Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

Прокурор в інтересах держави в особі позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. 11.06.2020 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження. 21.11.2020 року до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, ТзДВ " Страхова компанія "Ю.ЕС.АЙ.". Прокурор мотивував свої вимоги тим, що вироком Жовківського районного суду Львівської області від 06 серпня 2019 року у справі № 444/1581/19, який набрав законної сили 06.09.2019 [PERSON] визнано винним за ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортним засобом. Вказав, що загальна сума затрачених лікарнею коштів на лікування потерпілого [PERSON] становить 83624,55 грн. та на даний час [PERSON] не відшкодована. Зазначив, що [PERSON] , який притягнутий судом до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, зобов`язаний у відповідності до вимог ст. 1206 ЦК України відшкодувати 83 624,55 грн. витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] , від злочинних дій. Вказав, що відсутність відшкодування коштів, витрачених закладом охорони здоров`я з вини [PERSON] на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] негативно впливають на фінансування витрат на лікування інших хворих, внаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина в галузі охорони здоров`я та забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій, що і є підставою для звернення прокурора в межах своєї компетенції до суду на захист державних інтересів. Зазначив, що ні в ході досудового розслідування, ні під час судового провадження у Жовківському районному суді, ні після винесення судом вироку відносно [PERSON] за ч.2 ст.286 КК України, ні Комунальним некомерційним підприємством «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова», ні Львівською міською радою в особі її виконавчого органу - Управління охорони здоров`я не вжито заходів представницького характеру щодо відшкодування вказаних витрат, здійснених на лікування потерпілого [PERSON] внаслідок вчинення кримінального правопорушення в сумі 83 624,55 грн. Просив стягнути з відповідача [PERSON] ( [INFO] , жителя [ADDRESS] до місцевого бюджету міста Львова (код ЄДРПОУ 38007573), кошти в сумі 83 624,55 гривень, які витрачені Комунальним некомерційним підприємством «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова» на лікування потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] ; судовий збір покласти на відповідача. Відповідач не подав відзиву на позов. Третя особа подала письмові пояснення щодо позову, в яких вказала, що страхова сума на одного потерпілого за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/3035930 (за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю) складає 200000,00 грн. Вказала, що страховиком було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування, пов`язаного з стійкою втратою працездатності, в розмірі 150228,00 грн. та про виплату страхового відшкодування в рамках ліміту по полісу № АО/3035930 в розмірі 49772,00 грн. Прокурор у судовому засіданні з підстав, викладених у позовній заяві, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити повністю. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову. У судовому засіданні було досліджено усі письмові докази, наявні в матеріалах справи. З вироку Жовківського районного суду Львівської області від 06.08.2019 року вбачається, що 11 березня 2019 року близько 01 години [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Опель Вектра» реєстраційний номер [NUMBER] по автодорозі, що на вул. Першотравневій в с.Гійче Жовківського району Львівської області, порушив вимоги п.п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які виразились в тому, що він під час руху по смузі руху до м. Рава-Руська проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не врахував дорожню обстановку і стан керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, маючи об`єктивну спроможність виявити пішохода, що рухався попереду, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників об`їзду перешкоди (пішохода), без причин технічного характеру допустив наїзд на пішохода [PERSON] , який рухався по смузі руху до м. Рава-Руська. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав наступні тілесні ушкодження: важка поєднана травма у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку важкого ступеню із наявністю геморагічно-контузійного вогнища в правій скроневій частці із стисненням структур головного мозку і зміщенням вліво, злам склепіння черепа з переходом на основу, забій обох легень, злам шостого ребра справа, відкритий багатовідламковий злам лівої гомілки із зміщенням; множинні рани, крововиливи на обличчі справа. Вказані ушкодження могли утворитись при контакті з тупими предметами, ударі об такі при падінні під час наїзду транспортного засобу на пішохода 11 березня 2019 року, були небезпечними для життя під час їх отримання і по цій ознаці відносяться до тяжкого тілесного ушкодження. Судом ухвалено [PERSON] визнати винним та засудити за ч. 2 ст. 286 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами. Відповідно до ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування основного покарання з випробовуванням строком 2 (два) роки. Відповідно до Положення про Управління охорони здоров`я департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради управління є виконавчим органом Львівської міської ради відповідно до ухвали міської ради від 26.05.2016 № 505 «Про затвердження структури виконавчих органів Львівської міської ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів», утвореним відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Згідно з п.7-8 розділу «Компетенція управління» вищевказаного Положення управління охорони здоров`я організує фінансове забезпечення підпорядкованих комунальних підприємств, установ та організацій та їх матеріально-технічне забезпечення, а саме: -розроблення бюджетного запиту сфери охорони здоров`я на підставі бюджетних запитів підпорядкованих комунальних підприємств, установ та організацій для подання фінансовому управлінню міської ради у встановлені ним терміни та порядку; -отримання бюджетних призначень на охорону здоров`я через їх затвердження у рішенні про міський бюджет, доведення у встановленому порядку до підпорядкованих комунальних підприємств, установ, організацій відомостей про обсяги асигнувань; -здійснення внутрішнього контролю за повнотою надходжень отриманих підпорядкованими комунальними підприємствами, установами, організаціями коштів та ефективністю їх використання; -здійснення контролю та аналізу використання залучених підпорядкованими комунальними підприємствами, установами, організаціями коштів інших підприємств, установ, організацій та з інших джерел на їх утримання. Як вбачається з довідки Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова» № 29 від 02.04.2020 року з додатком 1 потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в реанімаційному відділенні лікарні з 11 березня 2019 року по 18 квітня 2019 року (38 ліжко-днів), з обгрунтуванням вартості одного ліжко-дня, розрахунку загальної суми затрачених лікарнею коштів на лікування потерпілого [PERSON] в розмірі 83624,55 грн. та з повним переліком медикаментів, наданих [PERSON] згідно історії хвороби за рахунок КНП "КЛШМД" за період 11.03.2019 - 18.04.2019 роки. З листа начальника Жовківського відділу Червоноградської місцевої прокуратури № 14.39/05-38-566ВИХ-20 від 04.02.2020 року до КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова» вбачається, що таким повідомлено КНП «КЛШМД м. Львова» про те, що прокуратурою вживаються заходи представницького характеру для захисту інтересів держави у порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, і стягнення коштів з винних осіб на лікування потерпілого [PERSON] від злочину. З листа Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова» від 07.04.2020 року № 05-05вих-1427 та плану використання бюджетних коштів на 2019 рік по КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова» вбачається, що фінансування лікарні здійснювалося з міського бюджету м. Львова. З листа Управління охорони здоров`я департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради № 2602-вих-37456 від 20.05.2020 року вбачається, що ні КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова», ні управління не зверталися до суду про відшкодування витрат лікувального закладу на лікування [PERSON] . Також Львівською міською радою в даному листі надано прокуратурі реквізити рахунку для зарахування коштів, витрачених КНП «КЛШМД м. Львова» на лікування потерпілих, внаслідок вчинення кримінальних правопорушень. З листа заступника начальника Жовківського відділу Червоноградської місцевої прокуратури № 05-38/2394вих20 від 25.05.2020 року до Львівської міської ради вбачається, що прокуратурою повідомлено про підготовку позову на захисту інтересів держави в особі Львівської міської ради в особі її виконавчого органу - Управління охорони здоров`я департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради до [PERSON] про стягнення коштів, витрачених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину [PERSON] . З копії листа ТзДВ "Страхова компанія "Ю.ЕС.АЙ." № 51-1575 від 05.03.2020 року вбачається, що страховик прийняв рішення про виплату [PERSON] страхового відшкодування, пов`язаного з стійкою втратою працездатності, в розмірі 150228,00 грн. З копії листа ТзДВ "Страхова компанія "Ю.ЕС.АЙ." № 51-3358 від 05.06.2020 року вбачається, що страховик прийняв рішення про виплату [PERSON] страхового відшкодування (витрати на лікування) в рамках ліміту по полісу № АО/3035930 в розмірі 49772,00 грн. З копії платіжного доручення № 6169 від 27.04.2020 року вбачається, що ТзДВ "Страхова компанія "Ю.ЕС.АЙ." виплатило [PERSON] 10228,00 грн. З копії платіжного доручення № 6035 від 24.04.2020 року вбачається, що ТзДВ "Страхова компанія "Ю.ЕС.АЙ." виплатило [PERSON] 10000,00 грн. З копії платіжного доручення № 5969 від 23.04.2020 року вбачається, що ТзДВ "Страхова компанія "Ю.ЕС.АЙ." виплатило [PERSON] 20000,00 грн. З копії платіжного доручення № 5922 від 22.04.2020 року вбачається, що ТзДВ "Страхова компанія "Ю.ЕС.АЙ." виплатило [PERSON] 20000,00 грн. З копії платіжного доручення № 5871 від 21.04.2020 року вбачається, що ТзДВ "Страхова компанія "Ю.ЕС.АЙ." виплатило [PERSON] 30000,00 грн. З копії платіжного доручення № 5824 від 17.04.2020 року вбачається, що ТзДВ "Страхова компанія "Ю.ЕС.АЙ." виплатило [PERSON] 20000,00 грн. З копії платіжного доручення № 5704 від 16.04.2020 року вбачається, що ТзДВ "Страхова компанія "Ю.ЕС.АЙ." виплатило [PERSON] 20000,00 грн. З копії платіжного доручення № 5614 від 15.04.2020 року вбачається, що ТзДВ "Страхова компанія "Ю.ЕС.АЙ." виплатило [PERSON] 20000,00 грн. Також у судовому засіданні було досліджено копії фіскальних чеків, які були надані [PERSON] , сплачених коштів на стаціонарне лікування [PERSON] по справі № 19.59.3035930-1858 щодо страхового випадку - ДТП 11.03.2019 року. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Відповідно до абз. 1, 2 ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. Відповідно до абз. 1, 2, 3 ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. Представник відповідача посилався на те, що прокурором не виконано вимог закону про попереднє до звернення до суду повідомлення відповідного суб`єкта владних повноважень про здійснення прокуратурою представництва інтересів держави в суді. Однак дане твердження спростовується наступним. 04.02.2020 року прокурором повідомлено КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова» про те, що прокуратурою вживаються заходи представницького характеру для захисту інтересів держави у порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням і стягнення коштів з винних осіб на лікування потерпілого [PERSON] від злочину (лист начальника Жовківського відділу Червоноградської місцевої прокуратури № 14.39/05-38-566ВИХ-20 від 04.02.2020 року). 25.05.2020 року прокуратурою повідомлено Львівську міську раду про підготовку позову на захисту інтересів держави в особі Львівської міської ради в особі її виконавчого органу - Управління охорони здоров`я департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради до [PERSON] про стягнення коштів, витрачених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину [PERSON] (лист заступника начальника Жовківського відділу Червоноградської місцевої прокуратури № 05-38/2394вих20 від 25.05.2020 року). 25.05.2020 року даний позов подано до Жовківського районного суду Львівської області. 11.06.2020 року судом підтверджена наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави в справі за позовом В.о. керівника Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Львівської міської ради в особі її виконавчого органу - Управління охорони здоров`я департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній справі. Таким чином судом встановлено, що прокурором попередньо та завчасно, до звернення до суду, в розумний строк, а саме 04.02.2020 року, повідомлено про те, що ним вживаються заходи представницького характеру для захисту інтересів держави у порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, і стягнення коштів з винних осіб на лікування потерпілого [PERSON] від злочину. Правові висновки Верховного суду, на які посилаються сторони, по справах: №№ 923/560/18, 924/1237/17, 922/901/17, 915/242/18, 914/1844/18, 923/787/18, 914/774/19, 915/636/18, 925/317/19, 927/246/18, 925/650/18, 913/299/18, 906/240/18, 910/18770/17, 924/1256/17, 912/2385/18, 911/1137/19, 904/82/19 викладені під час розгляду справ в порядку господарського судочинства та стосуються відповідно господарських правовідносин; №№ 820/7049/16, 200/2494/19-а, 0440/6738/18, 1340/5463/18, 240/2765/19 викладені під час розгляду справ в порядку адміністративного судочинства та стосуються відповідно адміністративних правовідносин. Тому потрібно керуватись останньою по часі правовою позицією, викладеною під час розгляду справ в порядку цивільного судочинства, в постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 495/10977/17, відповідно до якої факт відкриття провадження у справі свідчить про підтвердження повноважень прокурора, який діє в інтересах інших осіб, оскільки в розумінні частини п`ятої статті 56 ЦПК України та статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор набуває процесуального статусу позивача. Стаття 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає право особи чи її законного представника або суб`єкта владних повноважень оскаржити представництво прокурора. Зміст цієї правової норми визначає перелік осіб, які можуть оскаржити представництво прокурора, що діє в їх інтересах, не погодившись з таким представництвом (частини перша-третя статті 23 Закону України «Про прокуратуру»). Аналіз зазначеної норми права у поєднанні зі змістом пункту 4 частини першої статті 255 ЦПК України, пункту 2 частини першої статті 257 ЦПК України дає підстави для висновку, що у випадку відкриття провадження у справі за позовом прокурора в інтересах органу, який зазначений прокурором, провадження у справі може бути закрито за клопотанням цього органу, який є позивачем у справі (частина п`ята статті 56 ЦПК України), однак позов не може бути залишено без розгляду із застосуванням правового механізму, передбаченого статтею 257 ЦПК України, оскільки відкрите провадження у справі само по собі є визнанням повноважень прокурора на пред`явлення позову. Також представник відповідача посилався на те, що прокурор подав позов від імені Львівської міської ради, хоча повинен був подати такий від імені безпосередньо закладу охорони здоров`я. Однак дане твердження спростовується положеннями абз. 1 ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до якого прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. В даній справі органом місцевого самоврядування та суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози їхнього порушення, є Львівська міська рада, оскільки КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова» є комунальним закладом Львівської міської ради, фінансується за рахунок місцевого міського бюджету м. Львова, що підтверджується Планом використання бюджетних коштів на 2019 рік, розроблення бюджетного запиту, отримання бюджетних призначень, здійснення внутрішнього контролю за повнотою надходжень отриманих коштів та ефективністю їх використання, здійснення контролю та аналізу використання залучених коштів інших підприємств, установ, організацій та з інших джерел на утримання для КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова» здійснюється Управлінням охорони здоров`я департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради. Відповідно до ч.10 ст.84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. 