Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом в інтересах малолітньої дитини - [PERSON] до відповідачів [PERSON] та [PERSON] , третя особа: виконавчий комітет Марганецької міської ради Дніпропетровської області про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідно до договору дарування квартири від 02 липня 2019 року власником квартири [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , [INFO] . Згідно вказаного договору дарування, вона, як матір, є законним представником малолітньої [PERSON] , [INFO] . 05 вересня 2020 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на « [PERSON] ». Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 09.02.2021 року [PERSON] оголошено усиновлювачем малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Присвоєно та внесено зміни в актовий запис про народження дитини [PERSON] , змінено прізвище дитини із « [PERSON] » на « [PERSON] » та по батькові із « [PERSON] » на « [PERSON] », дату народження дитини та ім`я [PERSON] залишено без змін. Внесено зміни в актовий запис про народження дитини записано: батьком дитини [PERSON] , який народився [INFO] у м. Марганець Дніпропетровської області, громадянин України. Таким чином на теперішній час дитина іменується, як [PERSON] , [INFO] , а вона - [PERSON] є її законним представником, як матір. Під час укладення договору дарування вищевказаної квартири не було проведено зняття з реєстрації місця проживання зареєстрованих сторонніх осіб: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Тобто на теперішній час в квартирі зареєстровані абсолютно сторонні особи, які не являються членами сім`ї власника, в даній квартирі не проживають понад 5 років, комунальні послуги не сплачують, участі в утриманні квартири не приймають, будь-яке їхнє майно у квартирі також відсутнє. Жодних відомостей про їх місцезнаходження чи перебування їй, як законному представнику неповнолітньої дитини, не відомо, у зв`язку з чим відсутня можливість звернутися до них із проханням про добровільне зняття з місця їх реєстрації. У зв`язку з чим, вона, як законний представник (матір) неповнолітньої [PERSON] вимушена звернутися до суду із даним позовом. Просить суд усунути перешкоду у здійсненні [PERSON] , [INFO] , власником житлового приміщення - квартири [ADDRESS] , права користування та розпорядженням вищевказаною квартирою, шляхом зняття з реєстрації місця проживання: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 23 вересня 2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачам було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, на їх задоволенні у повному обсязі наполягає. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , [INFO] у судове засідання неодноразово не з`явився, про слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заяв чи клопотань від нього не надходило. Відповідач [PERSON] , [INFO] у судове засідання неодноразово не з`явився, про слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заяв чи клопотань від нього не надходило. У позовній заяві позивач зазначає, що відповідачі: [PERSON] та [PERSON] , значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання, наданої на запит суду центром надання адміністративних послуг міста Марганця Марганецької міської ради від 17.09.2021 року [PERSON] , [INFO] значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання, наданої на запит суду центром надання адміністративних послуг міста Марганця Марганецької міської ради від 20.09.2021 року [PERSON] , [INFO] значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з чим відповідачі, крім викликів за вказаними адресами, були викликані до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Оголошення про виклик відповідачів [PERSON] та [PERSON] опубліковані: 01.10.2021 року та 12.11.2021 року. Відповідно до ч. 11 статті 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик відповідачі: [PERSON] та [PERSON] вважається повідомленими про дату, час та місце розгляду справи. Представник виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області - головний спеціаліст служби у справах дітей Марганецької міської ради Пархоменко Олена Сергіївна, яка діє на підставі довіреності № 15/20-1826 від 30.11.2021 року, надала заяву про розгляд даної справи за її відсутності. Позовні вимоги [PERSON] підтримує. Відповідачі: [PERSON] та [PERSON] у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надали, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. За таких обставин суд розглядає справу заочно, на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Водночас, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ч.1 ст. 319 ЦК України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року, відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 317 ЦК України, передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право скористатись не будь-яким, а певним способом захисту цивільного права, які визначені у частині другій цієї статті, а саме: шляхом дії, яка порушує право. Отже, належним способом захисту права власності, порушення якого вбачається у наявності перешкод у користуванні належною позивачу квартирою, буде припинення дії яка порушує це право, а саме: визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] являється матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка після усиновлення являється [PERSON] , [INFO] . Відповідно до договору дарування квартири від 02 липня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Єрьоменко Р.П., зареєстрованого в реєстрі за №752, малолітня [PERSON] , [INFO] , являється власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування квартири від 02 липня 2019 року. Право власності зареєстровано у державному реєстрі, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 32217622, сформованого 02.07.2019 року приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Єрьоменко Р.П.. Згідно вказаного договору дарування, представником обдарованого, а саме: малолітньої [PERSON] , [INFO] , являлася [PERSON] , її матір. 05 вересня 2020 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Даний факт підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , виданого 05 вересня 2020 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Томаківському району та місту Марганцю Південно-Східного міжрегіонального управляння Міністерства юстиції ( м. Дніпро). Впродовж [PERSON] звернувся до Томаківського районного суду Дніпропетровської області із заявою про усиновлення дитини. Рішенням Томаківського районним судом Дніпропетровської області від 09 лютого 2021 року у справі №180/2020/20 за заявою [PERSON] , заінтересовані особи: [PERSON] , виконавчий комітет Марганецької міської Ради в особі: Служби у справах дітей, відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Томаківському району та місту Марганцю Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про усиновлення дитини ухвалено рішення, яким [PERSON] оголошено усиновлювачем малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Присвоєно та внесено зміни в актовий запис про народження дитини [PERSON] , змінено прізвище дитини із « [PERSON] » на « [PERSON] » та по батькові із « [PERSON] » на « [PERSON] », дату народження дитини та ім`я [PERSON] залишено без змін. Внесено зміни в актовий запис про народження дитини записано: батьком дитини [PERSON] , який народився [INFO] у м. Марганець Дніпропетровської області, громадянин України. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Томаківському району та місту Марганцю Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зобов`язано внести відповідні зміни до Книги реєстрації народжень 2011 року, в актовий запис №243 від 12.07.2011 року. Рішення суду набрало законної сили -19.03.2021 року. На теперішній час дитина іменується, як [PERSON] , [INFO] , її батьками є: батьком - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого повторно 24 березня 2021 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 243. На даний час у зазначений квартирі значаться зареєстрованими, однак понад 5 років в ній не проживають, відповідачі по справі - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією домової книги для прописки громадян, проживаючих у будинку [ADDRESS] та довідкою про склад сім`ї, виданою "Житлово-будівельним кооперативом ДУ № 1 " від 01 вересня 2021 року. Тобто на теперішній час у квартирі [ADDRESS] зареєстровані абсолютно сторонні особи, які не являються членами сім`ї власника, в даній квартирі не проживають понад 5 років, комунальні послуги не сплачують, участі в утриманні квартири не приймають, будь-яке їхнє майно у квартирі також відсутнє. Як зазначає позивач у позові, що під час укладення договору дарування вищевказаної квартири, не було здійснено зняття з місця реєстрації відповідачів по справі - : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ,. Вирішити дане питання у добровільному порядку не надалося можливим, оскільки жодних відомостей про місцезнаходження чи перебування відповідачів позивачу, як законному представнику малолітньої дитини, не відомо, у зв`язку з чим остання вимушена звернутися до суду із даним позовом. Актом про не проживання від 01 вересня 2021 року, затвердженого головою "ЖБК ДУ №1" Гіль Л.В. та підписами свідків підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] значиться зареєстрованим у квартирі [ADDRESS] , однак за вказаною адресою більше 5 років не проживають. Факт реєстрації відповідачів за даною адресою підтверджується також і довідками ЦНАП Марганецької міської ради від 17.09.2021 року та 20.09.2021 року. Внаслідок реєстрації в квартирі відповідачів, позивач, як законний представник малолітньої дитини та малолітня дитина [PERSON] , як власник квартири, позбавлені можливості розпоряджатися своєю власністю. Право власності на житловий будинок, квартиру, визначені статтями 317,388 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання членів сім`ї, інших осіб, розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Норми статей 15, 16, 386, 391 ЦК гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому. Відповідно до положень норм статей 16, 391, 386 ЦК власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Внаслідок створених відповідачем перешкод та його неправомірних дій позивач позбавлений охоронюваного законом права користування власністю. Пленум Верховного Суду України в частині 2 пункту 15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз`яснив, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що стаття 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Крім того, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року (справа № 6-57цс11). За вищезазначених обставин, суд вважає, що вимоги позивачки, яка діє в інте6ресах малолітньої дитини [PERSON] , в частині усунення перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] , шляхом позбавлення відповідачів права користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Згідно п. 14 ч. 2 ст. 3 закону України "Про судовий збір", судовий збір несправляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги ро захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач, яка діє в інтересах малолітньої дитини- [PERSON] , [INFO] звільнена від сплати судового збору, з відповідачів [PERSON] , [PERSON] підлягають стягненню на користь держави судовий збір у розмірі по 908,00 гривень, з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved