батька з дитиною в місті Краматорськ. Представник третьої особи Служба у справах дітей Василівської районної державної адміністрації, в судовому засіданні просив прийняти рішення в інтересах дитини з урахуванням висновку органу опіки і піклування. Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, відповідача та представника третьої особи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.03.2010 року, виданого Балківською сільською радою Василівського району Запорізької області, [PERSON] народилася [INFO] , батьком записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с.9). На час розгляду справи позивач [PERSON] перебуває на службі в Полку патрульної служби поліції особливого призначення «Київ» та займає посаду поліцейського і зараз постійно перебуває у відрядженні у м. Краматорськ, та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до службової характеристики, складеної 04.03.2019 року командиром роти №4 ППСПОП «Київ» ГУНП у м. Києві старшим лейтенантом поліції Морозовим М.Г [PERSON] , на поліцейського взводу №3 роти №4 полку патрульної служби поліції особливого призначення «Київ» ГУНП у м. Києві, сержанта поліції [PERSON] , [INFO] , громадянина України, освіта середня, в органах внутрішніх справ з 17 липня 2015 року до 07 листопада 2015 року. З 07 листопада 2015 року по теперішній час проходить службу в Національній поліції ГУНП у м. Києві. [PERSON] зарекомендував себе як дисциплінований, старанний, наполегливий працівник, з серпня 2015 року неодноразово відряджався в зону проведення антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей. Має статус учасника бойових дій. Під час перебування в зоні АТО показав себе та зарекомендував з позитивного боку, бойові розпорядження виконує сумлінно. Врівноважений й тактовний. Користується авторитетом серед командування і товаришів, проявляє високу культуру спілкування. Уважно прислуховується до думки командування. Фізично підготовлений добре. Має охайний зовнішній вигляд. Добре володіє вогнепальною зброєю та іншими спеціальними засобами, які знаходяться на озброєнні поліції, досконало знає матеріальну частину стрілецького озброєння. Постійно працює над підвищенням особистої фахової кваліфікації, розвиває та вдосконалює професійно значущі особисті якості. Має добре розвинені комунікативні та організаторські здібності. Статути та накази Національної поліції України знає, дотримується їх вимог у повсякденній діяльності. На критику з боку командування реагує позитивно, вчасно робить належні висновки (а.с.14). Відповідно до висновку №01-33/495 від 19.04.2019 року Василівської районної державної адміністрації Запорізької області як органу опіки та піклування про встановлення часів спілкування [PERSON] , [INFO] , з його малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , службою у справах дітей Василівської райдержадміністрації Запорізької області розглянуті матеріали цивільної справи за позовною заявою [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] , [INFO] , про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] від шлюбу у них народилася донька [PERSON] . Спільне життя не склалося та 19.12.2016 року шлюб між подружжям було розірвано. На сьогодні мати з дитиною проживає за адресою: [ADDRESS] . Батько дитини перебуває на службі в Полку патрульної служби поліції особливого призначення «Київ» та займає посаду поліцейського і на сьогодні постійно перебуває у відрядженні у м. Краматорськ. За місцем служби [PERSON] характеризується позитивно. Зі слів [PERSON] колишня дружина перешкоджає йому у побаченнях із донькою. Заборгованості по сплаті аліментів він не має. Згідно акту обстеження служби у справах дітей Краматорської міської ради житлово-побутових умов проживання родини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , позивач разом зі своєю другою дружиною [PERSON] , [INFO] , її сином [PERSON] , [INFO] , та спільною дитиною [PERSON] , [INFO] , проживають в 3-кімнатній орендованій квартирі. Житло облаштоване всіма необхідними меблями та побутовою технікою. В помешканні створені всі необхідні умови для перебування дівчинки під час зустрічей з батьком. Мати дитини [PERSON] працює у санаторії-профілакторії «Гірник» ПАТ «Запорізький залізорудний комбінат» на посаді молодшої медичної сестри. За місцем роботи [PERSON] характеризується позитивно. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання родини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , відповідач разом із своєю малолітньою донькою [PERSON] проживає в 1-кімнатній квартирі. Житло облаштоване всіма необхідними меблями та побутовою технікою. В помешканні створені всі необхідні умови для проживання, виховання, навчання та відпочинку дитини. Між членами родини існують доброзичливі відносини. [PERSON] навчається в 3-Б класі КЗ «Дніпрорудненська гімназія «Софія» - загальноосвітня школа I-IIIступенів №1». Мати дитини відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків: сприяє всебічному розвитку дитини, забирає зі школи, систематично цікавиться успіхами доньки в школі, відвідує батьківські збори та шкільні заходи, активно співпрацює з вчителями тощо. Батько дитини, [PERSON] , жодного разу навчанням доньки не поцікавився. У зв`язку з тим, що дитина проживає в м. Дніпрорудне, а батько - в місті Краматорськ, заявник просить встановити часи спілкування з малолітньою донькою в м. Краматорськ за адресою свого проживання. Для розгляду даного питання, надання обґрунтованого та всебічного дослідженого письмового висновку про встановлення часів спілкування батька з дитиною, вказане питання було винесено на розгляд Комісії з питань захисту прав дитини при голові райдержадміністрації, яка відбулася 17.04.2019 року. На Комісію були запрошені позивач та відповідачка. В ході розгляду зазначеного питання мати дитини [PERSON] повідомила членам Комісії, що не перешкоджає батькові бачитися з донькою, але категорично заперечує проти того, щоб батько забирав дитину в м. Краматорськ. Батько дитини, в свою чергу. Наполягав на своїх вимогах, вказаних в позовній заяві. Після з`ясування всіх обставин даного питання, вивчивши матеріали справи, заслухавши позивача та відповідача по справі, члени Комісії з питань захисту прав дитини шляхом голосування прийняли колегіальне рішення щодо встановлення часів спілкування [PERSON] , [INFO] , з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , щомісяця за адресою проживання матері в м. Дніпрорудне, та бабусі і дідуся в с. Балки - за домовленістю сторін, щороку в літній період - один місяць для оздоровлення, в державні свята, дні народження доньки та рідних - за домовленістю батьків (а.с.59-60). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON] суду пояснили, що позивач [PERSON] є їх сином. Між ним і колишньою невісткою мають місце напружені особисті відносини, тому остання не завжди надає можливість спілкування батьку з дитиною [PERSON] , [INFO] . Коли у їх сина є можливість побачитися з донькою і він телефонує відповідачу, остання неодноразово без жодних причин і мотивів відмовляла йому у цих побаченнях. Вони як дід і баба також зверталися в орган опіки і піклування з питання встановлення часу побачення з онукою, проте встановлений ним графік щотижневого спілкування часто порушується відповідачем. Положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст.7 СК України передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, при цьому, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своїми батьками. Частиною третьою статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно до ст.141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. К рім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У відповідності до ст.153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, що проживає окремо від дитини, зобов`язаний приймати участь в її вихованні та має право на особисте спілкування з нею. Крім того, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до змісту ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Також, відповідно до ст.ст. 11,15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - СЄПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. У рішенні по справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року, суд повторює, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 (див., зокрема, рішення у справі «МакМайкл проти Сполученого Королівства» (McMichael v. the United Kingdom) від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, N 307-B). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві" (див. згадане вище рішення у справі МакМайкла, п. 87). Визначаючи, чи було конкретне втручання "необхідним у демократичному суспільстві", Суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8 (див., наприклад, справи «Кутцнер проти Німеччини» (Kutzner v. Germany), N 46544/99 п. 65, ЄСПЛ 2002-I, та «Зоммерфельд проти Німеччини» (Sommerfeld v. Germany), [GC],N 31871/96, п. 66, ЄСПЛ 2003-VIII). Системний аналіз вищенаведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. В судовому засіданні встановлено, що спілкування позивача з дитиною не буде перешкоджати її нормальному розвитку. Суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, розвитку її особистості, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків - з своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Отже, суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні доньки, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед буде повністю відповідати інтересам дитини. З пояснень сторін в судовому засіданні вбачається, що внаслідок напружених особистих відносин між сторонами відсутній консенсус щодо їхньої участі батькам у житті спільної дитини [PERSON] , [INFO] . Спори щодо життя, прав, інтересів і добробуту дітей поза розумним сумнівом мають підвищену соціальну вагомість, особливо за умови, коли батьки не здатні вирішити свої непорозуміння у добровільному порядку і це потребує втручання держави. Першочерговому врахуванню при вирішенні справи підлягають інтереси дитини, а не самих сторін спору. Відповідачка ні під час розгляду справи в суді, ні під час розгляду питання комісією органу опіки і піклування не заперечувала щодо систематичних побачень батька з дитиною та їх спілкування, однак заперечувала щодо місця побачень та виїзду дитини за місцем тимчасового проживання батька до м. Краматорськ, мотивуючи тим, що тривалі щотижневі переїзди дитини на значну відстань порушать звичний спосіб життя дитини, зашкодять здоров`ю дитини, а крім того є небезпечними. Таким чином, оскільки сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дитини, батько дитини має бажання приймати участь у вихованні дитини, а спілкування між позивачем та дитиною не перешкоджає нормальному розвитку дитини, але між сторонами виникли непорозуміння щодо врегулювання питання з приводу побачень батька з дитиною, зважаючи на малолітній вік дитини, відвідування дитиною школи та центру дитячої і юнацької творчості та гуртка з хореографії, відстань і час проїзду від міста фактичного проживання позивача в м.Краматорськ до міста проживання відповідача в м.Дніпрорудне, що може вплинути назвичний спосіб життя дитини та зашкодити її здоров`ю при щотижневому переїзді дитини за місцем проживання батька, те, що позивач має зареєстроване місце проживання в [ADDRESS] , за місцем проживання його батьків, беззаперечної згоди відповідача щодо спілкування батька з донькою за місцем його реєстрації, приймаючи до уваги інтереси сторін у справі та інтереси дитини, висновок органу опіки і піклування щодо способу спілкування батька з дитиною, суд приходить до висновку про необхідність встановлення наступного порядку та способу участі у вихованні та спілкуванні [PERSON] з донькою [PERSON] , [INFO] , а саме: систематичні побачення щомісяця кожної першої та третьої п`ятниці з 16-00 години до 20-00 години наступного дня за місцем реєстрації позивача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , або в іншому місці, визначеному за попередньою домовленістю між батьками, з правом змінювати час порядок побачень з малолітньою дитиною за взаємною згодою батьків; побачення в дні народження батька [PERSON] ( [INFO] ), дідуся [PERSON] ( [INFO] ), бабусі [PERSON] ( [INFO] ) та дитини [PERSON] ( [INFO] ), у час і місці, встановлених за попередньою домовленістю між батьками, але не менше ніж три години; вперіод літніх канікул надати можливість [PERSON] проводити з донькою [PERSON] , [INFO] , з метою оздоровлення та відпочинку дитини десять днів на рік в порядку визначеному за попередньою домовленістю між батьками; під час перебування дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] дотримуватись медичних рекомендацій та режиму дня. Саме такий порядок і спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, на думку суду, буде відповідати балансу інтересів усіх сторін з врахуванням найкращих інтересів саме дитини та забеспечиватиме належне спілкування дитини з батьком. Суд роз`яснює позивачу, що у разі зміни обставин, пов`язаних із віком дитини, при наявності спору між батьками, позивач не позбавлений можливості згідно вимог ст. 158 СК України звернутись до органу опіки та піклування для встановлення способів участі у вихованні дитини або згідно ст. 159 СК України знову звернутись до суду про визначення іншого способу його участі у вихованні дитини. На підставі викладеного та

Outcome: partial