Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

Представник позивача АТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути заборгованість з відповідачки [PERSON] за кредитним договором від 19.02.2014 року у розмірі 30064 гривень 69 копійок та судові витрати у розмірі 2102 гривень 00 копійок. Позовна заява мотивована тим, що 19 лютого 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання останньою анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За умовами вказаного договору позичальник отримав кредит у розмірі 300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому збільшився і становив 11000,00 гривень. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті: www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконувала, на вимоги банку не реагувала, унаслідок чого утворилася заборгованість за кредитом, яка станом на 07.09.2020 року становила 30064,69 грн., з яких заборгованість за простроченим тілом кредиту 23380,74 грн., заборгованість за простроченими відсотками 6683,95 грн., яку в добровільному порядку не погашає. Представник позивача у позовній заяві заявляв клопотання про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні заперечили щодо задоволення позовних вимог, подали до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначили, що відповідачка не брала кредитні кошти у позивача та не порушувала правила та умови кредитування. Відповідачка є жертвою невстановлених на даний час шахраїв та їх дій. 22.07.2019 року до чергової частини Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області надійшла заява відповідачки про те, що в період часу з 28.02.2019 року по 14.06.2019 року невідома особа з її кредитної банківської картки «ПриватБанку» викрала кредитні кошти. За даним фактом слідчим СВ Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області були внесені відомості до ЄРДР №12019150270000346 за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 190 КК України. На адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якому останній зазначив, що у відповідачки є перед ПАТ КБ «ПриватБанк» не виконане зобов`язання щодо погашення за договором кредиту, який належним чином був складений, відповідає вимогам законодавства України і, відповідно, повинен виконуватися відповідачем. Щодо твердження відповідачки з приводу зняття з карткового рахунку грошових коштів шляхом шахрайських дій, представник позивача зазначив, що відповідачкою порушено вимоги Умов та правил надання банківських послуг, за якими вона зобов`язалася, що у разі проведення незаконних операцій з компонентами платіжних систем, негайно надати заяву банку про постановлення карти в стоп-лист платіжної системи. У зв`язку з відсутністю доказів звернення відповідачки в Банк із заявою про внесення картки в стоп-лист платіжної системи, а також будь-яких звернень відповідачки про втрату карти, заперечення відповідачки не можуть прийматися судом до уваги оскільки являються необґрунтованими. Додатково зауважив, що відкрите кримінальне провадження за заявою відповідачки не є підставою звільнення останньої від взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Жодних доказів того, що операції здійснювала інша особа до суду не надано. Вислухавши думку відповідача та його представника, врахувавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Позивач ПАТ КБ «Приват Банк» змінив тип товариства з публічного на приватне 21.05.2018 року без зміни їх організаційно-правової форми: приватне акціонерне товариство. Оскільки відповідно до змісту абзацу 3 частини 2 статті 5 Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-ІV від 17.09.2008 року (із змінами та доповненнями) зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням, ураховуючи, що банком здійснено відповідну державну реєстрацію зміни назви юридичної особи, відсутні юридичні підстави для залучення до участі у справі їх правонаступника, а тому в ході розгляду цього судового провадження слід враховувати нове найменування позивача: АТ КБ «Приват Банк». Згідно зі статутом АТ КБ "Приват Банк", затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 21.05.2018 № 519, АТ КБ "Приват Банк" є правонаступником ПАТ КБ "Приват Банк". Судом встановлено, що 19 лютого 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання останньою анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За умовами вказаного договору позичальник отримав кредит у розмірі 300,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому збільшився до 11000,00 грн. До кредитного договору Банк додав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку ресурс: архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/. Відповідно укладеного договору відповідач взяла на себе зобов`язання своєчасно та у повному обсязі здійснювати повернення кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами. Своїх зобов`язань за кредитним договором [PERSON] не порушувала, що підтверджується наданими позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 19.02.2014 року, а саме, із наданого розрахунку вбачається, що починаючи з 01.06.2015 року до 19.11.2019 року, вона користувалася кредитними коштами, сплачувала заборгованість за кредитом та відсотки за його користування та інші платежі. Також, із поданого розрахунку вбачається, що починаючи з 28.02.2019 року з рахунку зафіксовано зняття кредитних коштів, на які в подальшому було здійснено відповідні нарахування (а.с. 7-13). Згідно копії витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань, 22.07.2019 року [PERSON] звернулася до Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області із заявою щодо вчинення шахрайських дій, яка 22.07.2019 року внесена до ЄРДР за № 12019150270000346 та розпочато досудове розслідування (а.с. 114). Постановою про закриття кримінального провадження від 14.06.2020 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019150270000346 від 22.07.2019 року закрито. (а.с. 77). Відповідно до ухвали Новобузького районного суду Миколаївської області від 01.02.2021 року, постанову про закриття кримінального провадження від 14.06.2020 року винесену слідчим в кримінальному провадженні №12019150270000346 від 22.07.2019 року скасовано (а.с. 110-113). Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов`язку, які виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, в тому числі з договорів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором, банк або інша фінансова установа, зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту. Пунктом 6.6 Правил користування платіжною картою передбачено, що у випадку виявлення факту несанкціонованого доступу до карткового рахунку через Інтернет, клієнт повинен подати заяву в банк з приводу вказаного питання. Банк в свою чергу представляє інтереси клієнта в міжнародній платіжній системі з питань повернення несанкціонованого списання суми. Згідно зі ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його ж рахунка, банк повинен негайно, після виявлення порушення, зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до п. 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління НБ України від 05 листопада 2014 року N 705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного предявлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Пунктом 3.1.3. Правил користування платіжною карткою передбачено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту карки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступила письмова заява держателя про закриття рахунку. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, суд вважає, що [PERSON] виконала свої обов`язки перед банком щодо погашення заборгованості за договором кредиту, відповідно до умов договору, повідомила банк про несанкціоноване списання грошових коштів з її рахунку та звернулася до правоохоронних органів з приводу вчинення шахрайських дій з картковим рахунком. У свою чергу, позивачем не надано належних доказів, що відповідач своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Аналогічний висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року № 6-71 цс 15, який відповідно до вимог ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні вказаних норм права, а саме, відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed