Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Позивач, в інтересах якої діє адвокат Книш Сергій Іванович, звернлась до суду із позовом про визнання інформації недостовірною та зобов`язання вчинити дії, просить суд: 1. Визнати недостовірною інформацію відносно [PERSON] , поширену [INFO] [PERSON] на відеозаписі в соціальній мережі «Instagram» на веб- сторі1щі [INFO] через функцію «Stories», а саме: «Вот у моей знакомой [PERSON], у неё детский магазин ... Произошла очень неприятная ситуацию. У неё две девочки работали на постоянной основе. Оказалось, что они воровки. Они постоянно списывали со скидок людей, которые покупали товар, и себе ложили в карман эти деньги. Плюс просто брали деньги в кассе, плюс товар воровали и ещё пили на рабочем месте. Представляете, в детском магазине на рабочем месте они бухали. Это [PERSON] и [PERSON] . На них уже завелц уголовное дело. Написали заявление, будут с адвокатом вестись разбирательства в суде»; «Воровство на суму более 100 000 грн!!!», «Нарабочем месте! Видно как ложит себе разницу в кошелек!!!». 2. Зобов`язати [PERSON] у такий самий спосіб спростувати недостовірну інформацію відносно [PERSON] , поширену [INFO] [PERSON] на відеозаписі в соціальній мережі «Instagram» на веб-сторінці [INFO] через функцію «Stories», а саме: « Вот у моей знакомой [PERSON], у неё детский магазин ...Произошла очень неприятная ситуацию. У неё две девочки работали на постоянной основе. Оказалось, что они воровки. Они постоянно списывали со скидок людей, которые покупали товар, и себе ложили в карман эти деньги. Плюс просто брали деньги в кассе, плюс товар воровали и ещё пили на рабочем месте. Представляете, в детском магазине на рабочем месте они бухали. Это [PERSON] и [PERSON] . На них уже завели уголовное дело. Написали заявление, будут с адвокатом вестись разбирательства в суде»; «Воровство на суму более 100 000 грн!!!», «Нарабочем месте! Видно как ложит себе разницу в кошелек!!!». 3. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 140 000,00 грн. 4. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати: судовий збір в сумі 2942,80 грн., витрат гга професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями (справа 545/2830/20, провадження 2/545/1258/20), 19 жовтня 2020 року суддею Шелудяковим Л.В. отримано цивільну справу за позовом [PERSON] ,в інтересах якої діє адвокат Книш Сергій Іванович до [PERSON] , Instagram LLC про визнання інформації недостовірною та зобов`язання вчинити дії. Ухвалою суду від 30.10.2021 року позов було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків у справі, 17.11.2020 року позивач в інтересах якої діє адвокат Книш Сергій Іванович подали заяву як доказ усунення недоліків в якій просив суд: 1. Визнати недостовірною інформацію відносно [PERSON] , поширену [INFO] [PERSON] на відеозаписі в соціальній мережі «Instagram» на веб- сторі1щі [INFO] через функцію «Stories», а саме: «Вот у моей знакомой [PERSON], у неё детский магазин ... Произошла очень неприятная ситуацию. У неё две девочки работали на постоянной основе. Оказалось, что они воровки. Они постоянно списывали со скидок людей, которые покупали товар, и себе ложили в карман эти деньги. Плюс просто брали деньги в кассе, плюс товар воровали и ещё пили на рабочем месте. Представляете, в детском магазине на рабочем месте они бухали. Это [PERSON] и [PERSON] . На них уже завелц уголовное дело. Написали заявление, будут с адвокатом вестись разбирательства в суде»; «Воровство на суму более 100 000 грн!!!», «Нарабочем месте! Видно как ложит себе разницу в кошелек!!!». 2. Зобов`язати [PERSON] у такий самий спосіб спростувати недостовірну інформацію відносно [PERSON] , поширену [INFO] [PERSON] на відеозаписі в соціальній мережі «Instagram» на веб-сторінці [INFO] через функцію «Stories», а саме: « Вот у моей знакомой [PERSON], у неё детский магазин ...Произошла очень неприятная ситуацию. У неё две девочки работали на постоянной основе. Оказалось, что они воровки. Они постоянно списывали со скидок людей, которые покупали товар, и себе ложили в карман эти деньги. Плюс просто брали деньги в кассе, плюс товар воровали и ещё пили на рабочем месте. Представляете, в детском магазине на рабочем месте они бухали. Это [PERSON] и [PERSON] . На них уже завели уголовное дело. Написали заявление, будут с адвокатом вестись разбирательства в суде»; «Воровство на суму более 100 000 грн!!!», «Нарабочем месте! Видно как ложит себе разницу в кошелек!!!». 