Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів ПП [PERSON], ПП [PERSON] з позовною заявою після уточнення якої остаточно просить розірвати договір підряду, укладений між позивачем та відповідачем ПП [PERSON] від 28.11.2013року, стягнути з відповідачів в солідарному порядку матеріальну шкоду в сумі 17500 грн., моральну шкоду в сумі 5000 грн., матеріальну шкоду витрачену позивачем на лікування в сумі 797,05 грн., а також пеню в розмірі 525 грн., посилаючись на ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» та ст.ст. 651,1167 ЦК України. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що вона 28.11.2013 року уклала договір з ПП [PERSON], на виготовлення та встановлення вікон з ПВХ загальною площею 17,263 кв. метри та металевих дверей. Позивач сплатив відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 17 500 грн, що підтверджується товарним чеком №1. Згідно п. 4.2. Договору, відповідач ПП [PERSON] зобов"язався виготовити та доставити вироби на протязі 30 робочих днів. Проте, здійснення робіт та встановлення конструкцій не розпочалося до теперішнього часу. Після цього, позивач неодноразово звертався до відповідача про виконання договірних обов"язків передбачених укладеним договором, але коли вона приїздила, офіс був закритий, телефон вимкнений. 11.02.2014року позивачем було направлено рекомендованим листом претензійний лист ПП [PERSON] про розірвання договору та повернення грошей, однак відповіді позивач не отримала. Тому позивач вважає, що відповідачі порушили умови договору і тому вона має підстави для його розірвання та повернення сплачених коштів, а також пені. Крім того, позивач зазначала, що діями відповідачів їй спричинено моральну шкоду, яка полягає у тому, що в наслідок неправомірних дій відповідачів в неї погіршився стан здоров"я, у зв"язку з чим вона перебувала на лікуванні, тому просить стягнути з відповідачів моральну шкоду та витрати на лікування. Позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, причину своєї неявки суду не повідомили. Відповідачем [PERSON] було надано через канцелярію суду заяву, в якій він зазначив, що ні позивача ні співвідповідача [PERSON] він не знає та жодних договорів з цими особами не укладав. Крім того зазначив, що ніколи не був зареєстрований як приватний підприємець на підтвердження чого надав копію довідки Державної реєстраційної служби України згідно якої за параметрами пошуку [PERSON] відступні відомості у Єдиному Державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. Заслухавши пояснення позивача його представника, свідчення свідків - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, котрим суд виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, прийняте на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 214 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують. 28.11.2013року між позивачем та ПП [PERSON] був укладений письмовий договір на виготовлення та встановлення вікон з ПВХ загальною площею 17,263 кв. метри та металевих дверей, вартість вказаних виробів складає 19000грн. Відповідно до п.3.1 вказаного договору замовник зобов'язується сплатити вартість замовлення, яка складає 19000 грн. та після чого виконавець зобов'язується виготовити та доставити замовлення на протязі 30 робочих днів. Відповідно до ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 3 ЗУ від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані: видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов'язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції. Статтею 2 Закону України від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" визначено, що розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну. Виходячи із системного аналізуючи зазначених норм закону, суд приходить до висновку, що підтвердження факту проведення розрахунку за договором є розрахунковий документ і сплата готівкових грошових коштів за договором не може підтверджуватись іншими доказами зокрема показами свідків, Однак, в супереч приписам Закону, позивачем не надано розрахункового документу на підтвердження факту сплати ПП [PERSON] грошових коштів в сумі 17 500 грн.. Зазначення у самому договорі від руки, що оплачено 9500 грн., судом не приймається як доказ, за відсутності розрахункового документу передбаченого Законом. За відсутності допустимих доказів оплати позивачем за договором укладеним з ПП [PERSON] коштів в сумі 17500 грн., підстави для їх стягнення як спричинених збитків - відсутні. Позивачем надано до матеріалів справи копію товарного чеку від 11.12.2013року (оригінал судом оглянутий), з відбитком печатки Фізичної особи підприємця [PERSON], згідно якого сплачено за ПВХ конструкції 17500 грн. У судовому засіданні позивачем, а також за свідченнями свідка [PERSON] (чоловіка позивача) зазначено, що грошові кошти в сумі 17500грн., які вказані як сплачені у товарному чеку, [PERSON] сплачувала саме відповідачу ПП [PERSON], а [PERSON] отримав кошти видав їм вказаний товарний чек, однак печатку поставив ПП [PERSON] Тобто за позицію позивача та свідченнями свідка [PERSON] вбачається, що ніяких договірних відносин у них із ПП [PERSON] не було. Так, відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд вважає недоведеним позивачем факт укладання договору між нею та ПП [PERSON] та факту сплати нею вказаній особі грошових коштів в сумі 17 500 грн., тому підстави для стягнення вказаних коштів, як спричинених збитків - відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України (на який посилається позивач в обґрунтування своїх вимог) договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Позивачем не доведено істотного порушення ПП [PERSON] договору , укладеного 28.112013р. останнім із позивачем, тому підстави для його розірвання передбачені ч.2 ст. 651 ЦК України відсутні. За відсутності доказів укладання позивачем із ПП [PERSON] договору, підстави для його розірвання також відсутні. Відповідно до ч.5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. За п.п.4.1, 4.2 договору укладеного між позивачем та ПП [PERSON], останній зобов'язується виготовити та доставити вироби - вікна та двері, протягом тридцяти робочих днів після сплати позивачем вартості замовлених виробів. За відсутності сплати за вказаним договором вартості замовлених виробів, перебіг строку їх виготовлення та доставки не сплив, тому підстави для застосування в даному випадку положень ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» - відсутні. За відсутності доказів порушення прав позивача, неправомірними діями або бездіяльністю відповідачів, підстави для відшкодування моральної шкоди передбаченої ст. 1167 ЦК України - відсутні. Що стосується позовних вимог в частині стягнення витрат на лікування в сумі 797,05 грн., то суд зазначає наступне. Так, з позивачем надані копії квитанцій щодо купівлі медикаментів, але в судовому засіданні не встановлено зв'язку із переліком придбаних медикаментів з хворобою позивача, та факту того, що хвороба виникла у зв'язку з настанням вищевказаних подій. Суд зазначає, що допитані у судовому засіданні свідки лише вказували на невиконання укладених між ними та [PERSON] або [PERSON] договорів на встановлення вікон, та на їх думку шахрайських дій відповідачів, однак наявність в діях відповідачів шахрайства, в тому числі по відношенню до позивачки підтверджується обвинувальним вироком суду, який на даний час відсутній, тому свідчення вказаних свідків у відповідності до ч.2 ст. 59 ЦПК України не є допустимим доказом по даній справі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed