Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк" звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором. В заяві вказує, що між закритим акцыонерним товариством "ОТП банк", правонаступником якого є публычне акцыонерне товариство "ОТП Банк", та [PERSON] був укладений кредитний договір № ML-205/014/2007 від 13.12.2007 року, на підставі якого відповідач отримав кредит в сумі 35000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,99 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення не пізніше 13.12.2027р. У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 16.12.2015р. у нього виникла заборгованість в сумі 33212,76 доларів США, яка складається з наступного: 28308,92 доларів США - заборгованість за кредитом; 4903,84 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Крім того, між ЗАТ "ОТП банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк" та [PERSON] був укладений договір поруки № SRML-205/014/2007 від 13.12.2007р., на підставі якого вона зобов'язалася нести відповідальність в повному обсязі за виконання зобов'язань [PERSON] згідно кредитного договору № ML-205/014/2007 від 13.12.2007р. Крім зазначеної суми позивач просить стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 11717,06 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надавши письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову, розгляд справи без його участі, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідачі суду заперечень не надали, до суду не зявились, про день і час слухання справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. Зі згоди представника позивача, висловленої в його письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Зясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається. Надані суду письмові докази, зокрема: кредитний договір і додаткові договори до нього №/№ 1, 2, 3 від 11.02.2009 року, 13.03.2009 року, 14.09.2009 року, 14.07.2014 року, графік погашення заборгованості, розрахунок заборгованості, виписка з особового рахунку відповідача, вказують на характер правовідносин сторін і підтверджують обґрунтованість позову. За змістом ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення Цивільного кодексу про надання позики, а в силу ч. 2 ст. 1050 ЦК якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Це правило закону узгоджується з розясненнями п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» про те, що право вибору судового захисту, передбаченого законом або договором, в тому числі вимога про дострокове стягнення заборгованості, належить виключно позивачеві. Виходячи з наведеного, право фінансової установи на звернення з відповідною вимогою до спливу дії кредитного договору ґрунтується на законі, оскільки судом встановлено порушення позичальником зобовязань із своєчасного погашення кредиту. Згідно із ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. За змістом ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Наданий суду договір поруки, укладений між позивачем та співвідповідачем 13 грудня 2007 року, а також додатковий договір до нього № 2 від 13.12.2007 року, вказують на характер правовідносин сторін, дають суду підстави для покладення солідарної відповідальності за порушення обовязків, що передбачені основним договором. Стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає і судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved