Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про дострокове розірвання договору кредиту та стягнення суми кредиту в розмірі 2 663,08 грн., процентів за користування кредитом в розмірі 7 591,36 грн., та неустойки (пені) в розмірі 9 720,24 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 8 травня 2008 року між кредитною спілкою "Альянс Україна" та [PERSON] було укладено договір кредиту № 32-05/08ККу, відповідно до якого позичальникові був наданий кредит у розмірі 15 000,00 грн. Також 8 травня 2008 р. на забезпечення виконання зобов'язань було укладено два договори поруки № 32-05/08ККу - Пор /02 і № 32-05/08ККу-Пор/01, за яким [PERSON] і [PERSON] взяли на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями [PERSON] . 26 березня 2014 року між КС "Альянс Україна" і ним було укладено договір відступлення права вимоги,згідно якого,право вимоги перейшло до нього. Відповідно до п.1.2. договору кредиту кредитна спілка надала позичальнику [PERSON] кредит на засадах строковості, зворотності та платності. Згідно з п.3.1. позичальник зобов'язувалась сплачувати не пізніше ніж 26-го числа кожного наступного місяця частину кредиту та плату за користування кредитом за попередній місяць. Своє зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту та плати за користування кредитом [PERSON] не виконує. Тому станом на 26 березня 2014 року виникла заборгованість в розмірі 19974,68 грн. Просить стягнути на його користь солідарно з відповідачів суму кредиту в розмірі 2 663,08 грн., проценти за користування кредитом в розмірі 7 591,36 грн., та неустойку (пеню) в розмірі 9 720,24 грн. В наданих до суду письмових запереченнях проти позову [PERSON] позов не визнала та вказала, що 08 травня 2008 року між спілкою та нею було укладено договір кредиту № 32-05/08ККу. За умовами Кредитного договору спілка надала їй в кредит грошові кошти в сумі 15000,00 грн. Даний кредит було їй надано на 36 місяців, а саме до 08 травня 2011 року включно (п. 2.1. та п. 2.3. договору кредиту), тобто вказана дата є кінцевим строком повернення взятих в кредит коштів. В той же час сторонами договору кредиту було обумовлено, що повернення кредиту відбуватиметься щомісячно рівними частинами у розмірі 416,67 грн. не включаючи проценти за користування кредитом, які сплачуються окремо. Після укладення договору кредиту вона щомісячно сплачувала кредитні платежі. Однак в певний період дії договору у неї виникли фінансові труднощі, у зв'язку із якими вона не мала змоги своєчасно виконували взяті на себе зобов'язання. Наслідком цього стало невелике прострочення сплати платежів, але між тим вона їх із невеликим запізненням сплачувала в повному обсязі, в тому числі й відсотки. Так, із узятих в кредит 15000,00 грн. вона повернула 12336,74 грн., а її заборгованість по тілу кредиту як на даний час, так і на дату останнього здійсненого нею платежу (07.06.2011 року) становить лише 2663,08 грн. Власне вказану суму, заборгованості по кредиту позивач і просить стягнути. За період користування кредитом вона сплатила проценти за його користування для первісного кредитора в розмірі 21 490,97 грн. (така сума зазначена і в доданій до позову картці платежів до договору кредиту від 08.05.2008 року). Між тим суму процентів за користування кредитом та пені, про які заявляє позивач та вимагає стягнути вона категорично не визнає з таких підстав. Відповідно до п. 3.7. договору кредиту від 08.05.2008 року вона, як позичальник проводила погашення по кредиту та процентах за користування ним через касу первісного кредитора за його місцезнаходженням, тобто в м. Кузнецовську або перераховувала кошти на його рахунок, що визначений у розділі 10 цього договору кредиту. Однак, на початку другого кварталу 2011 року вона довідалась, що первісний кредитор припинив свою діяльність у м. Кузнецовську, про що не повідомив ні її, як позичальника, ні осіб, які поручилися за виконання нею зобов'язань за договором кредиту, чим порушив п. 5.3.1. договору кредиту. У зв'язку з такими обставинами їй довелось вживати