Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення переплати пенсії. Аргументує свої вимоги тим, що відповідач з 10 серпня 2010 року перебуває на обліку в Прилуцькому об»єднаному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування». 22.02.2016 року Прилуцьким об»єднаним управлінням Пенсійного фонду України здійснено перерахунок пенсії та виявлено розрахункову помилку по особовому рахунку №153715 [PERSON] за період з 10.08.2010 по 28.02.2016 року на суму 25 грн. 46 коп. про що було повідомлено відповідача. На даний час відповідач в добровільному порядку переплату не повертає, тому позивач звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути з [PERSON] на користь Прилуцького об»єднаного управління Пенсійного фонду України переплату пенсії у розмірі 25 грн. 46 коп. В судове засідання представник позивача не з»явився, але попередньо надав заяву в якій позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу без його участі, у разі неявки відповідача в судове засідання проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з»явилася, хоча була повідомлена про час та місце слухання справи належним чином. Зі згоди позивача суд, на підставі наявних в справі доказів, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутністю осіб, які беруть участь в справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.ч.1, 3\~ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»\~заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. Відповідно до ч. 1 ст.\~50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"\~суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Положеннями ст.\~102 Закону України "Про пенсійне забезпечення"\~пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоди. Згідно із ст.\~103 Закону України "Про пенсійне забезпечення"\~суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. З аналізу наведеного вбачається, що повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. Відповідно до норми ст.\~1215 ЦК України\~не підлягає поверненню безпідставно набуті:) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. При\~цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмується, отже, зазначене у ст.\~1215 ЦК України\~майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів (правова позиція, висловлена у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14). \~В п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12. 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» надане розяснення поняття лічильної (рахункової) помилки - це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок належить неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період. \~\~\~\~\~\~\~\~ Це може бути, наприклад, отримання неправильного підсумку при складанні, невірне написання суми, помилки при введенні початкових даних в комп'ютерну програму, які не вимагають правової оцінки. \~\~\~\~\~\~\~\~ Між тим помилки, допущені через неправильне застосування законів і інших нормативно-правових актів, до рахункових помилок не відносяться. До таких помилок можна віднести й завищення пенсії через неправильне застосування ставок страхових внесків, невірне визначення заробітної плати для обчислення пенсії,застосування законодавства при призначенні пенсії. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. У відповідності до пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Згідно статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з»ясуванню обставин справи: роз»яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов»язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених законом. З метою сприяння всебічного і повного з»ясування обставин справи, на виконання вимог ст.10 ЦПК України судом роз»яснено позивачу право надати докази на підтвердження своїх вимог, крім того роз»яснено, що вразі ненадання додаткових доказів справу буде розглянута на підставі наявних в матеріалах доказів( а.с. 20). Представник позивача в судове засідання не з»явився та не скористався своїм правом надати додаткові докази на підтвердження своїх вимог. За таких обставин, суд приймає рішення

Outcome: dismissed