Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

позивач звернувся до Коломийського міськрайонного суду з названим позовом. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS]. У вказаній квартирі з позивачем проживають та зареєстровані: дружина - [PERSON], дочка - [PERSON]., син - [PERSON] та онука - [PERSON] З відповідачем [PERSON] вказана дочка позивача перебувала в шлюбі, який рішенням Коломийського міськрайонного суду від 29.04.2014 року розірвано. Відповідач фактично не проживає у спірній квартирі і не бере участі у витратах по її утриманні, не сплачує комунальні послуги, у вказаній квартирі відсутні будь-які його речі. Проте зняти з реєстрації своє місце проживання в добровільному порядку відповідач не бажає. Де проживав та проживає в даний час відповідач позивачу невідомо. В зв'язку з цим позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування зазначеною квартирою. Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, та просить позовні вимоги задовольнити. Він також вказав, що йому відомо, що відповідач на даний час має іншу сім'ю, в якій народилася дитина. В спірній квартирі відповідач не проживає понад один рік, в тому числі не приходить до своєї дитини від першого шлюбу, тобто до онука позивача. Позивач також вказав, що він погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи був двічі повідомлений належним чином - за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання в спірній квартирі, надіслані відповідачу судові виклики повернулися до суду з відмітками на поштових конвертах, що за зазначеною адресою відповідач не проживає. Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, перевіривши матеріали справи, та, оцінюючи досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.08.2001 року, виданого Бюро по приватизації державного житлового фонду м.Коломия згідно з розпорядженням №10128 від 26.10.2000 року, а також довідки КП "Житлоінфоцентр" №2212 від 12.06.2014 року, позивачу належить спірна квартира, право власності на яку зареєстроване у встановленому законом порядку (а.с.6, 8 ). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є дочкою позивача, пояснила, що відповідач - це її колишній чоловік. Вони припинили спільне проживання понад один рік тому. 29.04.2014 року їх з відповідачем шлюб розірвано. Свідку відомо, що до розірвання шлюбу відповідач проживав з іншою жінкою та в них народилася дитина. З часу припинення шлюбних відносин відповідач не проживає в спірній квартирі та не відвідує свою дитину, яка народилася у вказаному шлюбі, і яка також проживає в цій квартирі. Факт розірвання шлюбу між вказаним свідком та відповідачем стверджується копією рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29.04.2014 року, яке набрало законної сили 10.05.2014 року (справа №346/2045/14-ц (а.с.7)). Факт непроживання відповідача тривалий час в спірній квартирі підтвердили також допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Відповідно до положень ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з положеннями ст.6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" відповідач зобов'язаний протягом 10 днів після прибуття до нового місця проживання, зареєструвати місце проживання. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що відповідач протягом визначеного ч.2 ст.405 ЦК України строку не проживає без поважних причин в спірній квартирі. В зв'язку з цим його слід визнати таким, що втратив право на користування вказаним житловим приміщенням. На підставі наведеного, ст.405 ЦК України, ст.6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" та,

Outcome: approved