Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс», [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, який в подальшому, а саме 18.09.2017 року було уточнено, мотивуючи вимоги тим, що 04.12.2016 року о 04:00 год. на автодорозі сполученням Коваль - Володимир- Волинський- Червоноград - Жовква [PERSON], керуючи автомобілем «Фольксваген», реєстраційний номерний знак [NUMBER], не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Ленд Ровер», реєстраційний номер [NUMBER] чим порушив п. 23.1, 19.4 ПДР України. Внаслідок вказаного ДТП автомобілі отримали технічні пошкодження. Постановою Жовківського районного суду Львівської області від 17.01.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Зазначає, що внаслідок описаного правопорушення йому було заподіяно майнову шкоду, яка підлягає відшкодуванню. Оскільки, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» згідно полісу ОСЦПВ серії «АЕ» №9948077, а тому відповідальність за спричинену шкоду повинен нести страховик ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» в межах страхової суми, яка як встановлено стороною позивача в подальшому згідно п. 4 зазначеного полісу становить 100000 грн., а франшиза 1000,00 грн. а страхувальник [PERSON] - в частині, що перевищує ліміт відповідальності страховика. Стверджує, що відповідно до звіту № С-00743 від 06.01.2017 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Ленд Ровер», реєстраційний номерний знак [NUMBER] становить 144 247, 02 грн., а з врахуванням коефіцієнту зносу - 71 365, 04 грн. Листом від 15.05.2017 року ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» повідомило [PERSON] про відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 33.3 ст. 33, п. 37.1.3 ст. 37 Закону України «Про обовязке страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у звязку із тим, що [PERSON] не зберіг свій автомобіль у пошкодженому стані до огляду його представником страховика. Вважає рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування необгрунтованим та безпідставним, оскільки обовязок повідомити ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» виник лише у страхувальника [PERSON] Позивач звертає увагу, що в свою чергу, оскільки, його цивільно-правова відповідальність була застрахована згідно полісу ОСЦПВ серії «АК» № 6121648 виданого ПрАТ «СК Брокбізнес» 05.12.2016 року, то він письмово повідомив про страховий випадок ПрАТ «СК «Брокбізнес», тобто, страховика, з яким укладено договір ОСЦПВ. Відтак, він виконав свій обовязок, передбачений п.п. 33.1.4, п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Стверджує, що уповноважений представник ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» протягом 10 днів з моменту отримання повідомлення страхувальника [PERSON] про ДТП не забезпечив огляд автомобіля [PERSON] «Ленд Ровер», реєстраційний номерний знак [NUMBER]. Окрім цього, 06.12.2016 року ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» отримало повідомлення про проведення 09.12.2016 року огляду автомобіля «Ленд Ровер», реєстраційний номерний знак [NUMBER], однак, уповноважена особа ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» 09.12.2016 року на огляд не зявилась, будь-яких заяв про відкладення дати огляду не надсилала. Тому, зазначає, що ПрАТ «СК «Інтер-Поліс», отримавши 06.12.2016 року вказане повідомлення протягом 10 днів, тобто до 16.12.2016 року, не провело огляд автомобіля «Ленд Ровер», реєстраційний номерний знак [NUMBER]. Вважає, що ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» виключно внаслідок своєї бездіяльності не забезпечило огляд автомобіля уповноваженою особою. У звязку із цим та на підставі п.33.3. ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» він був звільнений від обовязку зберігати автомобіль «Ленд Ровер», реєстраційний номерний знак [NUMBER] у такому стані, в якому він знаходився після дорожньо-транспортної пригоди. Позивач зазначає, що внаслідок безпідставної відмови у виплаті страхового відшкодування. 25.05.2017 року ним було відправлено відповідачу претензію, однак, відповідь на претензію не надходила, страхове відшкодування не виплачено. З метою захисту своїх інтересів та відновлення порушеного права [PERSON] звернувся до Адвокатського обєднання «Танасишин, [PERSON] і Партнери», у звязку з цим поніс витрати на правову допомогу у розмірі 3500, 00 грн. А тому з врахуванням уточнених позовних вимог просить стягнути з [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер- Поліс» на його користь відшкодування майнової шкоди у розмірі 70 365, 04 грн. (сімдесят тисяч триста шістдесят пять грн. 04 коп.), а з [PERSON] 1 000 грн. (одна тисяча грн. як відшкодування майнової шкоди та стягнути з обох понесені ним витрати на сплату судового збору та правову допомогу. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак його представник за довіреністю [PERSON] подав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача за наявними матеріалами справи. Позов підтримав у повному обсязі із врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, додаткових доводів немає, просить задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак його представник за довіреністю [PERSON] подала на адресу суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, проти позовних вимог заперечила. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер- Поліс» в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду клопотання про розгляд справи без участі їх представника, заперечують проти позовних вимог з підстав наведених у поданому ними письмовому запереченні, а саме таке мотивують тим, що після ДТП 04.12.2016 року страхувальник [PERSON] надав 06.12.2016 року ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, однак в такому ним не було вказано жодних відомостей про інших учасників дорожньо- транспортної пригоди та пошкоджене майно потерпілих третіх осіб, номерні знаки пошкоджених транспортних засобів, тощо. Водночас, звертають увагу, що [PERSON] - водій, який керуючи забезпеченими транспортним засобом «Volkswagen Transporter», державний номерний знак [NUMBER], заподіяв шкоду майну позивача, до ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду не звертався, а тому, на їх переконання, він не виконав обовязку, передбаченого підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме не подав повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, тому саме він зобовязаний відшкодувати завдану ним позивачеві шкоду. На їх переконання позивач помилково стверджує, що уповноважений представник ПрАТ СК «ІНТЕР-ПОЛІС» протягом 10 днів із моменту отримання повідомлення страхувальника [PERSON] про ДТП не забезпечив огляд автомобіля [PERSON] «Ленд Ровер», реєстраційний номерний знак [NUMBER], оскільки [PERSON] не звертався із повідомленням про настання ДТП. Зазначають, що огляд транспортного засобу, проведений [PERSON] 09.12.2016 року не є оглядом, призначеним страховиком, відповідно до положень пункту 33.3 статті 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому позивач не дотримавшись терміну 10 днів з моменту настання дорожньо-транспортної пригоди, самостійно провів огляд пошкодженого транспортного засобу та у подальшому відновив транспортний засіб. Оскільки пошкоджений транспортний засіб позивача «Land Rover», державний номерний знак [NUMBER] мав сліди попереднього відновлення (ремонту) та мав пошкодження, не пов'язані з дорожньо-транспортною пригодою 04.12.2016 року, вони не погоджуються із звітом № С-00743 від 06.01.2017 року, який складений [PERSON] А тому вважають, що вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників, які не зявилися, оскільки вони подали заяви про розгляд справи без їх участі. Оскільки сторони по справі в судове засідання не зявилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши позовні вимоги позивача, заперечення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, а як наслідок зясувавши її дійсні обставини, суд приходить до наступного висновку. Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З копії постанови Жовківського районного суду Львівської області від 17.01.2017 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн. в дохід держави, стягнуто судовий збір в розмірі 275 грн. 60 коп., а саме за те, що він 04.12.2016 року о 04.00 год. на автодорозі сполученням «Коваль - Володимир- Волинськнй- Червоноград - Жовква» керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter» державний номерний знак [NUMBER], не вибрав безпечної швидкості та скоїв зіткнення з автомобілем «Land Rover», державний номерний знак [NUMBER], після чого автомобіль [NUMBER] контактував з автомобілем [NUMBER], тобто порушив вимоги п. 23.1, 19.4 ПДР України. Дана постанова набрала законної сили 27.01.2017 року. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тобто, наведена постанова є обовязковою для суду під час розгляду даної цивільної справи в питанні чи мали місце дії [PERSON] та чи вчинені вони ним. Преюдиціальні факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені в порядку, передбаченому процесуальним законодавством, у процесуальній формі, а тому немає необхідності встановлювати їх знову. Такі правила спрямовані на додержання процесуальної економії в новому процесі. У випадку встановлення певних обставин особам, які беруть участь у справі, не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їх повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії. Так, при розгляді справи про адміністративні правопорушення судом було встановлена подія, дії [PERSON] та порушення останнім Правил дорожнього руху та відповідно до постанови суду було встановлено, що безпосередньо його дії мали наслідком настання пригоди та зіткнення транспортних засобів. Жодних винних дій інших судом в даній постанові не встановлено. З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САЕ № 533113 вбачається, що позивач [PERSON] є власником автомобіля марки Land Rover Defender 110 2.4, реєстраційний номер [NUMBER]. Суд вважає механічною помилкою зазначення в постанові Жовківського районного суду Львівської області від 17.01.2017 року реєстраційного номера автомобіля [NUMBER]. Також, судом береться до уваги, що сторони не заперечують, що автомобіль Land Rover Defender 110 2.4 з реєстраційним номером КС 5279 ВТ та автомобіль Land Rover Defender 110 2.4 з реєстраційним номером ВС 5279 ВТ є одним і тим же автомобілем, який належить позивачу [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що внаслідок ДТП, яка відбулася 04.12.2016 року о 04.00 год. на автодорозі сполученням «Коваль - Володимир- Волинськнй- Червоноград - Жовква» позивачу [PERSON] заподіяну майнову шкоду. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відкшкодування шкоди» (із змінами) шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Водночас, згідно ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Так, судом встановлено, що між [PERSON] та ПрАТ СК «Інтер-Поліс» було укладено 05.07.2016 року поліс № АЕ/9948077 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тобто був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За цим договором забезпечений транспортний засіб Volkswagen Transporter, номерний знак [NUMBER]. Наведене підтверджує, що цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON], який керував транспортним засобом Volkswagen Transporter» державний номерний знак [NUMBER] на час вчинення ДТП 04.12.2016 року о 04: 00 год. була застрахована відповідачем [PERSON] акціонерним товариством «Страхова компанія «Інтер-Поліс». Згідно п. 4 полісу № АЕ/9948077 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вбачається, що страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить сто тисяч грн., розмір франшизи одна тисяча грн. Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обовязке страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про обовязке страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, повязана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Ст. 29 цього ж закону встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до п. 9.1 ст. 9 Закону України «Про обовязке страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Водночас, суд враховує, що згідно абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обовязке страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обовязке страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою,відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність позивача [PERSON] була застраховна згідно полісу серії АК № 6121648 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладеного з ПрАТ «СК «Брокбізнес». Позивачем 05.12.2016 року письмово повідомлено про подію, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу та ОСЦПВВНТЗ (а.с. 10), тобто позивачем повідомлено страховика, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. А тому, позивач [PERSON] виконав свій обовязок, передбачений п.п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обовязке страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того, суд звертає увагу, що 06.12.2016 року [PERSON], який укладав поліс № АЕ/9948077 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з ПАТ СК «Інтер-Поліс», яким був забезпечений транспортний засіб Volkswagen Transporter, номерний знак [NUMBER] звернувся до ПАТ СК «Інтер-Поліс» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду» в якому зазначено водія зазначено транспортного засобу [PERSON], тобто відповідача по справі. З додатку 2.1 до даного повідомлення, а саме план-схеми ДТП чітко вбачається наявність транспортного засобу другого учасника ДТП, а тому суд вважає недоцільними заперечення відповідача ПрАТ СК «Інтер-Поліс» про те, що їм не було відомо про інший транспортний засіб окрім їх страхувальника. Слід зазначити, що транспортний засіб позивача [PERSON] марки Land Rover Defender 110 2.4, реєстраційний номер [NUMBER] був оглянутий ФОП [PERSON], який є субєктом оціночної діялності, що підтверджується сертифікатом № 221-15 від 19.03.2015 року. В той же час, суд звертає увагу, що СОД [PERSON] повідомляв голову правління СК «Інтер-Поліс» про проведення автоекспертизи автомобіля [NUMBER], який був пошкоджений в ДТП 04.12.2016 року за участі їх страхувальника, а саме автомобіля Фольксваген, д.н. з. ВС 7899 ЕІ, 09.12.2016 року о 14 год. за адресою м. Львів, вул. Городоцька, 355 (автостоянка [PERSON]) Дане повідомлення СК «Інтер-Поліс» отримано 07.12.2016 року о 15 год. 35 хв. Однак, як вбачається з матеріалів справи, представник ПрАТ СК «Інтер-Поліс» на огляд не зявилася, будь-яких заяв про відкладення дати огляду не надсилала. Також, уповноважений представник ПрАТ СК «Інтер-Поліс» протягом 10 днів з моменту отримання повідомлення від [PERSON], який є страхувальником автомобіля Фольксваген, р. н. з. ВС 7899 ЕІ, про ДТП не забезпечив огляду автомобіля [PERSON] «Ленд Ровер», р. н. з ВС 5270 ВТ. Тобто, зі сторони позивача, повідомлялося відповідача ПрАТ СК «Інтер-Поліс» про проведення огляду транспортного засобу [PERSON], однак такі повідомлення ними проігноровані. Згідно п. п. 37.1.3 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обовязке страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Відповідно до п. 33 ст. 33 Закону України «Про обовязке страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна. Оскільки, ні через 10 днів після отримання повідомлення страхувальника про ДТП, ні в запланований день огляду 09.12.2016 року, ні через 10 днів з дня отримання виклику на огляд автомобіля спеціалістом, ПрАТ СК «Інтер-Поліс» не забезпечило огляд автомобіля позивача уповноваженою особою, він на підставі п. 33 ст. 33 Закону України «Про обовязке страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» був звільнений від обовязку зберігати автомобіль «Ленд Ровер», р. н. з. ВС 5270 ВТ у такому стані, в якому він знаходився після ДТП. Суд враховує, що ФОП [PERSON] було здійснено оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого транспортного засобу «Ленд Ровер», р. н. з. ВС 5270 ВТ, внаслідок чого було складено 06.01.2017 року звіт № С-00743 06.01.2017 року з якого вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Ленд Ровер», р. н. з. ВС 5270 ВТ становить 144247,02 грн., а з врахуванням коефіціенту зносу-71365,04 грн. Судом береться до уваги даний звіт, оскільки такий проведено компетентною особою, що підтверджується належними документами. Зважаючи на ліміт відповідальності страховика (п. 4 полісу № АЕ/9948077 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) та розмір франшизи (п. 5 цього ж полісу) та проаналізовані судом вище норми законодавства, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] «СК «Інтер-Поліс» на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню 70365,04 грн. що розраховується із 71365,04 грн. (розмір шкоди) 1000,00 грн. (франшиза). В свою чергу з відповідача [PERSON] в користь [PERSON] підлягає стягненню майнова шкода в розмірі 1000,00 грн. (франшиза). Проаналізованими судом доказами в сукупності встановлено, що позивачем заявлені підставні та обгрунтовані вимоги про відшкодування майнової шкоди. Незважаючи на зазначені відповідачем ПрАТ СК «Інтер-Поліс» в запереченні на позовну заяву доводи, вони не звільняються від обовязку відшкодування шкоди, оскільки з ними було укладено договір страхування, який був чинний на момент ДТП. Позивач не несе відповідальність в разі неповідомлення винною особою свого страховика про ДТП. В разі порушень норм Закону України Закону України «Про обовязке страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зі сторони страхувальника відносини між ним та ПрАТ СК «Інтер-Поліс» регулюються регресом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом враховано, що позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі. Водночас, із відповідача ПрАТ СК «Страхова компанія «Інтер-Поліс» стягується 70365,04 грн., що становить 98,6% від загальної суми відшкодування майнової шкоди, а з відповідача [PERSON] 1000,00 грн., що становить 1,4 % від загальної суми відшкодування майнової шкоди. А тому судовий збір слід стягнути у відповідному пропорційному розмірі, а саме з ПрАТ "Страхова компанія "Інтер-Поліс" у розмірі 703 грн. 66 коп., а з відповідача [PERSON] 9,99 грн., що становить відповідно 98,6 % та 1,4 % від суми сплаченого позивачем розміру судового збору, а саме від 713,65 грн. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи (а. с. 33-34) між позивачем [PERSON] та Адвокатським обєднанням "Танасишин, Михайлевський і Партнери" в особі тимчасово виконуючого обовязки Керуючого партнера [PERSON], який діє на підставі наказу № 2 від 16.03.2017 року укладено договір про надання правової допомоги від 04.04.2017 року. З акту виконаних робіт від 19.06.2017 року вбачається, що сторони домовилися, що розмір оплати юридичної допомоги становить 3500,00 грн. Замовник визнав та прйняв виконану роботу виконавця згідно Договору про надання юридичної допомоги від 04.05.2017 року. Претензій щодо обсягу виконаної роботи та оплати сторони не мають. Оплата правової допомоги підтверджується належним чином завіреною копією квитанції № 0.0.791251201.1 від 21.06.2017 року (а. с. 37). У звязку із задоволенням позовних вимог в повному обсязі з ПрАТ "Страхова компанія "Інтер-Поліс" слід стягнути 3451 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу, а з відповідача [PERSON] 49 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу, що становить відповідно 98,6 % та 1,4 % від суми загального розміру витрат на правову допомогу, а саме від 3500,00 грн. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для повного задоволення позовних вимог [PERSON].

Outcome: approved