Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

[PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], звернулася до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом, зазначивши, що її чоловік [PERSON], [INFO], помер [INFO], на день своєї смерті постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS], ця квартира знаходиться на балансі Житлово-будівельного кооперативу "Хімік-22", після його смерті відкрилась спадщина, на яку померлий за життя склав заповіт і призначив [PERSON] його спадкоємцем, відповідно до чого 27 листопада 2013 року позивач подав заяву про прийняття спадщини після померлого чоловіка до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гурченок Наталії Іванівни, зазначивши, що окрім сина позивача інших спадкоємців після смерті чоловіка немає, надавши нотаріусу Гурченок Наталії Іванівні всі необхідні документи, у зазначеній заяві позивач просила нотаріуса видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS], але нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на кв. [ADDRESS] відмовила, зазначивши, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, що підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання спадкоємцем правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві, які подані не були. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Представник відповідача Київської міської Ради у судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за відсутністю представника, надавши письмові пояснення по справі, в яких зазначив, що відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 №7 "Про судову практику у справах про спадкування", суду слід звернути увагу на наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, зазначивши, що при розгляді даної справи інтереси Київської міської ради не порушуються, оскільки існує спір між спадкоємцями, а Київська міська рада не являється належним відповідачем. Представник третьої особи Служби у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністраціїу судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гурченок Наталія Іванівна у судове засідання не з'явилась, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, надавши копію спадкової справи. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). У провадженні приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гурченок Наталії Іванівни знаходиться спадкова справа № 10/2013 [PERSON], який помер [INFO] (а.с. 7-29). [PERSON] був зареєстрований і проживав за адресою: [ADDRESS] по день смерті разом з синами [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та був знятий з реєстраційного обліку 02.03.2012р., що підтверджується Довідками №63, №65 від 17.06.2013 року Житлово-будівельного кооперативу "Хімік-22" (а.с. 10, 11). Станом на 20.11.2015 року у цій квартирі мешкають та зареєстровані сини померлого [PERSON], [PERSON], що підтверджується довідкою №53 від 20.11.2015 року Житлово-будівельного кооперативу "Хімік-22" (а.с.102). 24.12.1998 року [PERSON] отримав у власність квартиру [ADDRESS] після смерті свого батька [PERSON], померлого [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, яке посвідчене державним нотаріусом П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори за реєстровим №1-3526 (а.с. 21). 01.10.2004 року [PERSON] подарував 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] своєму сину [PERSON], [INFO], що підтверджується Договором дарування, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сердюк Н.А. за реєстровим №7337 (а.с. 22). Згідно інформаційної довідки КВ-2014 №73378 від 09.09.2014 року Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна квартира за адресою: [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину, яке посвідчене державним нотаріусом П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори за реєстровим №1-3526 24.12.1998 року, зареєстрованого КП "КМБТІ та РПВ на ОНМ" 25.12.1998 року в книзі 126-129 за реєстровим № 1096 (а.с. 25). [PERSON] на випадок смерті зробив таке заповітне розпорядження: належну йому на праві приватної власності частину квартири [ADDRESS], заповів своєму синові [PERSON], [INFO], що підтверджується Заповітом від 04 червня 2011 року (а.с. 13-15). [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 16). 27 листопада 2013 року [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], подала заяву про прийняття спадщини для свого сина [PERSON], після померлого чоловіка до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гурченок Наталії Іванівни, зазначивши, що окрім [PERSON] інших спадкоємців після смерті чоловіка немає, надавши нотаріусу Гурченок Наталії Іванівні всі необхідні документи, у зазначеній заяві позивач просила нотаріуса видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину квартири [ADDRESS] (а.с. 8). 22.12.2014 року приватний нотаріус Гурченок Наталія Іванівна, відмовила [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезазначену квартиру, в якій зазначено, що розглянувши документи по спадковій справі №10/2013 до майна померлого [INFO] [PERSON] та заяву спадкоємця за заповітом [PERSON], яка діє в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON], про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS], згідно з відомостями, що містяться в Інформаційній довідці КВ-2014 №73378 від 09.09.2014 року Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, право власності на вищезазначену квартиру зареєстровано за [PERSON], але, оскільки спадкоємцем не надано правовстановлюючий документ на зазначену квартиру, видати свідоцтво не можливо (а.с. 4-6). Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Судом встановлено, що документом, який підтверджує право спадкодавця на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS], є свідоцтво про право на спадщину за законом від 24 грудня 1998 року (а.с. 21). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 1222 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 цього Кодексу спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 Цивільного кодексу України. Згідно із статтею 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 3 Цивільного Процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви. На підстав викладеного,

Outcome: partial