Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

Товариства з обмеженою відповідальністю "Biol business"(далі - ТОВ "Biol business") звернулося до суду з позовом про визнання недійсним договору оренди землі від 30.11.2016, укладеного між [PERSON] та Приватним підприємством «Волокитинське». Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02.04.2007 між ТОВ "Biol business"та [PERSON] було укладено договір оренди землі, відповідно до якого відповідач [PERSON] передала позивачу ТОВ "Biol business"у строкове платне користування терміном на 20 років земельну ділянку, кадастровий номер якої - 5923881900:06:001:0578 загальною площею 1,682 га. Вказаний договір було зареєстровано 18.12.2007 в Путивльському міжрайонному реєстраційному відділі Сумської регіональної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам" за № 040863301603. В той же час, позивачу стало відомо, що зазначена земельна ділянка з кадастровим № 5923881900:06:001:0578 вдруге передана в оренду Приватному підприємству "Волокитинське" (далі - ПП "Волокитинське") та право оренди цієї земельної ділянки зареєстровано 30.11.2016 за ПП "Волокитинське" на підставі договору оренди землі від 30.11.2016. Тобто, в період дії договору оренди землі, укладеного між ТОВ "Biol business" та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий № 5923881900:06:001:0578. З огляду на таке, позивач просив визнати за ТОВ "Biol business" право володіння та користування земельною ділянкою площею 1,682 га, кадастровий № 5923881900:06:001:0578, що знаходиться на території Волокитинської сільської ради Путивльського району Сумської області, котрі виникли на підставі договору оренди землі від 02.04.2007, укладеного між ТОВ "Biol business" та [PERSON] . Крім того, просив визнати недійсним договір оренди землі від 30.11.2016, укладений між відповідачами (номер запису про реєстрацію іншого речового права 17731970). Заявою від 13.03.2020 позивач свої вимоги уточнив та просив визнати недійсним договір оренди землі від 30.11.2016, укладений між відповідачами (номер запису про реєстрацію іншого речового права 17731970). Ухвалою судді Путивльського районного суду від 26.03.2020 відкрито провадження у даній справі та визначено її розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 27.04.2020 підготовче провадження у даній справі було закрито та її призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не прибув, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, вимоги за позовом підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули та своїх представників не направили, про причини неявки не повідомили, відзив на позов не подали. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів, при заочному розгляді справи. У зв`язку з викладеним, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,436 га, розташованої на території Волокитинської сільської ради Путивльського району Сумської області, в тому числі: земельної ділянки площею 1,682 га, кадастровий номер 5923881900:06:001:0578, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ № 064811 від 08.02.2007 (а.с. 6). Відповідно до договору оренди землі від 02.04.2007, укладеного між [PERSON] та ТОВ "Biol business", який зреєстрований у Путивльському районному реєстраційному відділі Сумської регіональної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам", про що у державному реєстрі земель було вчинено запис за № 04086331603 від 18.12.2007, ТОВ "Biol business"надано в оренду земельну ділянку загальною площею 1,682 га (кадастровий номер - 5923881900:06:001:0578) строком на 20 років, що розташована на території Волокитинської сільської ради Путивльського району Сумської області (а.с. 8-9). Згідно акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 10.03.2007 та акту приймання-передачі земельної ділянки, що надається в оренду від 25.12.2007, були визначені межі земельної ділянки, що розташована на території Волокитинської сільської ради Путивльського району Сумської області і належить відповідачеві [PERSON] та проведена передача в оренду зазначеної земельної ділянки 5923881900:06:001:0578 (а.с. 7). Згідно з інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 28.11.2019, право оренди земельної ділянки кадастровий номер - 5923881900:06:001:0578 зареєстровано 30.11.2016 за ПП «Волокитинське»(номер запису про право (в державному реєстрі прав) 17731970) (а.с. 10). Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Стаття 14 Закону України «Про оренду землі» визначає, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Форма Типового Договору оренди землі затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 року № 220. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про оренду землі», укладання договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Судом з достовірністю встановлено, що договір оренди землі від 30.11.2016 було укладено між [PERSON] та ПП « Волокитинське » в період дії договору оренди землі від 02.04.2007, укладеного між ТОВ "Biol business"та [PERSON] . При цьому сторонами не було надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б підтверджували, що станом на дату укладення між [PERSON] та ПП «Волокитинське» договору оренди землі від 30.11.2016, припинив свою дію укладений між ТОВ "Biol business"та [PERSON] договір оренди землі від 02.04.2007. З огляду на таке, укладення між [PERSON] та ПП «Волокитинське» договору оренди землі від 30.11.2016 не відповідає вимогам чинного законодавства, тому наявні підстави для задоволення позовних вимог про визнання його недійсним. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідачів у дольовому порядку підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, а саме - по 1051,00 грн. судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Outcome: approved