3. Зобов`язати Instagram I.C.C. заблокувати веб-сторінку [INFO] щодо [PERSON]якщо у встановлений судом строк не спростує недостовірну інформацію, поширену [INFO] року[PERSON] на відеозаписі в соціальній мережі «Instagram» на веб-сторінці [INFO] через функцію «Stories», а саме: «Вот у моей знакомой [PERSON], у неё детский магазин ...Произошла очень неприятная ситуацию. У неё две девочки работали на постоянной основе. Оказалось, что они воровки. Они постоянно списывали со скидок людей, которые покупали товар, и себе ложили в карман эти деньги. Плюс просто брали деньги в кассе, плюс товар воровали и ещё пили на рабочем месте. Представляете, в детском магазине на рабочем месте они бухали. Это [PERSON] и [PERSON] . На них уже завели уголовное дело. Написали заявление, будут с адвокатом вестись разбирательства в суде»; «Воровство на суму более 100 000 грн!!!», «Нарабочем месте! Видно как ложит себе разницу в кошелек!!!». 4. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 140 000,00 грн. 5. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати: судовий збір в сумі 2942,80 грн., витрат гга професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. Ухвалою від 18.11.2020 року задоволено заяву судді Шелудякова Л.В. про самовідвід, справу №545/2830/20(провадження 2/545/1258/20) за позовом [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Книш Сергій Іванович до [PERSON] , Instagram LLC про визнання інформації недостовірною та зобов`язання вчинити дії передано до канцелярії Полтавського районного суду Полтавської області для повторного авторозподілу, передбаченого ст. 33 ППК України. Ухвалою суду від 19.11.2020 року позовну заяву [PERSON] в інтересах якої діє адвокат Книш Сергій Іванович до [PERSON] , Instagram LLC про визнання інформації недостовірною та зобов`язання вчинити дії, залишено без руху, надавши позивачеві строк для усунення недоліків протягом десяти календарних днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху. Позивач [PERSON] в інтересах якої діє адвокат Книш Сергій Іванович 27.11.2021 року подала до суду заяву, відповідно до якої позивач відмовилася від позовних вимог до Instagram LLC по справі, в іншій частині позовні вимоги підтримала. Ухвалою суду від 30.11.2020 року судом було відкрито провадження у справі. Представником позивача 16.01.2021 направлено до суду в якості електронного доказу копію відеофайла, опублікованого на сторінці відповідача в соціальній мережі Instagram, записаного на електронний носій (компакт-диск DVD-RW Verbatium). Представником позивача 22.01.2021 року, адвокатом Книшем С.І. в інтересах позивача, було подано письмові пояснення до позовної заяви про визнання недостовірною та зобов`язання вчинити дії щодо розрахунку моральної шкоди. Відповідачем у справі в інтересах якої дії адвокат Панченко О.О. було подано до суду відзив на позов від 15.02.2021 року, в якому вона не визнала позов повністю та просила відмовити у задоволенні позову. Позивачем у справі в інтересах якої діє адвокат Книш С.І. було подано відповідь на відзив на позов від 03.04.2021 року. Ухвалою суду від 02.07.2021 року було закрите підготовче провадження та призначена справа до розгляду. Сторони та їх представники в судове засідання, не з`явилися, представники сторін подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Розглянувши подані заяви, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Разом із тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Главою 22 ЦК України визначено перелік особистих немайнових прав фізичної особи, серед яких і право на повагу до гідності та честі (стаття 297 ЦК України) та право на недоторканність ділової репутації (стаття 299 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділову репутацію фізичної чи юридичної особи. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. За ст. 200 ЦК України та ст.1 Закону України «Про інформацію» інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Судом встановлено, що з дослідженого відеозапису - копії відеофайла, наданого представником позивача, вбачається, що відповідачем [PERSON] записаний відеофайл в якому остання висловлює свою думку щодо [PERSON] та дівчат, які працювали у її знайомої [PERSON] , відеофайл розміщений в соціальній мережах Instagram, тобто зазначений у позові відеозапис дійсно був поширений відповідачем [PERSON] в мережі Інтернет. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. При цьому Конституцією України та цивільним законодавством встановлені межі здійснення цивільних прав, відповідно до яких при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб та повинна додержуватися моральних засад суспільства. Пленум Верховного Суду України в пунктах 1, 19 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснив судам, що беручи до уваги положення статей 32, 34 Конституції України, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Як роз`яснено у п.19 цієї Постанови, якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду. Відповідно до частини другої статті 47-1Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. У відеозверненні відповідач вказує наступне: «…Вот у моей знакомой [PERSON], у неё детский магазин ...Произошла очень неприятная ситуацию. У неё две девочки работали на постоянной основе. Оказалось, что они воровки. Они постоянно списывали со скидок людей, которые покупали товар, и себе ложили в карман эти деньги. Плюс просто брали деньги в кассе, плюс товар воровали и ещё пили на рабочем месте. Представляете, в детском магазине на рабочем месте они бухали. Это [PERSON] и [PERSON] . На них уже завели уголовное дело. Написали заявление, будут с адвокатом вестись разбирательства в суде. Воровство на суму более 100 000 грн. нарабочем месте. Видно как ложит себе разницу в кошелек.». Суд вважає, що висловлювання відповідача містять мовні засоби, які характерні для такого роду висловлювань у вигляді порівняння, припущення, тощо, таким чином, висловлювання відповідача є оціночними судженнями. Також судом встановлено, що у викладеному відеоролику відповідачем вжито слова "девочки", "она" та "они", тобто відповідач у спірному відеоролику не посилається на конкретне ім`я - [PERSON] . Крім того, у наданому позивачем відеозверненні не було зазначено, що позивач є уродженкою та на даний час проживає в місті Полтава, жодних відомостей про те що вказані події відбувалися в дитячому магазині « [INFO] », і про те, що позивач з відповідачем перебували в трудових відносинах (доречі, жодного доказу на підтвердження даного факту позивачем до позовної заяви надано не було), відповідачем сказано не було. Окрім цього у місті Полтава є досить багато дитячих магазинів, і відповідачем не було вказано, що цей дитячий магазин знаходиться у місті Полтава, так як серед підписників позивача не лише є жителі міста Полтави, а саме головне, що громадян з прізвищем та ім`ям « [PERSON] » по всій Україні досить багато. Сприйняття позивачем поширеної інформації як такої, що є поширеною відносно неї є припущеннями, не доведеними належними та допустимими доказами. У цьому разі обов`язковою обставиною, яка підлягає доведенню, є встановлення факту сприйняття таким же чином поширеної інформації іншими особами, які переглянули відеоролик, однак зазначеного позивачем доведено не було. Відповідна правова позиція викладена у постанові КЦС ВС від 30.10.2019 року у справі № 307/2803/16-ц. Заявлені позивачем свідки до суду не з`явилися, не повідомивши про причини своєї неявки. На повторному виклику свідків до суду ні позивач, ні його представник не наполягали. Згідно частини першої статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права При з`ясуванні фактів, з якими Закон пов`язує відшкодування моральної шкоди, слід виходити з вимог статей 11467, 1187 Цивільного кодексу України, які визначають підстави покладання обов`язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування. Частиною другою статті 23 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до роз`яснень, даних в пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4, моральна шкода це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з п.4 Постанови № 4 у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Суд зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 Постанови №4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та достатніх доказів на підтвердження факту заподіяння моральної шкоди відповідачем, тому відсутні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення моральної шкоди. Статтею 141 ЦПК України визначено механізм розподілу судових витрат між сторонами, частиною один якої встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed