Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 20 листопада 2014 року звернулась [PERSON] з позовною заявою про розірвання договору, зобов'язання видати довідку, припинення агресивних дій шляхом заборони здійснювати телефонні дзвінки. У судовому засіданні позивач просила суд залишити позовну вимогу щодо припинення агресивних дій шляхом заборони здійснювати телефонні дзвінки без розгляду. В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві та у судовому засіданні з урахуванням уточнень посилалась на те, що 30 вересня 2013 року між нею та ПАТ "Універсалбанк" був укладений договір банківського обслуговування фізичної особи №010758363 за яким банком був відкритий рахунок на ім'я позивача [NUMBER]. Маючи намір розірвати цей договір, що передбачено діючим законодавством України, відповідним пунктом договору, укладеного між сторонами, а також п.п.17.1 та 17.2 Умов обслуговування рахунків фізичної особи, позивачка неодноразово зверталась на адресу відповідача із заявами про розірвання договору банківського обслуговування, які не були задоволені банком. Даний договір позивач вважає розірваним з 30 вересня 2014 року, коли повернула відповідачу платіжну картку. У зв'язку з зазначеним позивачка просила суд, з урахуванням уточнень, розірвати договір банківського обслуговування фізичної особи № 010758363 з 30 вересня 2014 року; зобов'язати відповідача видати довідку про закриття банківського рахунку [NUMBER] з 29 вересня 2014 року (а. с. 2, 121). Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, на їх задоволенні наполягала. Представник ПАТ "Універсалбанк" у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду письмові заперечення проти позову (а. с. 58-60), в яких просив суд відмовити у задоволенні даного позову у зв'язку з його необґрунтованістю, безпідставністю та недоведеністю. Також надіслав заяву про розгляд даної цивільної справи без участі представника відповідача (а. с. 115-116). Судом, вислухавши пояснення осіб, що приймали участь в розгляді даної цивільної справи, дослідивши матеріали цієї справи, були встановлені наступні факти: Судом встановлено, що 30 вересня 2013 року між ПАТ "Універсал Банк" та [PERSON] був укладений договір № 010758363 банківського обслуговування фізичної особи та відкритий рахунок [NUMBER] (а. с. 3-5). Даний договір був укладений з метою надання [PERSON] кредиту та здійснення операцій щодо повернення отриманого кредиту відповідно до умов кредитного договору № CL141954 від 30 вересня 2013 року. 30 вересня 2013 року між цими ж сторонами був укладений кредитний договір №CL141954, пунктом 4.3 якого передбачено, що позичальник зобов'язаний здійснювати погашення заборгованості шляхом зарахування відповідних сум грошових коштів на свій поточний рахунок, вказаний у додатках до кредитного договору (а. с. 62-67). Для видачі кредиту та погашення заборгованості за ним позичальнику [PERSON] був відкритий рахунок [NUMBER] в рамках пакета послуг "Еліт", де складовими є: поточний рахунок для погашення кредиту [NUMBER] + ощадний рахунок [NUMBER] + карта Visa Gold. З матеріалів справи вбачається, що 23 жовтня 2013 року [PERSON] звернулась на адресу відповідача з заявою про повернення грошей та розірвання договору поточного рахунку пакет "Еліт" як такий, що був нав'язаний банком без реального виконання (а. с. 7), яка не була задоволена. 30 вересня 2014 року [PERSON] звернулась на адресу ПАТ "Універсал Банк" із заявою про розірвання договору розрахунково-касового обслуговування 010758363 від 30 вересня 2014 року у зв'язку з тим, що пакет "Еліт" не був наданий у повному обсязі з вини співробітників банку (а. с. 6). Дана заява також не було задоволена. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Згідно з п. 6.3 ЗУ "Про платіжні системи та переказ коштів Україні" порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкритті рахунку та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком та його клієнтом - власником рахунка. Пунктом 1.5 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою № 492 Національного банку України 12 листопада 2003 року умови відкриття рахунку та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом, і не повинні суперечити вимогам цієї Інструкції. Згідно з п. 1.1 договору № 010758363 банк відкриває клієнту банківські рахунки, випускає платіжні картки та здійснює банківське обслуговування клієнта, нараховую відсотки; клієнт користується послугами банку та сплачує їх вартість. Відповідно до п. 2.3 цього договору за надання банківських послуг за договором банк нараховує і утримує з клієнта платежі та комісії згідно з тарифами банку. У відповідності до ст. 659 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Крім того, відповідно до п. 17.5 Умов обслуговування рахунків, з якими погодилась позивачка, у разі розірвання договору клієнт зобов'язаний сплатити всі не сплачені платежі та комісії за отримані за договором послуги згідно з Тарифів банку та отримати залишки коштів, що зберігаються на його рахунках, а також повернути в банк платіжні картки і припинити користування послугами, передбаченими договором. Таким чином, враховуючи, що банківський рахунок [NUMBER] був відкритий за договором № 010758363 банківського обслуговування фізичної особи від 30 вересня 2013 року в рамках пакета послуг "Еліт", де складовими є: поточний рахунок для погашення кредиту [NUMBER] + ощадний рахунок [NUMBER], при цьому поточний рахунок [NUMBER] відкритий для видачі кредиту та оплати кредиту за кредитним договором № CL141954 від 30 вересня 2013 року, суд приходить до висновку, що договір банківського обслуговування фізичної особи від 30 вересня 2013 року № 010758363 не може бути розірваним, а поточний рахунок [NUMBER] закрито, оскільки такий був відкритий відповідно до кредитного договору № CL141954 від 30 вересня 2013 року та додаткових угод до нього з метою видачі кредиту і його погашення. Крім того, приймаючи таке рішення суд виходить з того, що позивачем не було надано суду доказів на підтвердження звернення на адресу відповідача з заявою щодо закриття саме рахунку [NUMBER], доказів істотного порушення відповідачем умов спірного договору, як і доказів сплати всіх належних платежів за договором. Таким чином позовні вимоги позивача по даній справі не підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, приймаючи до уваги результат вирішення справи, а також те, що позивач звільнена від сплати судового збору, суд вважає за можливе витрати по даній справі віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed