Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дітей та стягнення аліментів на утримання дружини. Позовні вимоги мотивовані тим, що 17.10.2010 позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. За період перебування у шлюбі, у них [INFO] народилась дочка [PERSON] , та [INFO] - син [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Причинами розпаду сім`ї стали відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя. Подружні стосунки між ними припинені, спільного господарства вони не ведуть, разом не проживають. З 20.06.2020 позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у зв`язку з чим, позбавлена можливостві працювати. Діти проживають з нею та знаходяься на її повному утриманні. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей та її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки працює у АТ "Вінницяобленерго". Вказані обставини стали причиною звернення позивача до суду з даним позовом, у якому просить: розірвати зареєстрований з відповідачем шлюб; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття; стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною трирічного віку; стягнути з відповідача судові витрати. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву (а.с. 29-35), у якому зазначає, що позовна заява позивача не відповідає вимогам ч. 3 п. 5. ст. 175 ЦПК України, оскільки у ній не викладено обставини, якими позивач обгрунтовує позовні вимоги та не зазначено відповідних доказів. Позов про розірвання шлюбу, відповідно до ч. 2 ст. 110 СК України, не може бути пред`явлений протягом одного року після народження дитини. Так як син [PERSON] народився [INFO] , тому до 08.05.2021 позов про розірвання шлюбу пред`являтись не може. Відповідач з лютого 2021 року добровільно надавав кошти позивачу на утримання дітей, що підтверджується платіжними дорученнями. Таким чином, позов про стягнення аліментів з лютого по квітень 2021 року є безпідставним. Позивач не надала належних доказів того, що відповідач може утримувати дружину до досягнення дитиною трирічного віку. Суми отриманих коштів вона свідомо замовчує. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися. В матеріалах справи наявна заява позивача про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягає (а.с. 44). Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились. Від представника відповідача надійшла заява про визнання позову в частині розірвання шлюбу, та часткового визнання позову щодо стягнення аліментів на утримання дітей та на утримання позивача, а саме: відповідач визнає розмір аліментів на утримання дітей - 1/3 частину від його заробітку, однак, не визнає їх стягнення починаючи з дня подання заяви до суду, а визнає починаючи з 01.07.2021, оскільки до цього часу він сплачував аліменти. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дружини визнає у розмірі 1/10 частини. Розгляд справи просить здійснювати у його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 17.10.2010 відділом ДРАЦС Тульчинського районного управління юстиції, шлюб між сторонами зареєстровано 17.10.2010, за актовим записом № 170. При реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище " [PERSON] " на " [PERSON] ". Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20.05.2020 Тульчинським районним відділом ДРАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с. 10) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14.03.2013 Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Тульчинського районного управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 11). Згідно довідки КП "Тульчинська районна стоматологічна поліклініка" № 7 від 13.01.2021 (а.с. 12), позивач [PERSON] працює на посаді медичної сестри та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 30.06.2020 по [INFO] . Згідно довідки СО "Тульчинські електричні мережі" АТ "Вінницяобленерго" № СО-71-55 від 16.02.2021 (а.с. 13) відповідач [PERSON] працює в даному підприємстві з 11.04.2005 по даний час. Відповідачем з відзивом на позовну заяву надано копії платіжних документів про переказ коштів на рахунок позивача [PERSON] від 06.02.2021 у розмірі 2010 грн. (а.с. 31), від 23.02.2021 у розмірі 2010 грн. (а.с. 32), від 06.03.2021 у розмірі 4020 грн (а.с. 33), від 23.03.2021 у розмірі 2010 грн. (а.с. 34), від 07.04.2021 у розмірі 4020 грн. (а.с. 35), від 26.04.2021 у розмірі 1005,03 грн. (а.с. 48), від 14.05.2021 у розмірі 4020 грн. в якості аліментів на дітей за травень місяць 2021 року (а.с. 49), від 28.05.2021 в розмірі 1005,03 грн. в якості аліментів на дітей за травень 2021 року (а.с. 50), від 24.06.2021 в розмірі 5025,13 грн. в якості аліментів на дітей за червень 2021 року (а.с. 51). Згідно копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованої 25.06.2021 № 263257314 (а.с. 47), за відповідачем [PERSON] не зареєстровано нерухомого майна. Вирішуючи позов в частині розірвання шлюбу, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалось. Фактичні взаємини не відображають їхнього прагнення щодо збереження шлюбу та сім`ї. Причинами розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, наміру зберегти сім`ю не має, а відповідач не заперечує, за таких обставин суд вважає, що подальше збереження їх сім`ї неможливе, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Суд враховує при вирішенні справи положення ч. 2 ст. 110 СК України, однак враховуючи, що дитині [PERSON] , [INFO] , на день ухвалення рішення виповнилось більше одного року та визнання відповідачем позову, суд вважає можливим розірвати шлюб між сторонами. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на те, що позивач не висловила своє побажання щодо прізвища після розірвання шлюбу, суд залишає їй після розірвання шлюбу прізвище " [PERSON] " Вирішуючи позов в частині стягнення аліментів на дітей суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою ( ч. 3 ст. 51 Конституції України ). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ ( 78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сум за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що діти проживають з матір`ю - позивачем у справі, тому аліменти необхідно стягувати на її користь. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, які мають стягуватись з відповідача на утримання дітей, судом враховуються інтереси малолітніх дітей, матеріальне становище відповідача, його працездатність та працевлаштованість, відсутність у його власності нерухомого майна, відсутність у нього інших утриманців, визнання ним розміру аліментів на дітей, а тому суд вважає можливим стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання дітей у заявленому нею розмірі - 1/3 частину його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідач не визнає позов щодо стягнення аліментів на дітей з дня подання позивачем позову, оскільки він перераховував позивачу кошти в якості аліментів на дітей починаючи з 06.02.2021. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік», прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 01.01.2021 становить 1921 грн., з 01.07.2021 - 2013 грн., а з 01.12.2021 - 2100 грн. Таким чином, 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 01.01.2021 буде становити 960,50 грн., з 01.07.2021 - 1006,50 грн. Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2021 становить 2395 грн., з 01.07.2021 - 2510 грн., а з 01.12.2021 - 2618 грн. Таким чином, 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 01.01.2021 буде становити 1197,50 грн., з 01.07.2021 - 1255 грн. Відповідачем надано суду копії платіжних документів про переказ коштів на рахунок позивача [PERSON] починаючи з 06.02.2021 до 24.06.2021. Суд вважає дані платіжні документи належними доказами сплати відповідачем аліментів на утримання дітей. Також, враховуючи вищенаведений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років та прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, судом встановлено, що відповідачем сплачувались аліменти на користь позивача у розмірі не меншому 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Враховуючи викладене, суд вважає, що аліменти на утримання дітей з відповідача слід стягувати з 01.07.2021. Вирішуючи позов в частині стягнення аліментів на утримання дружини, суд виходить з наступного. Згідно ч. 1, 2 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Крім того, дружина, з якою проживає дитина має право на утримання незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. В свою чергу, ст. 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному із подружжя в частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини - матері на утримання чоловіком - батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. Оскільки, відповідач, як батько дитини [PERSON] , [INFO] , яка не досягла трьох років, кошти на утримання позивача не надає, тому суд вважає, що позивач правомірно вимагає стягнення з нього аліментів на свою користь. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ст. ст. 75, 79, 80, 84 СК України. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, судом враховуються інтереси позивача, матеріальне становище відповідача, те, що з нього даним рішенням суду стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, а тому суд вважає можливим стягнути з нього на користь позивача аліменти у розмірі 1/10 частини його заробітку (доходу). В свою чергу, доказів того, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку у більшому розмірі, в тому числі 1/6 частки від заробітку (доходу) відповідача, як вона про те просить, нею не надано. Відповідно до ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позову. Таким чином, оскільки позов про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку подано до суду 19.02.2021, тому, відповідно, починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу у сплаченому нею розмірі - 908 грн. (а.с. 21) та в дохід держави судовий збір у розмірі 1816 грн. за позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved