Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Позивач ПАТ «КБ «Надра» 10 лютого 2014 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 05 жовтня 2006 року. В поданій до суду заяві посилався на те, що 20 серпня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти Вказував, що відповідач взяті на себе зобов'язання не виконує, порушує умови договору. В своїй позовній заяві позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за договором у розмірі 9630,72 грн. та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, будучи повідомлений про розгляд справи, подавав до суду заяву, в якій просив суд розглядати справу без участі представника, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог запрасував. Вважає, що позивачем пропущено терміни звернення до суду з позовними вимогами, просив суд застосувати наслідки пропуску позовної давності. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що на умовах, визначених договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 05 жовтня 2006 року між ВАТ «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Надра» і відповідачем [PERSON] 20 серпня 2007 року укладено договір, згідно з яким банк відкрив відповідачу картковий рахунок та встановив ліміт кредитування 5000 грн. Договір укладений шляхом приєднання відповідача [PERSON] до умов договору. Також встановлено, що банк свої зобов'язання за договором виконав та надав відповідачу [PERSON] кредитні кошти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] свого обов'язку належним чином не виконав. Станом на 30 січня 2014 року заборгованість [PERSON] за договором складає: непогашений кредит 5134,67 грн., несплачені відсотки 1631,28 грн., штраф 2864,77 грн., всього - 9630,72 грн. Такий розмір заборгованості є обґрунтованим, здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданими до суду розрахунками. За таких обставин, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 9630,72 грн. Разом з тим, відповідно до положень ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Положеннями ч. 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживача" кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 31 постанови від 30 березня 2012 року N 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). За умовами договору, укладеного між сторонами по справі, визначено строк дії картки та кредитної лінії (а.с. 16). ПАТ КБ «надра» звернулось до суду з позовом 10 лютого 2014 року (до відділення поштового зв'язку позовна заява подана 07 лютого 2014 року), тобто з пропуском трирічного строку позовної давності. Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). За таких обставин, враховуючи наявність клопотання представника відповідача, в задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв'язку зі спливом позовної давності. У зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed