Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача борг згідно кредитного договору № б/н від 18.12.2008 року в розмірі 13 795 гривень 93 копійки та судові витрати по справі. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18 грудня 2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, за яким останній отримав кредитні кошти у вигляді встановлення кредитного ліміту на кредитній картці в сумі 500 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки. Однак, взяті на себе зобов'язання за договором відповідач не виконав, що призвело до утворення простроченої заборгованості, яка станом на 30.04.2018 року становить 13 795 гривень 93 копійки та складається з наступного: - 424,23 грн. тіло кредиту; - 8 666,25 грн.- нараховані проценти за користування кредитом; - 3 810,41 грн. - заборгованість за пенею і комісією; - 100,60 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до Договору; - 250,00 грн. - штраф ( фіксована частина); - 645,04 грн. штраф (процентна складова). Оскільки заборгованості по кредитному договору відповідачем не сплачено, Банк просить стягнути борг в судовому порядку, посилаючись на розрахунок заборгованості від 30.04.2018 року; кредитний договір № б/н, що складається з Заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою і Тарифами банку. Ухвалою від 25 травня 2018 року справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з одночасним викликом сторін в судове засідання на 11-30 год. 26 червня 2018 року. В судове\~засіданні представник\~позивача,\~а також\~відповідач [PERSON],\~будучи належним\~чином повідомлені\~про час,\~дату і\~місце розгляду\~справи,\~в судове\~засідання не\~з"явились.\~У позовній\~заяві представник\~позивача просив\~проводити судове\~засідання у\~його відсутності,\~проти заочного\~розгляду справи\~не заперечував.\~Відповідач у\~визначені ухвалою\~суду від\~25.05.2018\~року строки\~відзиву на\~позов,\~будь-яких\~заперечень чи\~пояснень по\~суті справи,\~а також\~заяв чи\~клопотань,\~до суду\~не подав.\~ (а.с. 29) Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і дату судового розгляду, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~Так як відповідач не зявився в судове засідання, про причини неявки суд не повідомив, хоча був завчасно повідомлений про час і дату розгляду справи в суді, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~Дослідивши наявні докази у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини справи, та відповідні їм правовідносини, а також прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до укладеного між Банком та відповідачем [PERSON] 18.12.2008 року кредитного договору № б/н, що складається з Заяви позичальника, "Умов та Правил надання банківських послуг", "Правил користування платіжною карткою" і "Тарифами банку", [PERSON] отримав кредитні кошти у вигляді встановлення кредитного ліміту на кредитній картці в сумі 500 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки. ( а.с. 7 - 14) В подальшому [PERSON] 19.06.2009 року здійснив погашення кредиту в сумі 199 гривень 50 копійок, після чого, свої зобов'язання з повернення кредиту не виконував, внаслідок чого, за ним утворилась заборгованість, яку частково було сплачено 14.01.2011 року в сумі 500 гривень. Загальний розмір заборгованості станом на 30.04.2018 року складає 13 795 грн. 93 коп.. Вказане підтверджується розрахунком заборгованості від 30.04.2018 року. ( а.с. 4- 6) Отже, як видно з наведеного між сторонами по справі, виникли правовідносини з договору позики ( кредитного договору). Правовідносини позики регулюються Параграфом першим глави 71 ЦК України. Статтею 1046 Кодексу передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За правилом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Як встановлено судом, Банк свої зобов'язання по кредитному договору виконав, видавши [PERSON] кредитні кошти в сумі 500 гривень у вигляді встановлення кредитного ліміту на кредитній картці в сумі 500 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки, що, як зазначено вище, підтверджується документально. Водночас впродовж дії договору [PERSON] своїх зобов"язань з повернення кредиту не виконав, у зв"язку з чим, за ним утворилась заборгованість, яка станом на 30.04.2018 року складає 13 795 гривень 93 копійки і утворюється з наступного: - 424,23 грн. тіло кредиту; - 8 666,25 грн.- нараховані проценти за користування кредитом; - 3 810,41 грн. - заборгованість за пенею і комісією; - 100,60 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до Договору; - 250,00 грн. - штраф ( фіксована частина); - 645,04 грн. штраф (процентна складова). Факт нарахування вказаної заборгованості підтверджуються розрахунком. (а.с. 4-6) Розглядаючи обгрунтованість вказаного розрахунку, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Зазначена у розрахунку в розмірі 30% на рік ставка процентів не змінювалась, отже розмір нарахованих процентів за користування кредитом в сумі 8 666, 25 грн. є обгрунтованим. Разом з тим, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. А тому, в даному випадку з відповідача на користь банку підлягає стягненню лише один з із заявлених до стягнення видів неустойки - штраф (фіксована частина) в сумі 250 грн. та процентна складова в сумі 645 грн.. В задоволенні вимоги про стягнення пені в сумі 3810,41 грн., слід відмовити, оскільки вказана сума складається як з пені, так і комісії , які між собою конкретними сумами не розмежовані і, крім того, комісія не відноситься до видів цивільно-правової відповідальності за невиконання зобов'язання, а відтак, ця сума є необгрунтованою і непідтвердженою. Таким чином, проаналізувавши досліджені у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що обов'язок [PERSON] по поверненню кредиту знайшов своє підтвердження. У зв'язку з цим, з відповідача необхідно стягнути борг за кредитним договором в сумі 10086 гривень 12 копійки, що складається з наступного: - 424,23 грн. тіло кредиту; - 8 666,25 грн.- нараховані проценти за користування кредитом; - 100,60 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до Договору; - 250,00 грн. - штраф ( фіксована частина); - 645,04 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Враховуючи вище\~викладене,\~на підставі\~526,\~530,\~1054\~ЦК України,\~

Outcome: partial