Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

В провадженні Рівненського міського суду знаходиться справа за позовом ТОВ "Будівельна Компанія Авангард" до [PERSON]. про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10 грудня 1996 року між Малим колективним підприємством "Авангард", ( правонаступник TOB "Компанія Авангард") та [PERSON] було укладено договір №7-102. Згідно даного договору МКП "Авангард", як основний власник споруди гаражного комплексу, несе відповідальність за роботу енергозбереження та водопостачання, каналізації, телефонізації, системи пожежогасіння, а Власник гараж-стоянки своєчасно сплачувати кошти за надані послуги дотримується усіх вимог по експлуатації гаражного комплексу. Відповідач є власником стоянки № 102 згідно договору №7-102 від 10.12.1996 року. Відповідно до п.2.10 договору №7-102 від 10.12.1996 року Власник до 15 числа наступного місяця забов'язується компенсувати МКП "Авангард" всі понесені ним витрати по експлуатації місця-стоянки в гаражному комплексі, вчасно сплачувати суму затрат в ощадкасу або перераховувати кошти на рахунок у банку. 01 квітня 2013 року між ТОВ"Компанія Авангард" та ТзОВ "БК Авангард" було укладено договір "Про відступлення права вимоги", згідно якого з 01.04.2013 року TOB "Компанія Авангард" передає, а ТзОВ "БК Авангард" приймає право вимоги оплати за надані послуги згідно укладених договорів про надання послуг, в тому числі і по договору №7-102. Згідно п.1.1 даного договору, ТзОВ "БК Авангард" одержує право вимагати від [PERSON] належного виконання всіх зобов'язань за договором №7-102 від 10.12.1996 року. Згідно п.1.2, окрім передачі права вимоги оплати за надані послуги за зобов'язанням за договором №7-102 від 10.12.1996 року , до ТзОВ "БК Авангард" переходять права вимоги стягнення всіх штрафних санкцій, інфляційних витрат та відсотків, пов'язаних з невиконанням або неналежним виконанням [PERSON]. своїх зобов'язань за зазначеним вище договором, а також усіх витрат пов'язаних з стягненням боргу в т.ч. Судовий збір, витрати на правову допомогу та ін. Станом на 15 квітня 2014 року [PERSON] має заборгованість згідно договору №7-102 від 10.12.1996 року , за період з 16.01.2014 року по 15.04.2014 року в розмірі 401 (чотириста одна)гривня 00 коп. В подальшому, 28.11.2015р. позивачем була подана заява про зменшення розміру позовних вимог, яку представник позивача підтримав в судовому засіданні та просив задовольнити. Згідно поданої заяви, станом на "20" грудня 2014 року [PERSON] має заборгованість згідно договору № 7-102 від 10.12.1996 року за період з 16 грудня 2013 року по 31 грудня 2013 року в розмірі 61,40 грн. згідно акту звірки взаєморозрахунків . Сума 3% річних за період з 16.01.2014 року по 25.12.2014 року становить 1,74 грн.. Сума пені за період з 16.01.2014 року по 25.12.2014 року становить 422,43 грн.. Заборгованість яка згідно первинного позову була сплачена відповідачем невчасно і частково 17.11.2014р. 4-ма платежами: 121 грн., 121 грн., 135 грн., 147 грн. Виходячи з того, що добровільна оплата заборгованості відповідачем була здійснена невчасно, а саме 17 .11. 2014 року, йому було нараховано пеню та 3% річних за період прострочення. Сума 3% річних за період з 16.05.2014 року по 17.11.2014 року- 4,31 грн.; пеня за період з 16.05.2014 року по 17.11.2014 року - 1049,04 грн. Просили стягнути з [PERSON] на користь TOB "Будівельна Компанія Авангард" заборгованість в розмірі: 61 грн. 40 коп. за грудень 2013 року;1,47 грн..- 3% річних за грудень 2013 року; 422,43 грн.- пені за грудень 2013 року; 4,31 грн.. - 3% річних за несвоєчасну оплату заборгованості в 2014 р.;1049,04 грн. - пені за несвоєчасну оплату заборгованості в 2014 році; та сплачений судвий збір 243,6о грн.. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов в межах доводів уточненої позовної заяви та просив задовольнити. Відповідач позов не визнав. Згідно поданих до суду письмових заперечень, підриманих в судовому засіданні, вважаю, що суд має відмовити позивачу в задоволенні позову повністю у зв'язку з незаконністю вимог позивача та їх необґрунтованістю. 1) Так відповідно до п. 2.11. договору № 7-102 від 10.12.1996 року, укладеного між ним та МКП «Авангард», плата за надані послуги нараховується щомісячно і сплачується по окремих рахунках наданих МКП «Авангард» (та його правонаступників) власнику гаража-стоянки. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Всупереч зазначеному пункту договору та положення вказаної статті, протягом січня - квітня 2014 року позивачем не було надано йому жодних окремих рахунків для здійснення оплати за надані послуги. В результаті порушення позивачем пункту 2.11 договору він не мав можливості та законних підстав сплачувати будь-які кошти позивачу. Крім того, протягом вказаного періоду позивач не звертався до нього з претензією про сплату боргу. При цьому, в цей період в Рівненському міському суді розглядався аналогічний позов ТзОВ «Будівельна Компанія Авангард» до нього про стягнення заборгованості. Рішення у даній справі було прийняте 16.04.2014 р. Позивач за час розгляду даної справи не скористався своїм правом на збільшення розміру позовних вимог. Такі дії позивача є нічим іншим як зловживанням своїми процесуальними правами та обов'язками, з метою, в майбутньому стягнути крім боргу також штрафні санкції. Він двічі звертався до позивача з письмовими вимогами надати для оплати послуг відповідні рахунки, починаючи з 19 грудня 2013 року, проте позивач до початку розгляду даної справи не надав таких рахунків. Лише 13 листопада 2014 року позивачем, за пропозицією суду, було надано мені окремі рахунки № № 421, 422, 423, 424 за січень - квітень 2014 року, які він добровільно та невідкладно сплатив кошти. Таким чином, є безпідставним вимога у позові про стягнення з нього на користь позивача пені та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання. В даному випадку не отримувавши від позивача окремих рахунків про сплату наданих послуг, у нього перед позивачем не виникало грошового зобов'язання передбаченого договором. А тому, позивач не має права на застосування права на неустойку. Наданими суду доказами підтверджується, що він неодноразово намагався вирішити з позивачем питання, щодо оплати вартості наданих послуг. За таких обставин вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення пені та 3% річних за прострочення зобов'язання є повністю безпідставними. Просив суд в задоволені позову ТОВ « БК Авангард» до нього відмовити повністю за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін , дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх скупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що "10" грудня 1996 року між Малим колективним підприємством «Авангард» (правонаступник "ЗАТ" Авангард, в подальшому правонаступник ТС "Компанія Авангард") та [PERSON] було укладено договір №7-102 . Згідно даного договору МКП «Авангард», як основний власник споруди гаражного комплексу несе відповідальність за роботу енергозабезпечення та водопостачання , каналізації, телефонізації системи пожежогасіння , а власник гаража-стоянки своєчасно сплачує кошти за надані послуги, дотримується всіх вимог по експлуатації гаражного комплексу (п.1.2). Відповідач [PERSON] є власником місця стоянки № 102 згідно договору № 5-1-29 від 25.10.1995р. Відповідно до п.2.10 договору №7-102 від 10.12.1996 року власник до 15 числа наступного місяця забов'язується компенсувати TOB "Компанія Авангард" всі понесені ним витрати за експлуатацію місця-стоянки в гаражному комплексі, вчасно сплачувати суму затрат в касу МКП «Авангард» або перераховувати кошти на його поточний рахунок. За кожний день несвоєчасної оплати нараховується пеня в розмірі 2% з суми недоплати. Згідно з п.2.11 Договору - плата нараховується щомісячно і оплачується по окремим рахунках наданих МКП «Авангард» власнику. Плата за додаткові послуги та додаткове споживання електроенергії (не передбачені проектом) нараховуються окремо. З оглянутого судом рішення Рівненського міського суду від 16.04.2014р. вбачається, що рішенням суду було стягнуто з [PERSON] на користь ТзОВ «Будівельна компанія Авангард» заборгованість за надані послуги в розмірі 2041,00 грн., 1000 грн. пені, 41,40 грн. 3% річних, а всього 3082,40 грн. В задоволенні решти вимог було відмовлено. Так, з мотивувальної частини даного рішення вбачається, що рішенням суду встановлена заборгованість станом на 19 грудня 2013 рік. Рішення суду сторонами не оскаржувало ся, та добровільно виконане відповідачем. Згідно звіту, наданого позивачем вбачається. що [PERSON] , як власник гаража № 102 17.11.2014р. вніс плату за оренду : по рахунку № 424 - 121 грн.; по рахунку № 423 - 121,00 грн.; по рахунку № 422 - 135,00 грн., по рах. № 421 - 147,00 грн. Тобто після надання позивачем окремих рахунків та до постановлення рішення відповідач добровільно сплатив кошти на виконання умов договору. Так судом було встановлено, що [PERSON] 28.05.2014р., 16.06.2014р. звертався з письмовими заявами на ім'я Керівника ТзОВ "Авангард» щодо надання йому окремих рахунків, проте його вимога виконана не була. Судом встановлено, що за 2014 рік [PERSON] добровільно вніс кошти на рахунок позивача після надання останнім окремих рахунків , що підтверджується актом звірки. Позивачем не надано доказів на спростування доводів відповідача щодо своєчасного надання окремих рахунків як це передбачено Договором п.2.11. Суд погоджується з позицією відповідача щодо зловживання позивачем процесуального права на збільшення позовних вимог та стягнення боргу за 2014 рік при розгляді справи про стягнення боргу за яким було постановлено рішення 16.04.2014. та стягнуто борг станом на 19.12.2013р., при цьому позивачу було достовірно відомо про наявність боргу за 2014 рік. Згідно ч. З ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. З ст. 550 ЦК України, кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.Ч. 4 даної статті передбачає, що прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Стаття 613 ЦК України передбачає, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.Ч. 2 вказаної статті передбачає, що якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. Крім того, відповідно ч. 1 ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання , несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності). Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Суд прийшов до висновку, що між сторонами існують договорні відносини, урегульовані договором, яким чітко передбачена відповідальність сторін за неналежне його виконання. Так, за даним договором передбачено лише нарахування пені за спрострочення внесення оплати за надані послуги, інші види стягнення неустойки(штраф, пеня, 3% річних) договором не передбачені, тому вимога в частині стягнення 3% річних на думку суду є безпідставною. Крім того, суд прийшов до висновку, що вини відповідача в несвоєчасній сплаті коштів за послуги, немає, тому позов в частині стягнення неустойки за прострочення плати за послуги за 2014 рік до задоволення не підлягає.. Таким чином , оцінивши в сукупності достовірно встановлені судом докази, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення частково. З акту звірки вбачається, що за [PERSON] рахується заборгованість за грудень 119 грн. Проте , як було встановлено судом, за рішенням суду від 16.04.2014р. борг [PERSON] визнаний станом на 19.12.2013р. , а тому суд прийшов до висновку, що борг [PERSON] за 2013 рік складає 12 днів з 20.12. по 31.12.2013 . Тому борг за 2013 рік становить 46,06 грн. з розрахунку : 119 грн. (плата за один місяць) : 31(день місяця грудня)= 3,83 грн.( за день) х 12 (днів за які виникла заборгованість ) = 46,06 грн. Оскільки п.2.10. Договору передбачена пеня в розмірі 2% з суми недоплати, суд прийшов до висновку, що підлягає до стягнення пеня, проте, в сумі 46,06 грн. що відповідає сумі встановленого судом боргу, та з врахуванням положень ч.3 ст. 551 ЦК України, згідно якої суду дозволяється зменшити розмір неустойки (пені), якщо вона значно перевищує розмір збитків,яка згідно вимог позивача становить 422,43 грн.. Таким чином, підлягає до стягнення з відповідача борг в сумі 92.12 грн. Судові витрати, понесені позивачем в сумі 243,60 грн., підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial