Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

У січні 2016 року ПрАТ "Лізинг інформаційних технологій" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 18 жовтня 2013 року між ПрАТ "Лізинг інформаційних технологій" в особі ФОП [PERSON] та відповідачем був укладений договір № 120593117 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання, а саме: сумочки жіночої Shimmer BD2238S31_N, вартістю 6 181 грн. 43 коп. Даний договір укладався на строк протягом якого відповідач зобов'язувався сплачувати чергові платежі. Відповідно до п. 3.1, 5.4.2 даного договору у відповідача перед позивачем виникли зобов'язання щодо сплати орендних платежів. [PERSON] лише частково сплатила суму заборгованості в розмірі 618 грн. 14 коп. Посилаючись на те, що позивач свої зобов'язання за договором виконав належним чином, надавши обладнання [PERSON] у відповідні строки та належної комплектації, а відповідач взяті на себе зобов'язання щодо сплати платежів не виконала, позивач просив стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ "Лізинг інформаційних технологій" суму заборгованості за невиконання договірних зобов'язань у розмірі 46 806 грн. 51 коп. та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у позовній заяві просили розглядати справу у їх відсутність, позов підтримують в повному обсязі та не заперечують проти постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини поважності неявки, суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Суд, вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні 18 жовтня 2013 року між ПрАТ "Лізинг інформаційних технологій" в особі ФОП [PERSON] та відповідачем був укладений договір № 120593117 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання, а саме: сумочки жіночої Shimmer BD2238S31_N (а. с. 13). ФОП [PERSON] діяла від імені та за дорученням позивача на підставі довіреності № 02060701 від 07.06.2011 року (а.с. 29). Відповідно до п. 1.1 умов договору клієнт приймає участь у системі LeaseІТ, зокрема отримує обладнання та інші товари від постачальника - учасників системи LeaseІТ, а також отримує послуги на умовах, визначених обраним клієнтом Пакетом LeaseІТ, а оператор LeaseІТ зобов'язується на підставі заяви клієнта забезпечити передання клієнту товарів ( ІТ-обладнання, запасних частин, комплектуючих, витратних матеріалів тощо) обраним клієнтом Постачальників та надання клієнту послуг за умовами виконання клієнтом вимог, передбачених пакетом LeaseІТ. Згідно із актом приймання-передачі майна від 18 жовтня 2013 року № 120593117 позивач передав відповідачеві, а останній - отримав від лізингодавця сумочку жіночу Shimmer BD2238S31_N, вартістю 6 181грн. 43 коп. (а.с. 21). Сторони визначили, що Правила отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseІТ є невід'ємною частиною договору - п. 1.2 договору (а.с. 14-20). Пунктом 8.1. даного договору передбачено, що строк дії договору - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. Відповідно до ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом. Ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" визначено, що фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). За приписами ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 10 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингодавець зобов'язаний передбачені договором строки надати лізингоодержувачу предмет лізингу у стані, що відповідає його призначенню та умовам договору. Факт належного виконання лізингодавцем взятого на себе обов'язку щодо передачі лізингоодержувачу предмета лізингу підтверджується актом приймання-передачі майна від 18 жовтня 2013 року № 120593117 (а.с. 21). Відповідно до п.6.12. Правил отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseІТ у випадку суттєвих змін встановленого Національним банком України курсу долара США чи євро по відношенню до української гривні, оператор LeaseІТ залишає за собою право в односторонньому порядку відповідно збільшити платіж, про що повідомляється клієнту в рахунку на оплату чергового поточного платежу. Згідно п. 3 ч. 2 ст.11 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингоодержувач зобов'язаний відповідно до умов договору своєчасно сплачувати лізингові платежі. Пунктом 5.4.2. договору про отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг в системі передбачено обов'язок лізингоодержувача своєчасно в повному обсязі сплачувати платежі, визначені пакетом LeaseІТ та цим договором. Строки та порядок сплати лізингових платежів встановлені у п. п. 6.1.- 6.11. Правил отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseІТ. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не виконала взяті на себе за договором № 120593117 від 18 жовтня 2013 року зобов'язання щодо своєчасної та у повному обсязі сплати лізингових платежів, допустила заборгованість у сумі 46 806 грн. 51 коп., що підтверджується розрахунком (а.с. 22), а саме: - 5 563грн. 29 коп. -компенсація вартості товару; - 41 107 грн. 26 коп. - плата за прострочення щомісячних платежів. - 132 грн. 96 коп. - компенсація понесених витрат, пов'язаних з отриманням виконання зобов'язання. У позовній заяві представник позивача зазначив, оскільки відповідачем була сплачена лише частина заборгованості у розмірі 618 грн. 14 коп., просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором у розмірі 46 806 грн. 51 коп. Згідно ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, одним з яких є сплата неустойки. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним договором відповідач порушив норми законодавства та умови договору. Позивачем було надано розрахунки по заборгованості за вказаним договором ( а.с. 22), з якими суд погоджується. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідач не скористався своїм правом надати заперечення проти заявлених позовних вимог ПрАТ "Лізинг інформаційних технологій", не надала доказів, які б могли спростовували розрахунки позивача щодо нарахування заборгованості. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а з відповідача слід стягнути на користь позивача 46 806 грн. 51 коп. Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача в дохід держави підлягають витрати по оплаті судового збору в розмірі 1378, оскільки ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва було відстрочено позивачу сплату судового збору до ухвалення судового рішення по справі та на день винесення рішення ними сума судового збору не сплачена. На підставі викладеного та

Outcome: approved