Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-09 00:00:00

Орган опіки та піклування: Костопільська районна державна адміністрація звернувся в суд з позовною заявою в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка перебуває з 4 червня 2019 року у службі у справах дітей райдержадміністрації на обліку дітей, які опинились у складних життєвих обставинах, у зв`язку з тим, що мати [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Остання веде не здоровий спосіб життя, часто залишає своє місце проживання, зникає у невідомому напрямку, залишаючи [PERSON] одну. Так, з 18 жовтня 2018 року по 10 листопада 2018 року перебувала у розшуку за заявою чоловіка. Протягом цього часу вона із сином проживала у подруги в місті Бровари Київської області, а донька [PERSON] мешкала сама, відвідувала школу. У будинку, де перебувала дитина санітарний стан приміщення незадовільний. Дитина залишилась без піклування батьків, тому її влаштовано у комунальний заклад "Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей" Рівненської обласної ради, де вона перебуває на даний час. У зв`язку з ухилянням відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав та стягнути з неї аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1000 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просять позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача - адвокат Євгеюк О.Є. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог. Пояснив, що відповідач виправилась, просить не позбавляти її батьківських прав. Спілкується з донькою по телефону кожного дня. Має троє дітей, їй було важко через непорозуміння з чоловіком, зараз в них все налагодилось, вони живуть разом в будинку родичів, планують будувати власний будинок в с. Данчиміст. Відвідувала доньку [PERSON] два рази в вересні та листопаді, була ще раз в березні, купили доньці телефон в 2019 році на заміну попереднього, хоче щоб донька повернулась додому. Допитана в якості свідка [PERSON] , інспектор з питань соціального захисту та захисту прав дитини в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] перебувала в них на обліку. Осінню 2018 року до них поступив сигнал, що відповідач залишила дитину, яку вони забрали та 11 вересня 2019 року виконавчий комітет Малолюбашанської сільської ради виніс рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Відвідувавши [PERSON] останньго разу виявили в неї незареєстровану новонароджену дитину. Представник Костопільського ВП ГУНП Незгода О.В. в судовому засіданні пояснив, що знає [PERSON] з 2017 року за зверненням чоловіка, як таку, що залишає місце проживання. Відносно неї складали протокол за ст. 184 КУпАП, оголошували в розшук 4 рази, оскільки залишала дітей без нагляду. Протягом 2019 року протоколи відносно [PERSON] не складались. Свідок [PERSON] , психолог обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей в судовому засіданні пояснила, що дитина перебуває у закладі з 21.05.2019 року. З матір`ю [PERSON] спілкувалась по телефону, вона приїджала. [PERSON] виявила бажання повернутись додому, казала, що мати її забере. До позбавлення батьківських прав [PERSON] відноситься негативно, хоче повернутись до матері. Неповнолітня [PERSON] в судовому засіданні заперечує проти позбавлення батьківських прав її матір [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Встановлено, що відповідач є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Наказом Служби у справах дітей Костопільської РДА Рівненської області №37 від 04.06.2019 року [PERSON] взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, зв`язку з тим, що мати [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Згідно рішення виконавчого комітету Малолюбашанської сільської ради Костопільського району Рівненської області від 11.09.2019 року №152 вважається за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у тому разі, коли вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Малолюбашанської сільської ради Костопільського району Рівненської області від 16.09.2019 року №827/02-16, даний орган вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Суд не може погодитися із вказаним висновком, щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , оскільки такий висновок винесений без достатніх правових підстав, немотивований, не містить достатнього обґрунтування доцільності такого рішення з точки зору позитивного впливу на малолітню [PERSON] , [INFO] . Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Конвенція про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікована Верховною Радою України 27.02.1991 року і набула чинність для України 27.09.1991 року, визначає, що розлучення дитини з батьками може бути необхідним в як найкращих інтересах дитини у виключних випадках, наприклад, коли батьки взагалі не піклуються про неї. В матеріалах справи відсутні беззаперечні докази винної поведінки та свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками відповідачкою, які б свідчили про подальше ухилення [PERSON] від виховання своєї дитини і як наслідок необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав суду надано не було. Вирішуючи спір про позбавлення батьківських прав, судом приймається до уваги зміну у поведінці відповідачки, той факт, що вона стала на шлях виправлення, влаштувалась на роботу, покращила побутові умови, та сам факт заперечення нею позовної заяви про позбавлення батьківських прав, який також свідчить про її інтерес до дитини, бажання приймати активну участь у вихованні сина, допомагати йому матеріально, її бажання бути матір`ю. Беручи до уваги дії відповідача, які засвідчують, що вона не втратила інтересу до доньки, має бажання та можливості утримувати і виховувати її, враховуючи доведеність певних намагань відповідачки проявити турботу про неї, суд вважає, що є недоцільним позбавляти [PERSON] батьківських прав. Разом з тим, враховуючи положення п.18 Пленуму Верховного Суду "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", суд відмовляючи в задоволенні позову про позбавлення цих прав, має попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів, то суд вважає, що підстав для задоволення даних вимог не має, а тому в цій частині позовних вимог позивачу також слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed