Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача, мотивуючи позов тим, що [PERSON] підписавши Анкету-Заяву № б/н від 10.10.2008 року отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не виконала умови договору та має заборгованість за кредитом та відсоткам за користування кредитом станом на 01.04.2018 року в загальній сумі 103753,10 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Окрім того, просить стягнути на свою користь судові витрати у вигляді суми сплаченого судового збору в сумі 1762 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17 травня 2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з'явилась про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини не явки суду не відомі. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] підписавши Анкету-Заяву № б/н від 10.10.2008 року отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», який є правонаступником позивача, свої зобов'язання за договором виконано, а [PERSON] тривалий час свої зобов'язання за договором не виконувала та станом на 01.04.2018 року має заборгованість за цим договором в загальній сумі 103753,10 грн., яка складається з наступного: з заборгованості за кредитом в сумі 2995,87 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 90878,55 грн., заборгованості за пенею та по комісією в сумі 4699,96 грн., штрафу (фіксована частина) в сумі 250,00 грн. та штрафу (процентна складова) 4928,72 грн., що підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості перевіреним в судовому засіданні. Відповідно до Статуту Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", є правонаступником усіх прав та обов'язків Банка, тип якого у відповідності до рішення загальних зборів Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» було змінено на Публічне акціонерне товариство та який було перейменовано на Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк". Статтею 1054\~ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.\~629\~ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного стану. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України). Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.\~625\~ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань.\~\~\~\~\~ Таким чином, суд вважає, що належними та допустимими доказами було доведено те, що відповідач не виконала взяті на себе зобов'язання та не сплатила борг за кредитним договором, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими. Разом з тим, суд вважає необґрунтованими вимоги позивача в частині розміру нарахування неустойки за неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань по поверненню кредиту. Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеній у рішенні від 11.07.2013 року №7-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Конституційний Суд України вважає, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42\~Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту. Відповідно до ч. 1 ст.\~546\~ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Згідно вимог ст.\~549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 3 ст.\~551\~ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина третя статті 551 Кодексу). Таким чином, штраф та пеня є видами неустойки. Згідно матеріалів справи сукупний розмір неустойки, яка нарахована позивачем, складає 9878,68 грн. (пеня 4699,96 грн. + штраф 250,00 грн.+ 4928,72 грн. ), що значно перевищує розмір заборгованості по кредиту та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, а також істотно порушує права відповідача як споживача фінансових послуг. Враховуючи положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, суму збитків позивача, а також інші обставини справи, суд вважає, що сума неустойки має бути зменшеною до розміру кредитної заборгованості (тіла кредиту - 2828 грн.).\~\~\~\~\~\~ Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у сумі 96870,29 грн., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом в сумі 2995,87 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 90878,55 грн. та суми неустойки за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 2995,87 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже в зв'язку з частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 968,70 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Outcome: partial