Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до Ялтинського міського суду АР Крим із позовом до Лівадійської селищної ради, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача упущену вигоду у розмірі 22000 гривень. Позовні вимоги мотивовані тим, що 29 березня 2013 року між позивачем та гр. [PERSON], було укладено договір доручення №214/03/13-зд, за яким позивач готує від імені довірителя звернення до відповідача, що має на меті реалізацію довірителем права на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,15 га в межах смт. Лівадія АР Крим. На виконання зазначеного договору, позивачем направлено на адресу відповідача відповідне клопотання, тому, позивач має право на отримання позитивної відповіді та винагороди у розмірі 22000 гривень. Однак, через те, що відповідач відмовив надати громадянину земельну ділянку, позивачу завдано збитки у виді упущеної вигоди у розмірі 22000 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача. Позивач у судове засідання не з'явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином. До адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений. Причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи ТОВ «Правозахисна група ВАРТА» у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась завчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутність осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON], ТОВ "Правозахисна група ВАРТА", було укладено договір доручення №214/03/13-зд, предметом якого є доручення [PERSON] або ТОВ "Правозахисна група ВАРТА" підготувати від імені та за рахунок [PERSON] обґрунтоване звернення до компетентного органу, що має на меті реалізацію права на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,15 га в адміністративних межах смт. Лівадія АР Крим, а саме до моменту прийняття органом місцевого самоврядування або виконавчої влади позитивного рішення про виділення земельної ділянки [PERSON] (а.с.6-7). Пунктом 4.2 зазначеного договору, передбачено, що отримання належної відповіді на звернення надає позивачу право отримати від [PERSON] винагороду у розмірі 8000 гривень. Додатковою угодою до Договору доручення №214/03/13-зд від 03.04.2013 року сум винагороди була збільшена до 22000 гривень (а.с. 8). Відповідно до ч. 1-3 ст. 22 Цивільного Кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Зі змісту вказаних норм вбачається, що предмет доказування - це сукупність обставин, що їх необхідно встановити для правильного вирішення справи. У предмет доказування включаються факти матеріально-правового характеру, що є підставою вимог позивача і заперечень відповідача, зокрема факт приводу для позову, який являє собою обставини, що підтверджують право на звернення до суду, тобто факти порушення суб'єктивного права позивача. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", суди мають звертати увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише містись позовні вимоги, а й викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину. Необхідною умовою доведення наявності упущеної вигоди є встановлення, насамперед, самих збитків та причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника й збитками потерпілої сторони. При цьому потрібно довести, що протиправна дія або бездіяльність особи, яка порушила право, є причиною, а збитки, що виникли у потерпілої особи, - слідством такої протиправної поведінки. Розглянувши дану цивільну справу у межах заявлених вимог, на основі дотримання принципів диспозитивності, змагальності і справедливості судочинства, всебічного та повного дослідження обставин справи, перевірки їх наданими сторонами доказами, оцінивши їх у сукупності, виконавши вимоги процесуального закону, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. Суд також бере до уваги, що до матеріалів справи не доданий акт виконаних робіт, яки є обов'язковою вимогою для отримання винагороди (п.4.2 Договору доручення №214/03/13-зд). На підставі викладеного та

Outcome: dismissed