Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

У вересні 2015 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації звернулася до суду в інтересах публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський [PERSON]" (надалі - ПАТ "ВіЕйБі Банк") з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 7822,22 грн. Свої вимоги обґрунтовував тим, що банком було відкрито картковий рахунок №030000217562 на ім.`я відповідача [PERSON], та випущено і надано для користування платіжну картку. У звязку зі змінами у законодавстві Відкрите акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]» було перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський [PERSON]». Позивач зі своєї сторони виконав договірні зобовязання за договором в повному обсязі, а відповідач від виконання зобовязань ухиляється. Загальна сума заборгованості [PERSON] відповідно до довідки щодо стану заборгованості станом на 19 серпня 2015 року становить 7822,22 грн Тому просив суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» заборгованість у розмірі 7822,22 грн. У судове засідання представник позивача не зявився. Направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. У судове засідання відповідач не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У зв'язку з чим суд з урахуванням заяви представника позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до положень ст.\~169\~ч. 4, ст.\~224 ЦПК України\~ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів Відповідно ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 11 ЦПК України\~визначає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. З досліджених матеріалів цивільної справи вбачається, що позивачем не було надано суду доказів на підтвердження укладення між ним (позивачем) та відповідачем [PERSON] кредитного договору та отримання останнім грошових коштів за кредитним договором. Довідка про стан заборгованості надана позивачем, (а.с. 4) не є доказом того, що [PERSON] уклав з позивачем кредитний договір та отримав грошові кошти за кредитним договором,\~а\~тому\~суд, при\~ухваленні\~рішення\~не\~бере її до уваги. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не знайшли своє доведення в судовому засіданні, у зв'язку з чим позов не відлягає задоволенню.

Outcome: dismissed