Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Мотивують тим, що відповідно до укладеного договору від 11 вересня 2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов"язання за вказаним договором належним чином не виконала та станом на 31 серпня 2016 року має заборгованість у розмірі 24928,05 грн. В судове засідання представник позивача не з"явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутності, підтримав позовні вимоги, просив задоволити. Виходячи з приписів ч. 2 ст.158 ЦПК України суд вважає за можливе слухати справу за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково в розмірі 2000 грн. В решті позовних вимог просила відмовити. Пояснила, що у вересні 2013 року влаштувалась на роботу і отримала картку Приватбанку, на яку мали нараховувати заробітну плату. Через кілька днів на дану картку було нараховано 2000 грн., які витратила. При цьому їй було відомо, що це не заробітна плата, а кредит. Не сплачувала заборгованість по кредиту, оскільки їй не було відомо про наявність такої. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків. 11 вересня 2013 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послугв Приватбанку (копія заяви, а.с.5). При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. За умовами договору [PERSON] отримала кредиту розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як зазначається в позові та визнається відповідачем, остання грошові кошти у розмірі 2000 грн. отримала. Таким чином встановлено, що сторони дійсно уклали кредитний договір, в письмовій формі, тобто з додержанням вимог закону. Відповідно до умов договору щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Згідно зі ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, а кредитний договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов"язання за вказаним договором належним чином не виконала та станом на 31 серпня 2016 року має заборгованість у розмірі 24928,05 грн., яка складається з наступного (розрахунк заборгованості, а.с. 4): - 1999,20 грн. - заборгованість за кредитом; - 18065,61 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом: - 3200,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією за користуванням кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг. - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина). - 1163,24 грн. - штраф (процентна складова). Враховуючи викладене та визнання відповідачем обставин щодо отримання кредиту і несплату заборговансті, аналізуючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином не виконала умов кредитного договору, внаслідок чого наявна заборгованість по сплаті кредиту, на стягнення якої позивач має право. Разом з тим, слід зазначити наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов"язку новим, а бо у приєднанні до невиконаного обов"язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов"язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов"язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов"язання за кожен день прострочення виконання. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушенн. Враховуючи вищевикладене, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов"язань за кредитним договором- свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме правопорушення. Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 р. по справі № 6-2003цс15, та відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. А відтак, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення в розмірі 23264,81 грн. - загальна сума боргу за мінусом суми штрафу (фіксованої частини й процентної складавої): 24928,05 грн. - (500+1163,24). Згідно ст. 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню понесені та документально підтверджені вимоги позивача про стягнення судових витрат в розмірі 1378 грн.

Outcome: partial