Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-авто» про стягнення страхового відшкодування в розмірі 22 386,46 грн., пені в розмірі 620,69 грн. та моральної шкоди в розмірі 1 000,00 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що 29 травня 2015 року в м. Вінниці по вул. Хмельницьке шосе з вини [PERSON], який керував автомобілем «Volkswagen POLO» р/н [NUMBER], була скоєна дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений автомобіль «Audi A4», д.н.з. [NUMBER], власником якого є позивач, та за кермом якого перебував його син [PERSON] Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] застрахована відповідачем ПАТ «УСК «Гарант-авто». Позивач зазначає, що йому не надавалось будь-яких рекомендацій чи консультацій від представників відповідача щодо подальших дій по відновлювальному ремонту, тому ними самостійно було замовлено експертне автотоварознавче дослідження. Так, розмір завданого матеріального збитку, згідно звіту №12 від 26.06.2015 року, завданого власнику автомобіля марки AUDI A4 д.н.з. [NUMBER], 1999 року випуску, в результаті його пошкодження, з ПДВ складає 22 386,46 грн. Заява про страхове відшкодування від 09.07.2015р. була отримана відповідачем 20.07.2015 року, то граничний термін виплати страхового відшкодування становить 20.10.2015р. Проте, станом на сьогоднішній день, страхове відшкодування ПАТ «УСК «Гарант-авто» не виплатило, у зв'язку із чим позивач нарахувала пеню за прострочення виплати у розмірі 620,69 грн. Також, в результаті протиправної поведінки відповідача щодо невиплати страхового відшкодування, позивачу було завдано моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 1 000,00 грн. Моральна шкода виразилась у протиправній поведінці відповідача, що в свою чергу призвело до моральних страждань, переживань позивача, зміною його робочого графіку та способу життя. Таким чином, позивач змушена звернутись до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь страхового відшкодування в розмірі 22 386,46 грн., пеню в розмірі 620,69 грн. та моральну шкоду в розмірі 1 000,00 грн. До початку розгляду справи по суті позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої вона виключила з позовної заяви вимогу в частині стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 1 000,00 грн. (а.с. 35). Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку. Представник позивача на адресу суду подала заяву, у якій просить суд розгляд даної справи проводити за її відсутності, вимоги позову підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-авто» в судове засідання не з'явився, хоча про час, дату, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, які містяться у матеріалах справи. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечила проти такого порядку розгляду справи. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи та надавши їм юридичну оцінку, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 29 травня 2015 року, в місті Вінниці по вул. Хмельницьке шосе з вини водія [PERSON], який керував автомобілем «Volkswagen POLO», д.н.з. [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено автомобіль позивача AUDI A4, д.н.з. [NUMBER], за кермом якого перебував її син [PERSON] Зокрема, внаслідок зіткнення транспортний засіб AUDI A4, д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження (а. с. 9). З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, що зазнав пошкоджень в результаті ДТП, вбачається, що власником автомобіля AUDI A4, реєстраційний номер [NUMBER], 1999 року випуску є позивач [PERSON] (а.с. 29). З полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/6957449 від 18.11.2014 року, строк дії якого з 18.11.2014 року по 17.11.2015 року включно, вбачається, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-авто» (далі ПАТ «УСК «Гарант-авто» (а.с. 8). З матеріалів справи вбачається, що 03 червня 2015 року [PERSON] повідомив відповідача про дорожньо-транспортну пригоду та з метою отримання відшкодування звернувся до ПАТ «УСК «Гарант-авто» з відповідною заявою (а.с. 14) та документами, які підтверджують завданий їхнім страхувальником матеріальний збиток, яка була отримана уповноваженою особою відповідача 20.07.2015р., що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. (а.с. 15). Так, згідно звіту експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу №12 від 26.06.2015 року, виготовленого НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області, розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки AUDI A4, д.н.з. [NUMBER], 1999 року випуску, в результаті його пошкодження, з ПДВ складає 22 386,46 грн. (а.с. 16-28) Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-IV) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Як встановлено судом, дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 29 травня 2015 року з вини водія автомобіля «Volkswagen POLO», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] та в результаті якої був пошкоджений автомобіль «Audi A4», д.н.з. [NUMBER], відноситься до страхового випадку. При цьому, з полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/6957449 від 18.11.2014 року, вбачається, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ПАТ «УСК «Гарант-авто», забезпечений транспортний засіб - автомобіль «Volkswagen POLO», д.н.з. [NUMBER]. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про страхування" страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування. Згідно ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На що також звернув увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Постанові Пленуму № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки". Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Вина [PERSON] у вчиненні ДТП встановлена матеріалами справи, зокрема його письмовими поясненнями, в яких він вважає себе винним у скоєнні ДТП (а.с. 13). Відповідно до підпункту 33.1.4. пункту 33.1 статті 33 Закону №1961-IV у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] на вимогу статті 33 даного Закону повідомив відповідача про настання страхового випадку та 17.07.2015р. надіслав відповідачу необхідний перелік документів для здійснення страхового відшкодування, однак відповідач виплату страхового відшкодування не здійснив. За правилами Закону України "Про страхування" страхове відшкодування здійснюється страховиком. При настанні страхового випадку, страховик виплачує страхове відшкодування відповідно до норм чинного законодавства та договору страхування. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 29 цього ж закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Пунктами 9.1 та 9.2 статті 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Поряд з цим, згідно зі статтею 12 Закону №1961-IV розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров'ю потерпілих, не застосовується. При цьому, судом встановлено, що вартість матеріального збитку автомобіля «Audi A4», д.н.з. [NUMBER], у звіті № 12 експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу від 26.06.2015 року зазначено з урахування сум податку на додану вартість. Як вбачається з полісу №АІ/6957449 від 18.11.2014р., ліміт страхової суми за шкоду заподіяну майну потерпілому складає 50000 грн., а франшизи - 1000 грн. Відповідно до частини 6 статті 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу. Розглянувши звіт № 12 експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу від 26.06.2015 року, суд вважає його обґрунтованим. Таким чином, враховуючи висновок експерта щодо розміру матеріального збитку, з урахуванням обмеження встановленого пунктом 9.2 статті 9 та статті 12 Закону №1961-IV щодо максимального розміру відшкодування 50 000 грн. та його зменшення на суму франшизи, суд дійшов висновку що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в сумі 22 386,46 грн. Щодо позовних вимог в частині стягнення пені слід зазначити наступне. Позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 620,69 грн. за 23 дня прострочення виплати страхового відшкодування. Відповідно до статті 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати, страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.( ст. 549 ЦК України) Згідно з пунктом 36.5 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за який нараховується пеня. Враховуючи викладене та сукупність доказів у справі, а також те, що в ході судового розгляду доведено, що ПАТ «УСК «Гарант-авто», прострочила виконання зобов'язання на 23 дні, тому суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню та стягненню із ПАТ «УСК «Гарант-авто» 620,69 грн. Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до частини 1 статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньомудослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 22 386,46 грн. невиплаченого страхового відшкодування та 620,69 грн. пені обгрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. З урахуванням того, що судом було задоволено вимоги позовної заяви на загальну суму 23007 грн. 15 коп., розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 487 грн. 20 коп. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved