Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , з участю третьої особи Страхове товариство «Домінанта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначила, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце у м.Львів 18 вересня 2017 року, спричиненої з вини відповідача [PERSON] , її автомобіль Субару Імпреза [NUMBER] зазнав значних пошкоджень. Вина відповідача у вчиненій ДТП встановлена та підтверджена постановою Франківського районного суду м.Львова від 10.11.2017 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, яка не оскаржувалась та набрала законної сили. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №5808 від 20.11.2017 року, виконаного по її заяві судовим експертом [PERSON] вартість відновлюваного ремонту її автомобіля визначена в сумі 261 301,52, що значно перевищує ринкову варість автомобіля до ДТП 223 583,49 грн. Тому, розмір завданої їй реальної матеріальної шкоди внаслідок даного ДТП визначений як різниця між ринковою вартістю її автомобіля Субару Імпреза [NUMBER] до та після ДТП та рівнозначний вартості відновлюваного ремонту автомобіля з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу в розмірі 119 263,98 грн. Зазначений висновок експертного дослідження вона разом з заявою про страхове відшкодування подала до Страхової компанії "Домінанта", в якій свою відповідальність перед третіми особами застрахував відповідач. Станом на момент подання позову страховим товариством "Домінанта" позивачці проведено компенсацію страхового відшкодування в розмірі лише 68 881,89 грн., що підтверджується виписками банку. При цьому, виплачений розмір страхового відшкодування не компенсував їй матеріальної шкоди, завданої внаслідок пошкодження її майна. Крім невиплаченої суми прямої матеріальної шкоди, позивачка зазначає, що понесла численні додаткові матеріальні витрати, пов`язані із транспортуванням пошкодженого автомобіля внаслідок ДТП, експертизу автомобіля, витрати на лікування та захист своїх порушених прав та інтересів внаслідок ДТП, які станом на момент подання позову становлять: 1000 грн. - оплата послуг евакуатора; 459 грн. - діагностика пошкодженого автомобіля для визначення ступеня пошкоджень; 2500 грн. - оплата експертного дослідження визначення розміру завданої шкоди; 5544 грн. - придбання ліків; 16000 грн. - оплата правової допомоги; 1762 грн. - оплата судового збору та комісія банку за подання позову в частині моральної шкоди; 799,52 грн. - оплата судового збору та комісія банку за подання позову в частині матеріальної шкоди. Окрім цього, позивачем обгрунтовується розмір моральної шкоди, завданої їй внаслідок ДТП. Зазначає, що негативні наслідки аварії активізували розлад її фізичного та психологічного стану - відновились стани погіршення настрою, сну та головні болі, які постійно супроводжують її після ДТП. Страждання позивачки негативно вплинули на її психологічний стан та спричинили небезпечні негативні наслідки, проявили додаткову тривогу, відчуття переживання за її майбутнє здоров`я, здоров`я її майбутніх дітей. Окрім цього, позивачка зазначає, що додатково терпіла масу незручностей та дискомфорту, пов`язаних з позбавленням можливості працювати, внаслідок відсутності транспортного засобу тривалий час була позбавлена можливості вчасно доїжджати до місця праці, що негативно позначилось на її професійній діяльності, створювало масу незручностей у особистому житті, вимагало додаткових зусиль зміни організації її життя. Уточнивши позовні вимоги, просить позов задовольнити, стягнути з відповідача на її користь 19264 грн. матеріальної шкоди у зв`язку з тим, що нею визнано, що сума фактично оплаченого страховиком СТ "Домінанта" страхового відшкодування дійсно не відповідає передбаченому законом та договором ліміту страхового відшкодування за завдану майнову шкоду, а також нею отримано інформацію щодо платоспроможності та фінансового стану ТДВ СТ "Домінанта", а саме з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб вбачається, що ТДВ СТ "Домінанта" з 13.06.2019 року перебуває в стані припинення та з листа МТСБУ, яким гарантується виплата страхувальнику страхового відшкодування у випадку ліквідації страховика; 1000 грн. - послуги евакуатора; 2500 грн. - оплата експертного дослідження; 459 грн. - діагностика пошкодженого автомобіля для визначення ступеня пошкоджень; 5544 грн. - придбання ліків; 16000 грн. - оплата правової допомоги; 2561,53 грн. судових витрат за подання позовної заяви; 50000 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 10.12.2018 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні всіх позовних вимог. Поданий відзив мотивує тим, що його цивільно-правова відповідальність, як власника автомобіля була застрахована у ТДВ СТ "Домінанта" на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів із встановленим лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну 100000 грн. Відтак, зобов`язаною особою внаслідок заподіяних в результаті ДТП збитків є страховик ТДВ СТ "Домінанта". Крім цього вважає, що вартість відновлюваного ремонту значно завищена та є більшою, ніж його ринкова вартість, оскільки характер ушкоджень, завданих автомобілю не відповідає розміру заявленого матеріального відшкодування, визначеного у висновку від 20.11.2017 року №5808, у зв`язку з чим даний висновок викликає в нього сумніви щодо його правильності. Разом з тим зазначає, що позивач мав повернути йому пошкоджені деталі або ж розмір майнової шкоди мав бути зменшений на вартість деталей, які залишились у позивача. Вважає безпідставним стягнення з нього 2500 грн. за проведення експертного автотоварознавчого дослідження та стягнення з нього 459 грн. за діагностику пошкодженого автомобіля. Щодо стягнення з нього 5544 грн. за придбані позивачем ліки зазначає, що з долучених до матеріалів справи виписки з медичної карти амбулаторного хворого та довідки неможливо встановити, які саме ліки були призначені позивачу, а також товарні чеки, які заповнені одним почерком та нібито свідчать про купівлю ліків за період з 9 по 21 березня 2018 року, хоча з копій матеріалів справи вбачається, що позивачка перебувала на стаціонарному лікуванні з 20.09.2017 по 22.09.2017 року. Спростовує у поданому ним відзиві відповідач і відшкодування моральної шкоди з підстав, викладених у ньому, а також суму стягнення за надану правову допомогу у зв`язку з завищеною вартістю такої. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві з урахуванням уточнених позовних вимог. Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив з підстав викладених у відзиві на позов, просив відмовити в задоволенні такого. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, вислухавши сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного. За вимогами ст.12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1, 2\~ст.80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено, що постановою Франківського районного суду м.Львова від 10.11.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідно до даної постанови судом встановлено, що [PERSON] , 18.09.2017 року о 17 год. 30 хв. на перехресті вулиць Степана Бандери-Вербицького у м.Львові керуючи автомобілем Шкода д.н.з. [NUMBER] проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, своїми діями створив загрозу безпеки дорожнього руху, на нерегульованому перехресті перед поворотом ліворуч, що дав дорогу автомобілю Субару Імпреза д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що рухався у зустрічному напрямку по рівнозначній дорозі. Автомобілі отримали технічні пошкодження, а водій [PERSON] тілесні ушкодження. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №5808 від 20.11.2017 року вартість відновлюваного ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля Subaru Impreza, реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП становила 119263,98 грн. Згідно з актом виконаних робіт/наданих послуг від 20.11.2017 та квитанції до прибуткового касового ордеру №5808 від 20.11.2017 року [PERSON] сплатила 2500,00 грн. вартості проведення експертного дослідження. Відповідно до квитанції від 18.09.2017 року СПД ФО [PERSON] було здійснено евакуацію та технічну допомогу на дорозі автомобіля Subaru Impreza, реєстраційний номер [NUMBER] за маршрутом вул. Степана Бандери - вул. Любінська, квитанції від 22.09.2017 року СПД ФО [PERSON] було знову здійснено евакуацію та технічну допомогу на дорозі автомобіля Subaru Impreza, реєстраційний номер [NUMBER] за маршрутом вул. Любінська - вул. Липинського. Загальна вартість робіт склала 1000,00 гривень. Відповідно до наряду-замовлення №НЛ000665 від 21.12.2017 року було проведено діагностику двигуна та ходової. Вартість робіт склала 459,00 гривень. Згідно з випискою №9625 із медичної карти стаціонарного хворого від 22.09.2017 року, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у комунальній 8-мій міській клінічній лікарні м.Львова з 20.09.2017 року по 22.09.2017 року з діагнозом ЗЧМТ; струс головного мозку; забій мяких тканин лобної ділянки. Відповідно до товарних чеків, датованих 09.03.2018, 10.03.2018, 20.03.2018, 21.03.2018 загальна сума витрат на медичні препарати становить 5544,05 грн. Згідно із частиною першою статті 1187 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року № 435-IV (далі ЦК України) передбачено джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 2,5 ст. 1187 ЦК України). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 4 постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року за № 4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина другастатті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ятастатті 1187 ЦК, пункт 1 частини другоїстатті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Відповідно до частини четвертоїстатті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (абзац 2 частини 1 статті 1192 ЦК України). Згідно з пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність одночасно усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, а також вини заподіювача шкоди. Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності). Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом. До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 04 березня 2020 року (справа № 641/2795/16). Таким чином, позивачем виконано покладений на нього ст.81 ЦПК України обов`язок доведення належними доказами заявленої нею вимоги про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі відновлювального ремонту автомобіля, що становить 119 263,98 грн. Відповідно до закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та розпорядження Нацкомфінпослуг № 3470 від 29.12.2015 року встановлено розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженням: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 100000 гривень на одного потерпілого. Згідно ст.1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч.1. ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Разом з тим, судом встановлено, що ТДВ СТ "Домінанта" припинило членство в МТСБУ, що підтверджується відповіддю Моторного транспортного страхового бюро України №3.1-04/3383 від 01.02.2019 року щодо звернення [PERSON] , у зв`язку з чим МТСБУ не може застосувати до зазначеного страховика заходів впливу. Відповіддю №4.2-10/13330 від 26.04.2019 року запропоновано [PERSON] у випадку незгоди з прийняттям страховиком рішення звернутись до суду для вирішення спору в судовому порядку. Щодо заявленої позивачем вимоги щодо оплати послуг евакуатора в розмірі 1000,00 грн., слід зазначити, що як вбачається з долучених копій квитанцій за послуги евакуатора, автомобіль двічі переміщався за допомогою евакуатора, а саме: з вул. Степана Бандери до вул. Любінської та з з вул. Любінської до вул.Липинського. Позивачкою недоведено в судовому засіданні необхідності двічі переміщати транспортний засіб за допомогою евакуатора, відтак стягнення коштів за такі послуги підлягають до часткового задоволення. З приводу позової вимоги щодо відшкодування позивачці оплати за ліки, слід зазначити, що дорожньо-транспортна пригода мала місце 18.09.2017 року, позивач перебувала на стаціонарному лікуванні з 20.09.2017 по 22.09.2017 року, а надані суду товарні чеки датовані 09.03.2018, 10.03.2018, 20.03.2018, 21.03.2018. Позивачкою недоведено, що придбані через пів року з часу ДТП ліки мають відношення саме до лікування внаслідок даної ДТП. Також, суд також прийшов до висновку щодо безпідставності відшкодування позивачці вартості діагностики пошкодженого автомобіля в розмірі 459 грн. у зв`язку з тим, що в судовому засіданні позивачка пояснила, що фактично ця послуга була необхідна лише для того, щоб автомобіль можна було залишити на цьому СТО, окрім того, на висновок експерта така діагностика вплинути не могла, адже такий був виконаний до цього. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, стягнути з відповідача 19264,00 грн. завданої матеріальної шкоди, 500,00 грн. за послуги евакуатора, 2500,00 грн. вартості експертного дослідження, 10000 грн. моральної шкоди. В решті позовних вимог відмовити. Що стосується позовних вимог про стягнення з [PERSON] моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн. слід зазначити наступне. Як вбачається з постанови Франківського районного суду м.Львова від 10.11.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, вказана постанова набрала законної сили і ним не оскаржувалась. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Так, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Таким чином, до загальних підстав відповідальності, встановлених ст.1167 ЦК України, для покладення відповідальності на заподіювача моральної (немайнової) шкоди, відповідно, необхідна сукупність чотирьох умов, а саме: наявність шкоди; протиправність дій заподіювача; причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; вина в заподіянні шкоди. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне. Враховуючи характер дій відповідача, обставини заподіяння шкоди, те, що негативні наслідки аварії активізували розлад фізичного та психологічного стану позивачки - відновились стани погіршення настрою, сну та головні болі, які постійно супроводжують її після ДТП. Страждання позивачки негативно вплинули на її психологічний стан та спричинили небезпечні негативні наслідки, проявили додаткову тривогу, відчуття переживання за її майбутнє здоров`я, здоров`я її майбутніх дітей, додатково терпіла масу незручностей та дискомфорту, пов`язаних з позбавленням можливості працювати, внаслідок відсутності транспортного засобу тривалий час була позбавлена можливості вчасно доїжджати до місця праці, що негативно позначилось на її професійній діяльності, створювало масу незручностей у особистому житті, вимагало додаткових зусиль зміни організації її життя.вплинули на подальше життя позивачки, як в матеріальному, так і в психологічному плані. [PERSON] було завдано фізичних, душевних, психічних страждань, внаслідок ушкодження здоров`я, порушено нормальний спосіб її життєдіяльності. Як вбачається з виписки №9625 із медичної карти стаціонарного хворого від 22.09.2017 року, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у комунальній 8-мій міській клінічній лікарні м.Львова з 20.09.2017 року по 22.09.2017 року з діагнозом ЗЧМТ; струс головного мозку; забій мяких тканин лобної ділянки. Відтак, суд вважає, що позивачкою доведено факт спричинення їй відповідачем матеріальної та моральної шкоди, у зв`язку з перебуванням позивачки на лікуванні, тимчасовою втратою працездатності, була змушена докладати додаткових зусиль для відновлення стану свого здоров`я і захисту своїх прав, порушених в ДТП за участю відповідача, що в свою чергу викликало додаткові зусилля для відновлення звичного способу організації свого життя, виходячи із засад виваженості, розумності і справедливості суд приходить до переконання про стягнення із відповідача моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн., що відповідає принципу розумності та справедливості. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 1409,60 грн.

Outcome: approved