Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] 13.03.2015 року звернулася в суд з позовом до відповідача ПАТ ""Банк ""Фінанси та кредит"" стягнення коштів. В своїй позовній заяві позивач посилалася на те, що згідно з договором про відкриття поточних рахунків, надання і використання платіжних карток та комплексного обслуговування фізичних осіб, укладеного між нею та ПАТ ""Банк ""Фінанси та кредит"" від 26.02.2015 року та від 04 березня 2015 року , банк відкрив їй поточні рахунки. Також вказувала, що всупереч умов договорів банком не було виконано її розпорядження як клієнта про перерахування коштів в сумі 2 350 321,79 грн. з даного поточного рахунку на інший рахунок, відкритий в ПАТ ""Креді Агріколь Банк"" та в сумі 30 061 євро з даного поточного рахунку на інший рахунок, відкритий в ПАТ ""Альфа Банк"", хоча коштів для здійснення операції було достатньо. Збільшивши розмір позовних вимог, остаточно просила суд стягнути з ПАТ ""Банк ""Фінанси та кредит"" шляхом перерахування на її поточний рахунок [PERSON] № [NUMBER] у ПАТ "Креді Агріколь Банк", МФО 300614 суму 2 467 515,70 грн., у тому числі: сума невиконаних розпоряджень (доручень) в розмірі 2 350 321,79 грн., пеня в розмірі 82 261,26 грн., упущена вигода в розмірі 34 932,86 грн., стягнути з ПАТ ""Банк ""Фінанси та кредит"" шляхом перерахування на її поточний рахунок [PERSON] № [NUMBER] у ПАТ "Альфа Банк", МФО 300346 суму 31 401,40 євро., у тому числі: сума невиконаних розпоряджень (доручень) в розмірі 30 061 євро., пеня в розмірі 1 052,14 євро, упущена вигода в розмірі 288, 26 євро та судовий збір в розмірі 3 654,00 грн. Позивач в судове засідання не з"явилась, але надала клопотання про розгляд справи без її участі позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. За таких обставин, за відсутності підстав, передбачених ст. 169 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі осіб, які не з'явилися. Суд, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 26 лютого 2015 року та 04 березня 2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ПАТ ""Банк ""Фінанси та кредит"" укладено договір про відкриття поточного рахунку, надання і використання платіжної картки та комплексного обслуговування фізичних осіб-резидентів України. Зазначені договори укладені в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 634 ЦК України шляхом приєднання. Також судом встановлено, що згідно виписок сума грошових коштів на рахунках позивача складала 2 350 321,79 грн. та 30 061 євро. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та ЦК України. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Статтею 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Статтею 1091 ЦК України також передбачено, що банк, що прийняв платіжне доручення платника, повинен перерахувати відповідну грошову суму банкові одержувача для її зарахування на рахунок особи, визначеної у платіжному дорученні. Як встановлено судом, позивач [PERSON] 26.02.2015 року звернулася до відповідача з розпорядженням про перерахунок з її рахунку грошових коштів на інший рахунок, відкритий в банківській установі. Відповідач ПАТ ""Банк ""Фінанси та кредит"" всупереч умов договору та норм законодавства розпорядження позивача не виконав та не перерахував грошові кошти. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що в даному випадку відповідач порушив умови договору та всупереч вимог чинного цивільного законодавства кошти не перерахував. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, необхідно стягнути з ПАТ ""Банк ""Фінанси та кредит"" шляхом перерахування на поточний рахунок [PERSON] № [NUMBER] у ПАТ "Креді Агріколь Банк" суму невиконаного розпорядження (доручення) в розмірі 2 350 321 грн. 79 коп. та стягнути ПАТ ""Банк ""Фінанси та кредит"" шляхом перерахування на її поточний рахунок [PERSON] № [NUMBER] у ПАТ "Альфа Банк" суму невиконаного розпорядження (доручення) в розмірі 31 401,40 євро Позивач, звертаючись з вимогами про стягнення суми пені, посилається на норми ст. 32 Закону України ""Про платіжні системи та переказ коштів в Україні"". Відповідно до п. 32.2 ст. 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" також передбачено відповідальність Банку за порушення строків виконання переказу зокрема у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними. В даному випадку є підстави для стягнення пені у зв'язку з порушенням банком строків виконання доручення клієнта на переказ у визначеному ч. 1 ст. 32.2 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", однак в розмірі, передбаченому сторонами у договорі, а саме 0,01%. Тому вимоги про стягнення пені підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 8 226, 12 грн. та 105,21 євро. Вимоги позивача щодо стягнення суми упущеної вигоди не підлягають задоволенню з наступних підстав. За нормами ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. В силу норм ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. При обчисленні розміру упущеної вигоди першочергове значення має визначення реальності тих доходів, які особа передбачала отримати за звичайних умов цивільного обороту. Обов'язок щодо доведення розміру тих доходів, яких особа отримала б у випадку непосягання на її право, покладається на позивача. Породжуючи настання цивільних прав та обов'язків згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України відповідальність у вигляді відшкодування збитків вимагає для її застосування наявності складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, вини особи, яка заподіяла збитки. Як на підставу задоволення позовних вимог про стягнення упущеної вигоди, позивач посилаявся на наявність договору, а саме договору банківського вкладу з виплатою процентів в кінці строку №ДФЛ-495163/01 від 11 березня 2015 року, згідно якого він повинен був перерахувати кошти на вкладний рахунок та отримати відсотки.Однак, внаслідок невиконання розпоряджень відповідачем, він був позбавлений можливості розмістити кошти на вищевказаному рахунку та недоотримав кошти, які вважає упущеною вигодою в розмірі 34 932,86 грн. та 288,26 євро. Однак, як вбачається з вищевказаного договору, а саме п. 6.1 , договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами, скріплення печаткою та внесення вкладником суми вкладу на рахунок. Враховуючи вимоги даного пункту договору та твердження позивача, що кошти на даний час не має змоги внести на відповідний вкладний рахунок, суд приходить до висновку, що наданий договір не набрав чинності. Тому підстави вважати, що позивачу заподіяні збитки, що позивач мав реальну можливість одержати доходи в зазначеному в поданій до суду позовній заяві розмірі відсутні. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення на користь позивача упущеної вигоди задоволенню не підлягають. Також з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню на користь позивача витрати із сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 3654,00 грн.

Outcome: partial