Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~АТ "Таскомбанк" звернулося до Хмільницького міськрайоноого суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. \~ \~ \~ \~Позов мотивований тим, що 18.04.2017 між ПАТ "Таскомбанк" , поточне найменування та організаційно правова форма якого АТ "Таскомбанк"та [PERSON] було укладено Заяву-Договір № 023/3480603-СК на відкриття поточного рахунку з використання електронних платіжних засобів оформлення платіжної картки (з встановленням кредитного ліміту), відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти на визначених умовах. Позивачем умови договору щодо надання грошових коштів було виконано, а відповідач умови договору не виконала, кошти не повернула, внаслідок чого у неї станом на 20.01.2020 утворилась заборгованість в розмірі 60622, 77, яку позивач просить стягнути. \~ \~ \~ \~19.08.2020 ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву. \~ \~ \~ \~Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання повтороно не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, заяв, клопотань, в тому числі передбачених ст. 267 ЦК України, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подала. Про дату, час і місце судового засідання повідомлено завчасно та належним чином. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~18.04.2017 між ПАТ "Таскомбанк" (поточне найменування та організаційно правова форма якого АТ "Таскомбанк") та [PERSON] було укладено Заяву-Договір № 023/3480603-СК на відкриття поточного рахунку з використання електронних платіжних засобів оформлення платіжної картки (з встановленням кредитного ліміту), відповідно до якого позивач надав відповідачу з грошові кошти на умовах, визначених догвором. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, згідно умов договору. Однак позивач вказані умови договору не виконала, внаслідок чого у неї станом на 20.01.2020 утворилась заборгованість в розмірі 60622, 77, з яких: 32179, 11 грн. - заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена); 27838, 66 грн. - заборгованість за відсотками; 1100 грн. - сума нарахованого штрафу. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 3 Заяви - Договору, відповідач зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користуванням кредиту, інші платежі, згідно умов Договору. Позичальник погодився з тим, що розмір та строк дії, процентна ставка, розмір мінімального платежу та інші умови щодо банківської кредитної картки та кредиту залежить від типу обраного пакету послуг та кредитного продукту. Позичальник надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку згідно внутрішніх нормативних документів Банку. Згідно з додатком 1 до Заяви-договору № 023/3480603-СК від 18.04.2017 (а.с. 9-10), яка підписана представником позивача і відповідачем та є невід`ємною частиною договору, сторони погодили, що максимальна сума кредитного ліміту - 100 000 грн., процентна ставка 48 %, у пільговий період - 0,0001%. Строк користування кредитного ліміту - 365 днів з автоматичною пролонгацією з моменту встановлення кредитного ліміту. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 5 Заяви - Договору позичльник засвідчив, що ознайомлений та погоджується з усіма умовами , зазначеними у Заяві-договорі. \~ \~ \~ \~20.01.2020 АТ «Таскомбанк» на адресу [PERSON] надіслано письмове повідомлення-вимогу про необхідність погашення кредитної заборгованості за Кредитним договором № 023/3480603-СК. ( копія на а.с. 25-26). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку - банк). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві-договорі позичальника від 18.04.2017 року (а.с. 9-11) визначені умови щодо процентної ставки за користування лімітом кредитної лінії 48% (0,001 % - під час пільгового періоду), а штраф не зазначений. Як вбачається з матеріалів справи, відповідальність у вигляді штрафу за кожен факт прострочення платежу запроваджена згідно з додатком до протоколу Тарифного комітету банку №4-1 від 25.01.2018 року та введено в дію 02.02.2018 року (а.с. 19). Однак, як уже зазначалось, такі умови відсутні у підписаній стронами заяві. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, а такожє штраф. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату штрафу за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком докази не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Відповідно до ч. 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд звертає увагу, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. За встановлених обставин позов у частині стягнення штрафу в сумі 1100 грн. не підлягає задоволенню. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ "Таскомбанк" не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів на умовах, визначених договором. Зазначені висновки відповідають правовій позиції, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (провадження N 14-131цс19) і не спростовані відповідачем при розгляді цієї справи. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Ураховуючи вищевикладене, а також встановлені в ході судового розгляду обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредита в сумі 32 179,11 грн. та за відсотками - 27 383, 66 грн. підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати - судовий збір в сумі 2 063,88 грн. пропорційно до задоволених вимог. На підставі ст.ст. 526, 530, 536, 610, 625, 1054, 1056 ЦК України,

Outcome: partial