26.11.2020 року ухвалою суду по даній справі було витребувано у КНП "Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова" інформацію: 1) чи сплачувалися грошові кошти за стаціонарне лікування [PERSON] 1971 року народження, згідно виписки, виписку з медичної книги амбулаторного (стаціонарного) хворого № 7295, [PERSON] або ТзДВ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "Ю.ЕС.АЙ." (ідентифікаційний код юридичної особи - 32404600, Україна, 04210, місто Київ, Проспект Героїв Сталінграда, будинок 4, корпус 6А) або іншими третіми особами; 2) у випадку сплати грошових коштів на стаціонарне лікування [PERSON] , 1971 року народження, згідно виписки, виписку з медичної книги амбулаторного (стаціонарного) хворого № 7295, вказати їх вартість; та встановлено строк для подання цих документів до суду до 10 грудня 2020 року. Ухвала суду від 26.11.2020 року отримана представником КНП "Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова" 14.12.2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 8030045717971, однак виконана не була, про причини невиконання КНП "Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова" суд не повідомило. 01.03.2020 року ухвалою суду було повторно витребувано у КНП "Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова" вказану вище інформацію, однак така виконана не була, про причини невиконання КНП "Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова" суд не повідомило. За таких обставин, беручи до уваги позицію сторін, які не заявили клопотання про оголошення перерви для отримання вказаної інформації у КНП "Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова", враховуючи те, що розумність строків розгляду справи судом є однією з основних засад цивільного судочинства, а також те, що в матеріалах справи наявна довідка Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова» № 29 від 02.04.2020 року з додатком 1, в яких розраховано загальну суму затрачених лікарнею коштів на лікування потерпілого [PERSON] в розмірі 83624,55 грн., тобто в межах ціни позову, та з повним переліком медикаментів, наданих [PERSON] згідно історії хвороби саме за рахунок КНП КЛШМД, а не [PERSON] , судом, відповідно до положень ч.10 ст.84 ЦПК України, здійснено розгляд справи за наявними в ній доказами. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1,3 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року. Термін і обгрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи може бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до п.2.4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. У письмових поясненнях по суті справи представник відповідача ствердив, що сума у розмірі 27329,00 грн. підлягає стягненню із ТзДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.», оскільки в даного страховика застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача як власника наземного транспортного засобу за договором обов`язкового страхування. Однак дане твердження спростовується наступним. Згідно зі статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності стаття 3 Закону № 1961-IV визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 цього Закону). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Враховуючи наведене вище, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам (потерпілим) унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Отже, витрати лікувального закладу на лікування потерпілого від злочину не можуть бути відшкодовані за договором обов`язкового страхування страховою компанією. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 1343цс15. Окрім цього, як вбачається із копій листів ТзДВ "Страхова компанія "Ю.ЕС.АЙ." № 51-1575 від 05.03.2020 року та № 51-3358 від 05.06.2020 року страховик прийняв рішення про виплату [PERSON] страхового відшкодування, пов`язаного з стійкою втратою працездатності, в розмірі 150228,00 грн. та страхового відшкодування (витрати на лікування) в рамках ліміту по полісу № АО/3035930 в розмірі 49772,00 грн. (в загальній сумі 200000,00 грн.), що повністю вичерпує ліміт страхової суми на одного потерпілого за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО 3035930 (за шкоду, заподіяну здоров`ю). Враховуючи викладене, судом встановлено, що неправомірними діями відповідача, який вчинив злочин, заподіяно шкоду здоров`ю потерпілого, що стало причиною здійснення витрат закладом охорони здоров`я на його лікування від цього злочину, лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у власності міста Львова, а тому вказані витрати потрібно стягнути з відповідача в користь відповідного бюджету. Представник відповідача не погодився з розрахунком вартості лікування та вказав, що такий не відповідає вимогам закону, оскільки в нього включені не передбачені законодавством витрати, проте не надав контррозрахунку вартості лікування, тому при визначені суми відшкодування вартості лікування потерпілого від злочину суд бере до уваги довідку Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова» № 29 від 02.04.2020 року, відповідно до якої загальна сума затрачених лікарнею коштів на лікування потерпілого [PERSON] становить 83624,55 грн. За таких обставин позовні вимоги потрібно задовольнити повністю. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в користь держави потрібно стягнути судовий збір. Інших фактичних даних, які мають значення для справи, немає.

Outcome: approved