Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду 28.03.2017 року з даним позовом, який підтримуючи в судовому засіданні він та його представник, пояснили, що він /позивач/ являється власником будинку [ADDRESS] а також земельної ділянки для обслуговування житлового будинку. Його сусідка відповідачка [PERSON], яка проживає в [ADDRESS], самовільно побудувала на своїй земельній ділянці вигрібну яму незаконно та без його дозволу як суміжного землекористувача. В зв'язку з тим, що септик знаходиться в близькості до його будинку в спекотну пору року він не може відчинити вікна свого будинку, оскільки повітря забруднене неприємним та шкідливими запахами. Вищевказана вигрібна яма не відповідає нормам передбаченим п. 2.21 Наказу Міністерства охорони здоров'я України «Про затвердження Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць» від 17.03.2011 № 145, а саме тим, що вигріб повинен бути водонепроникним та мати щільно прилягаючу кришку, а пунктом 2.22Наказу Міністерства охорони здоров'я України «Про затвердження Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць» від 17.03.2011 №145 передбачено, що вигреби повинні бути віддалені від меж земельних ділянок навчальних та лікувально-профілактичних закладів, стін житлових та громадських будівель і споруд, майданчиків для ігор дітей та відпочинку населення на відстань не менше 20 м. Також, при спорудженні вигрібної ями не було дотримано вищевказану норму, а саме вигріб знаходиться на відстані 17 метрів від стін його житлового будинку і не було дотримано необхідної відстані від його індивідуального колодязю, передбаченої п. 2.22 Наказу Міністерства охорони здоров'я України «Про затвердження Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць» від 17.03.2011 № 145. Вказані порушення норм які були допущені його сусідами - відповідачкою під час будівництва септика призвели до попадання рідких відходів в його колодязь, відповідно вода в ньому не відповідає вимогам ДСанПіН 2.2.4-171-10 «Гігієнічні вимоги до води питної, призначеної для споживання людиною" затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України12.05.2010 N 400. Його батьки, [PERSON] та [PERSON], які протягом довгого часу проживали в їхньому будинку та використовували для пиття воду з вищенаведеного колодязя, хворіли однією й тією ж хворобою «карцинома сигмовидної кишки», що підтверджується випискою з історії хвороби № 2958 виданої Івано-Франківським обласним клінічним онкологічним диспансером та консультативною довідкою від 21.07.2016 року виданою Коломийським міжрайонним онкологічним диспансером. І з метою добровільного врегулювання вищезазначеного проблемного питання ним, з відповідачкою неодноразово проводилась роз'яснювальна робота з проханням усунути зазначені порушення. Але жодних результатів це не дало і тому відповідно, він був змушений вирішувати дану проблему в адміністративному порядку. Так, в 2011 році він звернувся до Коломийської прокуратури. На підставі його звернення було проведено перевірку Коломийською районною санітарно-епідеміологічною станцією в присутності сільського голови с. Шепарівці Терпелюка І. П. та було відібрано пробу води з його криниці для лабораторного дослідження в Коломийській райСЕС. Згідно протоколу № 1588 дослідження питної води від 28.07.2011 року - по санітарно-хімічних показниках вода відповідала вимогам ДСанПіН 2.2.4.171-10. Також, комісією Коломийської райСЕС та Шепарівцівської сільської ради вирішення зазначеного спірного питання було розглянуто не об'єктивно, а саме були підтримані інтереси відповідачів, а не його, що підтверджується тривалим розглядом його звернень та неприйняттям дійових заходів, щодо усунення відповідачами порушення чинного законодавства, щодо розміщення вигрібних ям, як наслідок не усунення зазначеного порушення відповідачами навіть на сьогоднішній день. Окрім того, ним були надіслані звернення в Коломийську районну державну адміністрацію, відділ регіонального розвитку містобудування та архітектури Коломийської районної державної адміністрації з проханням у допомозі вирішення його проблеми з сусідами. Нічого крім стандартних відписок він так і не отримав. Для вирішення проблеми з самовільно збудованою вигрібною ямою, він також, звертався в Державну екологічну інспекцію в Івано-Франківській області а також Управління архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області. Звідки отримав відповідь, що дане питання відноситься до компетенції органів місцевого самоврядування, а також органів санепідемстанції. Разом з ти актом обстеження земельної ділянки від 16.03.2017 року комісією в складі голови земельної комісії, в присутності сільського голови та спеціаліста землевпорядника, встановлено відстані від септика [PERSON] до старої криниці становить 17 метрів, а відстань до нової криниці становить 5,5 метрів та рекомендовано знайти спільне вирішення даного питання, в іншому випадку рекомендовано звернутися до суду. Пунктом 5 Постанови Пленуму Вищого Спеціаліованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 роз'яснено, що відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК). А, згідно пунктів 1, 4 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Ним, [PERSON], були використані всі засоби щодо врегулювання даної проблеми в адміністративному порядку. Але всі вони не дали жодного результату. Його сусіди й надалі забруднюють його колодязь рідкими відходами зі свого септика та забруднюють повітря неприємними та шкідливими запахами. Тому він змушений звернутися в суд для вирішення даної проблеми. В повсякденному житті, він та його сім'я, користуються водою з колодязю, готують їжу, час від часу в когось з них різко погіршується стан здоров'я і все це через рідкі речовини, які потрапляють в їхній індивідуальний колодязь з незаконно збудованого сусідського септику. Також він дуже переживає через ситуацію, яка ставить під загрозу здоров'я його сім'ї. Відповідач на його прохання щодо перенесення септику - ігнорує. Тому за заподіяну моральну шкоду, так як порушені його інтереси, він просить суд стягнути на його користь моральну шкоду в сумі 50 000, 00 гривень. Відповідно до вимог діючого законодавства, а саме ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі, неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдана, за наявності її вини. Він, [PERSON] являється батьком трьох неповнолітніх дітей і разом зі своєю дружиною, піклується про їх здоров'я, тому не може допустити, щоб його сім'я пила шкідливу воду із своєї криниці, яку відповідачі забруднюють своїми помиями, рідкими відходами, не хоче, щоб його діти на своєму подвір'ї дихали шкідливим повітрям із неприємними запахами, який іде від цієї вигрібної ями. Просить суд ухвалити рішення, яким зобов'язати [PERSON], яка проживає за адресою [ADDRESS] демонтувати за власний рахунок вигрібну яму за адресою: [ADDRESS], яка розміщена без дотримання вимог щодо санітарних норм і правил та в порушення вимог пункту 1, 4 ст.376 ЦК України і зобов'язати відповідачку виплатити на його користь моральну шкоду в сумі - 50 000, 00 (п'ятдесят тисяч) гривень, а також понесені ним судові витрати стягнути з відповідача. Відповідач та її представник не визнали позов та пояснили, що септик в господарстві відповідачки був споруджений згідно робочого проекту від квітня 1995 р. та Технічних умов № 20-95, згідно розпорядження райвиконкому № 65-р від 07.03.1995 р. та погоджений Коломийською райсанепідемстанцією, згідно якого, септик розміщено в крайній праві точці біля її паркану на відстані від будинку 9,5 м та від будинку сусіда [PERSON] 13,5 м. Крім того, зазначають, що каналізаційний септик встановлений із товстостінної стальної ємкості, яка попередньо пройшла обробку на герметизацію із мінімальною потужністю 0,13 м3 стоків на добу, та встановлено фільтруючі колодці, що підтверджено листом Коломийської районної санітарно-епідеміологічної станції № 03-4/1337 від 04.08.2011 року, де сказано, що під час проведення перевірки буд. [ADDRESS], слідів розливів нечистот по земельній ділянці не виявлено, а відібрані проби з криниці позивача для лабораторного дослідження відповідають по санітарно - хімічних показниках вимогам ДСанПіН 2.2.4.171-10, згідно протоколу дослідження № 1588 від 28.07.2011 року. Також не відповідає дійсності твердження позивача щодо хвороби батьків через септик, що розташований на її ділянці, оскільки відібрані проби з криниці позивача для лабораторного дослідження відповідають по санітарно - хімічних показниках вимогам ДСанПіН 2.2.4.171-10, згідно протоколу дослідження № 1588 від 28.07.2011 року. Щодо поганого запаху в криниці сусіда та не можливості пити воду, зазначає, що криниця знаходиться в безпосередній близькості до будинку [PERSON] і тому є ймовірність, що дощові стоки безпосередньо потравляють в криницю. Крім того, вважає, що нову криницю позивач навмисне викопав у 2016 році у безпосередній близькості до септика (5,5 м.) для створення спірних ситуацій. Одночасно повідомляє, що у квітні 2016 р. до неї звернувся [PERSON], щодо погодження будівництва будинку, кут в якому буде знаходитися в безпосередній близькості до септика, а саме 6 м., на що вона йому вказала, що буде порушено Норми розміщення господарських будівель біля житлового будинку визначаються в Державних будівельних нормах "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень" 360-92, затверджених наказом Державного комітету України у справах містобудування і архітектури від 17 квітня 1992 року № 44. Також зазначає, що будинок [PERSON] знаходиться в безпосередній близькості до меж розмежування земельних ділянок, в окремих місцях 20 см. і всі дощові води потрапляють на її земельну ділянку, відсутнє інсоляція ділянки, постійний застій води. В разі побудови, ще 7 м. будинку її земельна ділянка буде повністю в дощових стоках від будинку [PERSON], також було запропоновано провести будівництво будинку із іншої сторони діючого будинку, для уникнення непорозумінь та небажаних ситуацій. Щодо відшкодування моральної шкоди заперечує, надіється на розуміння та правильність винесення рішення Коломийським міськрайонним судом. Просить суд в позові [PERSON] до неї відмовити повністю. Представник третьої особи без самостійних вимог: відділу регіонального розвитку містобудування та архітектури Коломийської районної державної адміністрації звернувся до суду з письмовою заявою про те, що проти позову не заперечує та просить справу розглядати у його відсутності. А, представник третьої особи без самостійних вимог: Шепарівцівської сільської ради підтвердила участь представника сільської ради у обстеженні господарства відповідачки та складання відповідного акту, покладається на погляд суду щодо вирішення даного позову. З'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до наступних висновків. Встановлено, що позивач являється власником будинку [ADDRESS], а також власником земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, що підтверджується договором дарування будинку від 12 липня 2013 року/а.с.24-25/ та витягами з держреєстру /а.с.26-27/. Відповідачка, яка проживає за адресою: [ADDRESS], самовільно побудувала на своїй земельній ділянці вигрібну яму, що підтверджується листом відділу регіонального розвитку містобудування та архітектури Коломийської районної державної адміністрації Івано-Франківської області № 45/01-05 від 12.07.2016 року, в якому зазначено що жительці [ADDRESS] [PERSON], на спорудження вигрібної ями дозвіл не надавався/а.с.14/. Згідно п 1.1 Наказу Міністерства охорони здоров'я України «Про затвердження Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць» від 17.03.2011 № 145 вигрібна яма - інженерна споруда у вигляді поглиблення в землі, виконана з водотривкого матеріалу, призначена для збирання та зберігання рідких відходів, наземна частина якої обладнана щільно прилягаючою кришкою та решіткою для відокремлення твердих відходів. Вищевказана вигрібна яма в господарстві відповідачки була споруджена незаконно та без погодження із позивачем як суміжним землекористувачем. І в зв'язку з тим, що септик знаходиться в близькості до будинку позивача в спекотну пору року для позивача виникають труднощі у відкритті вікон свого будинку, оскільки повітря забруднене неприємним та шкідливими запахами. Оскільки в Законі України «Про охорону навколишнього природного середовища», а саме ст. 12 передбачено обов'язки громадян, які пов'язані з бережливим ставленням до природи, її охорони та раціонального використання її багатств відповідно до вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища; одним з обов'язків є непорушення екологічних прав та законних інтересів інших громадян, то вищевказана вигрібна яма не відповідає нормам передбаченим п. 2.21 Наказу Міністерства охорони здоров'я України «Про затвердження Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць» від 17.03.2011 № 145, а саме тим, що вигріб повинен бути водонепроникним та мати щільно прилягаючу кришку. А, пунктом 2.22 Наказу Міністерства охорони здоров'я України «Про затвердження Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць» від 17.03.2011 №145 передбачено, що вигреби повинні бути віддалені від меж земельних ділянок навчальних та лікувально-профілактичних закладів, стін житлових та громадських будівель і споруд, майданчиків для ігор дітей та відпочинку населення на відстань не менше 20 м. Однак відповідачкою при спорудженні вигрібної ями не було дотримано вищевказану норму, а саме вигріб знаходиться на відстані 17 метрів від стін житлового будинку позивача, що підтверджується Топопланом земельної ділянки [ADDRESS] на якому чітко зазначено місце розташування септика та будинку позивача /а.с.10/. Окрім того, під час будівництва вигребу не було дотримано необхідної відстані від індивідуального колодязю позивача, передбаченої п. 2.22 Наказу Міністерства охорони здоров'я України «Про затвердження Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць» від 17.03.2011 № 145, а саме, що в умовах нецентралізованого водопостачання вигреби на території присадибної ділянки повинні бути віддалені від індивідуальних колодязів і каптажів джерел на відстань не менше 20 м, при цьому відстань від вигребів до громадських колодязів і каптажів джерел повинна бути не менше 50 м. Також, при цьому слід враховувати напрямок схилу ділянки. Даний факт підтверджується Топопланом земельної ділянки [ADDRESS] на якому чітко зазначено місце розташування септика та індивідуального колодязя позивача/а.с.10/. Порушення норм які були допущені відповідачкою під час будівництва септика призвели до попадання рідких відходів в колодязь позивача, відповідно вода в ньому не відповідає вимогам ДСанПіН 2.2.4-171-10 «Гігієнічні вимоги до води питної, призначеної для споживання людиною", затверджених наказом Міністерства охорони здоров'я України 12.05.2010 р. № 400, що підтверджується результатом санітарно - мікробіологічного дослідження № 44 від 30.06.2016 року, а також результатом санітарно - мікробіологічного дослідження № 33/357 від 01.07.2016 року/а.с.11-12/. З причин довгого часу використання для пиття воду з вищенаведеного колодязя вважає позивач його батьки хворіли однією й тією ж хворобою «карцинома сигмовидної кишки», що підтверджується випискою з історії хвороби № 2958, виданої Івано-Франківським обласним клінічним онкологічним диспансером та консультативною довідкою від 21.07.2016 року, виданою Коломийським міжрайонним онкологічним диспансером/а.с.22/. В 2011 році за зверненням позивача до Коломийської прокуратури і дорученням останньої було проведено перевірку Коломийською районною санітарно-епідеміологічною станцією в присутності сільського голови с. Шепарівці Терпелюка І. П. з відібранням проб води з криниці позивача для лабораторного дослідження в Коломийській райСЕС та згідно протоколу № 1588 дослідження питної води від 28.07.2011 року - по санітарно-хімічних показниках вода відповідала вимогам ДСанПіН 2.2.4.171-10. Даний факт підтверджується листом вих. № 03-4/1337 від 04.08.2011 року /а.с.13/. Також, актом обстеження земельної ділянки від 16.03.2017 року комісією в складі голови земельної комісії, в присутності сільського голови та спеціаліста землевпорядника, встановлено відстані від септика [PERSON] до старої криниці становить 17 метрів, а відстань до нової криниці становить 5,5 метрів та рекомендовано знайти спільне вирішення даного питання, в іншому випадку рекомендовано звернутися до суду /а.с.28/. Згідно Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 п. 5 роз'яснено, що відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно. А, згідно п.п. 1, 4 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Посилається позивач, що ним були використані всі засоби щодо врегулювання даної проблеми в адміністративному порядку. Але всі вони не дали жодного результату. Відповідачка й надалі забруднює його колодязь рідкими відходами зі свого септика та забруднює повітря неприємними та шкідливими запахами. Хоча позивач доводить своїми поясненнями, що в повсякденному житті він та його сім'я, користуються водою з колодязю, готують їжу, час від часу в когось з них різко погіршується стан здоров'я і все це через рідкі речовини, які потрапляють в їхній індивідуальний колодязь з незаконно збудованого сусідського септику. Також вказує, що він переживає через ситуацію, яка ставить під загрозу здоров'я його сім'ї, а відповідачка на його прохання щодо перенесення септику - ігнорує, тому вважає доведеною спричинення йому моральної шкоди в сумі 50 000, 00 гривень. Однак, суд вважає, що відповідно до вимог діючого законодавства, а саме ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав і моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі, неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдана, за наявності її вини, а такої вини відповідачки не доведено позивачем, тому в цій частині суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову. Суд критично оцінює пояснення відповідачки щодо непричетності до порушення нею під час будівництва септика санітарних норм та правил утримання територій, що призвели до попадання рідких відходів в колодязь позивача, оскільки вони спростовуються як поясненнями позивача так і доданими та проаналізованими судом доказами, які наведені вище. З наведених підстав суд вважає за можливе задовольнити позов частково, зобов'язавши відповідачку демонтувати за власний рахунок вигрібну яму за адресою [ADDRESS], яка розміщена без дотримання вимог щодо санітарних норм і правил, щоб усунути допущені порушення та стягнути судові витрати в частині сплати за наведену вимогу, а в решту позову відмовити з наведених причин. На підставі ст.,ст. 16, 23, 257, 267, 376 ЦК України, п.5 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" та

Outcome: partial