усіх заходів та відшукувати можливість оплати кредиту в іншому відділенні кредитної спілки. Власне тому вона відшукала телефон відділення спілки у м. Рівному, де і просила повідомити її про реквізити, на які вона може сплатити кошти по кредиту. Між тим їй повідомили, що у травні місяці того ж року до Кузнецовська приїдуть працівники Рівненського відділення спілки, яким вона зможе внести кошти. Дійсно у травні вона зустрілася з працівниками Рівненського відділення спілки, яким сплатила 5000,00 грн. (на тіло кредиту та проценти порівну) та отримала квитанцію про оплату, видану від імені Рівненського відділення спілки, між тим реквізитів для здійснення оплати їй не повідомили. Тому, з метою чергової оплати по кредиту вона змушена була їхати до м. Рівного, щоб там знайти відділення кредитної спілки та оплатити кредит, оскільки до його повного погашення залишалось зовсім не багато. Так, 07.06.2011 року вона здійснили останній платіж по кредиту в Рівненському відділенні спілки в розмірі 3982,00 грн. Того ж дня їй повідомили, що залишок коштів по тілу кредиту становить 2663,08 грн., який вона може оплатити наступного разу в касі Рівненського відділення спілки. Проте, коли вона наступного разу прибула до Рівного з метою оплатити залишок коштів по кредиту, а це було десь в серпні місяці 2011 року, то на місці Рівненського відділення спілки вже знаходилась інша невідома їй організація. У зв'язку з такими обставинами (відсутність первісного кредитора за місцем його знаходження та неповідомлення ні усно, ні письмово її про такі зміни, в порушення п. 5.3.1. договору кредиту), вона не мала можливості здійснити остаточну оплату по кредиту в розмірі 2663,08 грн., оскільки така оплата повинна була відбутися шляхом внесення готівки в касу первісного кредитора. Отже, вважає, що вимоги про нарахування та стягнення відсотків та інших штрафних санкцій є безпідставними та необгрунтованими. Позивач не навів та не надав жодних розрахунків як по тілу кредиту, так і по нарахованих відсотках та пені (штрафу). В поданих до суду письмових запереченнях [PERSON] вказав, що 8.05.2008 року було укладено договір поруки, відповідно до якого він поручився за виконання зобов'язань [PERSON] перед кредитною спілкою «Кузнецовського відділення Кредитної спілки Альянс Україна» за кредитним договором № 32-05/08 ККу від 08.05.2008 року, укладеного на строк до 08.05.2011 року. Відповідно до п. 3.7. договору кредиту від 08.05.2008 року позичальник проводила погашення по кредиту та відсотках за користування ним через касу первісного кредитора. Однак, у середині 2011 року він довідався зі слів позичальника, що первісний кредитор припинив свою діяльність у м. Кузнецовську, про що не повідомив ні його, як поручителя, ні самого позичальника, чим порушив п. 5.3.1. договору кредиту. Йому відомо, що у зв'язку з такими обставинами позичальнику довелось відшукувати можливість оплати кредиту в іншому відділенні кредитної спілки. Власне позичальник змушена була їхати до м. Рівного, щоб там знайти відділення кредитної спілки та оплатити кредит, оскільки до його повного погашення залишалось зовсім не багато. Крім того, визначена позивачем сума боргу є йому не зрозумілою, оскільки борг позичальника за договором кредиту було відступлено, згідно договору відступлення права вимоги від 26.03.2014 року, про існування (укладання) якого він не був повідомлений. Зокрема про наявність такого договору відступлення йому стало відомо лише після отримання позовної заяви у даній справі. Крім того він не отримував жодної вимоги про погашення боргу ні від первісного кредитора, ні від нового кредитора. При цьому позивач не надав суду належних та достовірних доказів, які б підтверджували отримання ним будь-якої кореспонденції від цих осіб з приводу погашення боргу позичальника чи відступлення прав вимоги. В поданих до суду письмових запереченнях проти позову [PERSON] вказав, що 08.05.2008 року було укладено договір поруки, відповідно до якого він поручився за виконання зобов'язань [PERSON] перед кредитною спілкою «Кузнецовського відділення Кредитної спілки Альянс Україна» за кредитним договором № 32-05/08 ККу від 08.05.2008 року, укладеного на строк до 08.05.2011 року. Відповідно до п. 3.7. договору кредиту від 08.05.2008 року позичальник проводила погашення по кредиту та відсотках за користування ним через касу первісного кредитора. Однак, у середині 2011 року він довідався зі слів позичальника, що первісний кредитор припинив свою діяльність у м. Кузнецовську, про що не повідомив ні його, як поручителя, ні самого позичальника, чим порушив п. 5.3.1. договору кредиту. Йому відомо, що у зв'язку з такими обставинами позичальнику довелось відшукувати можливість оплати кредиту в іншому відділенні кредитної спілки. Власне позичальник змушена була їхати до м. Рівного, щоб там знайти відділення кредитної спілки та оплатити кредит, оскільки до його повного погашення залишалось зовсім не багато. Крім того, визначена позивачем сума боргу є йому не зрозумілою, оскільки борг позичальника за договором кредиту було відступлено, згідно договору відступлення права вимоги від 26.03.2014 року, про існування (укладання) якого він не був повідомлений. Зокрема про наявність такого договору відступлення йому стало відомо лише після отримання позовної заяви у даній справі. Крім того, він не отримував жодної вимоги про погашення боргу ні від первісного кредитора, ні від нового кредитора. При цьому позивач не надав суду належних та достовірних доказів, які б підтверджували отримання ним будь-якої будь-якої кореспонденції від цих осіб з приводу погашення боргу позичальника чи відступлення прав вимоги. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала та просить відмовити в його задоволенні з підстав, викладених в письмових запереченнях проти позову. Від відповідачів [PERSON] та [PERSON] надійшли письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідачки [PERSON], дослідивши матеріали справи та докази, надані сторонами суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 8 травня 2008 року між кредитною спілкою "Альянс Україна" та [PERSON] було укладено договір кредиту № 32-05/08ККу, відповідно до якого позичальникові був наданий кредит у розмірі 15 000,00 грн. Також 8 травня 2008 р. на забезпечення виконання зобов'язань було укладено два договори поруки № 32-05/08ККу - Пор /02 і № 32-05/08ККу-Пор/01, за яким [PERSON] і [PERSON] взяли на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями [PERSON] . 26 березня 2014 року між КС "Альянс Україна" і позивачем [PERSON] було укладено договір відступлення права вимоги,згідно якого,право вимоги перейшло до нього. Відповідно до п.1.2. договору кредиту кредитна спілка надала позичальнику [PERSON] кредит на засадах строковості, зворотності та платності. Згідно з п.3.1. позичальник зобов'язувалась сплачувати не пізніше ніж 26-го числа кожного наступного місяця частину кредиту та плату за користування кредитом за попередній місяць. Як вбачається з відповіді КС «Альянс Україна» згідно з протоколом від 11.01.2010 року № 1 засідання Спостережної ради кредитної спілки «Альянс Україна», відокремлений підрозділ Кузнецовське відділення кредитної спілки «Альянс Україна» було закрито, а згідно з протоколом від 08.12.2011 року № 16 засідання Спостережної ради кредитної спілки «Альянс Україна» було закрито відокремлений підрозділ Рівненське відділення кредитної спілки «Альянс Україна». Про дані обставини кредитор не повідомив ні відповідача [PERSON], як позичальника, ні осіб, які поручилися за виконання нею зобов'язань за договором кредиту, чим порушив п. 5.3.1. договору кредиту. Із узятих в кредит 15000,00 грн. позичальник [PERSON] повернула 12 336,74 грн., а її заборгованість по тілу кредиту як на даний час, так і на дату останнього здійсненого нею платежу (07.06.2011 року) становить 2 663,08 грн. Позивач не навів та не надав жодних розрахунків по нарахованих відсотках та пені (штрафу). Відповідно до ч. З ст. 10, ч. 1, ч. 3-4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, на підставі та

Outcome: partial