Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 31.07.2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь 59391,15 грн. неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 27.05.2008 року по 27.07.2020 року, а також суму індексації по аліментам за період з червня місяця 2008 року по вересень місяць 2018 року у розмірі 50068,12 грн. Позов пред`явлено на підставі ст.ст. 180-183, 192, 196 СК України. Ухвалою від 07.08.2020 року провадження по справі відкрито. 16.10.2020 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності, не заперечує проти заочного розгляду, вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Згідно відповіді на запит суду [PERSON] , [INFO] , в м.Одесі та Одеській області зареєстрованим не значиться. Судом направлялись судові повістки на вказані у позовній заяві адреси, однак поштова кореспонденція повернута до суду без вручення. Окрім того відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України судом здійснено оголошення про виклик відповідача на офіційному веб-сайті судової влади України. Правом на подання відзиву або будь-яких інших заяв щодо розгляду справи відповідач [PERSON] не скористався. Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що 22.08.2008 року рішенням Ренійського районного суду Одеської області вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 500 грн. щомісячно задоволені, проте відповідач свої аліментні зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим позивач зверталась до державної виконавчої служби з приводу примусового виконання рішення суду. У зв`язку із не сплатою відповідачем аліментів протягом тривалого часу за ним утворилась заборгованість, що є підставою для звернення позивача до суду. Відповідач будь-яких заяв стосовно суті вимог на адресу суду не надав. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , про що 05.09.2001 року складено відповідний актовий запис №127, що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Ренійського районного управління юстиції Одеської області /а.с.18/. Згідно з рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 22.08.2008 року позовні вимоги [PERSON] задоволено. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 27.05.2008 року до [INFO] , тобто до досягнення повноліття сином [PERSON] /а.с.11-13/. 27.08.2020 року Ренійським районним судом Одеської області видано виконавчий лист №2-668/2008 від 22.08.2008 року /а.с.16-17/. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 28.10.2008 року рішення Ренійського районного суду Одеської області від 22.08.2008 року залишено без змін /а.с.14-15/. Згідно листа №23033 від 03.04.2020 року Другого Київського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі вбачається, що на примусовому виконанні у Другому Київському відділі державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження (АСВП №23516390) з примусового виконання виконавчого листа №2-668/2008 року, який видав Ренійський районний суд Одеської області, про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини, сина [PERSON] , [INFO] , в сумі 500 грн. щомісячно, починаючи з 27.05.2008 р. до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] У зв`язку з несплатою [PERSON] аліментів протягом тривалого часу утворилась заборгованість, яка станом на 03.04.2020 року складає 59391,15 грн. /а.с.21-22/. Судом досліджено розрахунок заборгованості, складений 02.04.2020 року Головним державним виконавцем Другого Київського відділу Державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) Фішер В.В., яким встановлено заборгованість [PERSON] по виконавчому листі № 2-668/2008 від 22.08.2008 року станом на 02.04.2020 року у розмірі 59391,15 грн. /а.с.23-24/. Позивачем надано розрахунок неустойки, розміру пені, зі сплати аліментів [PERSON] , в якому пеня по аліментам за період з 27.05.2008 року по 27.07.2020 року складає 1337842,6 грн./а.с.25-27/. Також позивачем надано розрахунок індексації по аліментам з червня 2008 року по вересень 2018 року, який складає всього 50068,12 грн. /а.с.28-30/. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. У разі прострочення оплати додаткових витрат на дитину з вини платника такий платник зобов`язаний на вимогу одержувача додаткових витрат сплатити суму заборгованості за додатковими витратами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних із простроченої суми. Платник додаткових витрат вважається таким, що прострочив оплату, якщо він не виконав свій обов`язок щодо оплати додаткових витрат у строк, встановлений рішенням суду або за домовленістю між батьками, а в разі їх відсутності або у разі невстановлення такого строку - після спливу семи днів після пред`явлення відповідної вимоги одержувачем додаткових витрат, який фактично їх оплатив. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи достеменно встановлено, що батько [PERSON] , [INFO] - [PERSON] ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків. 25 квітня 2018 року Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову в справі № 572/1762/15-ц, в якій вважала за необхідне відійти від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі 6-94цс15, відповідно до якої було обраховано розмір пені судом першої інстанції в даній справі, та дійшла висновку, що пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Суд погоджується з доводами позивача стосовно суми неустойки (пені) за порушення відповідачем аліментних зобов`язань, яка перевищує суму заборгованості по даному аліментному зобов`язанню, та підлягає стягненню в межах наявної заборгованості по аліментам в сумі 59391,15 грн., що підтверджено належними та допустимими доказами. Також судом враховується, що за весь період прострочення сплати аліментів індексація ні органом державної виконавчої служби, ні судом не проводилась, тому стягненню підлягає також сума індексації по аліментам у розмірі 50068, 12 грн. за період з червня 2008 року по вересень 2018 року. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. З урахуванням задоволення позовних вимог та звільнення позивача від сплати судового збору на підставі ч. 1 п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" сума належного до сплати судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved