Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

Директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Європартнер фінанс» Адамський О.В. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , в якій просить суд стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] грошові кошти в розмірі 31626,28 грн. за прострочення виконання зобов`язання, встановленого рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12.06.2014 по справі №635/2938/14-ц, з яких 3% річних 8306,90 грн., а також 23319,38 грн інфляційні втрати. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що 18 серпня 2006 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено кредитний договір №6/1/09/2006/840-К/020 на суму 19800 доларів США під 10.5% річних з терміном погашення до 17.08.2016. В якості забезпечення виконання зобов`язання [PERSON] передав банку в іпотеку квартиру. Крім того, між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено договір поруки №6/1/09/2006/840-П021 від 18.08.2016. Банк свої зобов`язанням за договором від 18.08.2016 виконав, а відповідачі порушили умови договору, не повернули своєчасно банку грошові кошти. У зв`язку з приведенням статуту у відповідність ВАТ КБ «Надра» змінила назву на ПАТ КБ «НАДРА». Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12.06.2014 по справі №635/2938/14-ц позов ПАТ «КБ «Надра» задоволено частково, стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором №6/1/09/2006/840-К/020 від 18.08.2006 в сумі 89175,58 грн. та судовий збір в розмірі 445,89 грн. Рішення суду по справі №635/2938/14-ц було виконано [PERSON] лише 13.04.2020 шляхом виплати суми. 19 травня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Європартнер Фінанс» було укладено договір №GL3N217258 про відступлення права вимоги від 19.05.2020 за яким ТОВ «Європартнер Фінанс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] , [PERSON] . Внаслідок несвоєчасного виконання відповідачами рішення суду від 12.06.2014, позивачем на суму заборгованості 89621,50 грн. нараховано заборгованість з 3% річних за період з 12.03.2017 по 12.04.2020 в розмірі 8306,90 грн., а також інфляційні втрати в розмірі 23319,38 грн. Відповідачем [PERSON] надано відзив, в якому остання зазначає, що з позовною заявою не погоджується. Судове рішення, на підставі якого стягнуто з відповідачів заборгованість в розмірі 89175,58 грн., набрало законної сили 08.07.2014. З моменту набрання законної сили відповідач [PERSON] неодноразово вживала заходи для погашення суми боргу, зверталась до суду з заявою про розстрочку виконання рішення суду, але судом було відмовлено в її задоволенні. Натомість ПАТ КБ «Надра» у визначений законодавством строк на пред`явлення виконавчих листів до виконання не звернувся до органів виконавчої служби, а тому строк сплинув 08.07.2017. Вважає, що строк позовної давності за даним позовом сплинув 08.07.2020. Зауважила, що сплатила суму заборгованості за рішенням суду на користь ПАТ КБ «Надра» в розмірі 89621,50 грн. 13.04.2020, а тому угода від 19.05.2020, укладена між ПАТ «КБ «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Європартнер фінанс» про відступлення права вимоги відповідачів є нікчемною. З 06.02.2015 по 04.06.2015 у ПАТ «КБ «Надра» у м.Харкові було введено тимчасову адміністрацію, а з 05.06.2015 здійснюється процедура ліквідації банку. [PERSON] зверталась 06.12.2017 та в подальшому до ПАТ «КБ «Надра», а також ліквідатора ПАТ «КБ «Надра» з відповідними заявами про врегулювання для повного погашення заборгованості за кредитним договором №6/1/09/2006/840-К020 та рішенням суду від 12.06.2014, проте отримувала відмови. Сплативши в повному обсязі заборгованість [PERSON] також звернулась до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з відповідною заявою, але ліквідатором у прийнятті повного погашення заборгованості було відмовлено. Вважає, що нею було вжито всіх заходів для своєчасного погашення заборгованості, а тому має місце прострочення кредитора, просить застосувати строки позовної давності. Відповідачем [PERSON] надано суду відзив на позовну заяву, в якому останній проти даного позову заперечує. Посилається на обставини, викладені [PERSON] у відзиві на позовну заяву. Вважає, що зобов`язання не було виконано своєчасно з вини ліквідаторів ПАТ «КБ «Надра», а тому має місце прострочка кредитора, просить в задоволенні позову відмовити, застосувати строки позовної давності. Представником позивача надано відповідь на відзив, в якому останній зазначає, що електронний аукціон з продажу заборгованості відповідачів відбувся 27.03.2020, що підтверджено відповідним протоколом. Крім того, з 08.07.2014 по 06.12.2017 відповідачі не вживали жодних заходів з метою погашення боргу, а провели сплату лише через 3 роки після ухвалення рішення суду. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25 листопада 2020 року провадження у справі відкрито. Суд вирішив проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. 18 серпня 2006 між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк "Надра" в особі начальника відділення №9 ВАТ КБ "Надра" Харківське РУ Победи В.В. та [PERSON] був укладений кредитний договір № 6/1/09/2006/840-К020 відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 19800 доларів США зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 10,5% річних, зі сплатою за управління кредитом із розрахунку 0,42% від розміру фактичного залишку заборгованості за кредитом на споживчі цілі зі строком повернення до 17 серпня 2016 року щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 326,08 доларів США, а позивальник, в свою чергу, зобов`язався сплачувати платежі у розмірі та порядку, передбаченими договором, а у випадку порушення виконання зобов`язань, сплатити банку штрафні санкції. Відповідач був ознайомлений та згодний з усіма умовами договору, про що міститься його підпис в зазначеними договорі, який свідчить про погодження відповідача з умовами договору. Банк виконав своє зобов`язання щодо надання кредитних коштів, що підтверджується заявою про видачу готівки №NL-2 від 18 серпня 2006 року, відповідно до якої [PERSON] отримав кредитні кошти у розмірі 19800 доларів США. З метою забезпечення виконання [PERSON] грошового зобов`язання за зазначеним кредитним договором між ВАТ комерційний банк "Надра" та [PERSON] був укладений договір поруки № 6/1/09/2006/840-П021 від 18 серпня 2006 року. [PERSON] не в повному обсязі сплачувалася сума кредиту та проценти за користування кредитом, у зв`язку з чим станом на 04 грудня 2013 року утворилася заборгованість за кредитом. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12.06.2014 стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" заборгованість за кредитним договором 6/1/09/2006/840-К020 від 18 серпня 2006 року у сумі 89175 гривень 58 копійок, а також стягнуто судовий збір у сумі 445 гривень 89 копійок. Відповідно до постанови правління НБУ від 04.06.2015 р. №356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «НАДРА» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.06.2015 №113 про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра». Відповідно до квитанції №ПН143 від 13.04.2020 [PERSON] сплатила ПАТ КБ «Надра» суму заборгованості за рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12.06.2014 в розмірі 89621,50 грн. 19.05.2020 між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Європартнер фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги №GL3N217258, за умовами якого та додатку №1, ПАТ «КБ «Надра» відступило, а ТОВ «Європартнер фінанс» набуло право грошової вимоги, зокрема, прав, що випливають із судових справ, за договорами № 6/1/09/2006/840-К020, № 6/1/09/2006/840-П021, укладеними з відповідачами. Відповідачі неодноразово звертались до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб з заявами щодо розгляду питання про повне погашення заборгованості за рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12.06.2014. Листом Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» від 11.01.2018 вих.№1-7/232 представнику відповідачів [PERSON] повідомлено про відмову у врегулюванні заборгованості за кредитним договором №6/1/09/2006/840-К/020 від 18.08.2006 на запропонованих ним умовах, а саме врегулювання заборгованості відповідно до рішення Харківського районного суду Харківської області від 12.06.2014. Листом Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 08.07.2019 вих.№41-036-11600/19 повідомлено [PERSON] про розміщення інформації про реквізити банку, на які слід здійснювати погашення боргів на офіційному сайті та надано посилання. Листом Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.06.2019 вих.№1-7/5003-18, повідомлено [PERSON] про реалізацію прав вимоги за кредитним договором №6/1/09/2006/840-К/020 від 18.08.2006. Листом Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 04.07.2019 вих.02-6021 повідомлено [PERSON] про неможливість під час ліквідації банку повного або часткового припинення зобов`язання позичальника, відповідно до п.8 ч.2 ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», наявність заборгованості станом на 04.07.2019 в розмірі 34086,91 доларів США, та надано реквізити для сплати заборгованості. Листом Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 04.07.2019 вих.02-6021 повідомлено представника [PERSON] - [PERSON] , що рішення Харківського районного суду Харківської області від 12.06.2014 в розмірі 89621,50 грн. не є підставою для припинення зобов`язання, оскільки заборгованість встановлена станом на 04.12.2013, станом на 24.04.2020 заборгованість за кредитними договором складає 34059,83 доларів США, у зв`язку з застосуванням санкцій, передбачених розділом 5 кредитного договору. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12.06.2014 стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" заборгованість за кредитним договором 6/1/09/2006/840-К020 від 18 серпня 2006 року у сумі 89175 гривень 58 копійок, а також стягнуто судовий збір у сумі 445 гривень 89 копійок. Судом встановлено, що 18 серпня 2006 між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк "Надра" в особі начальника відділення №9 ВАТ КБ "Надра" Харківське РУ Победи В.В. та [PERSON] був укладений кредитний договір № 6/1/09/2006/840-К020 відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 19800 доларів США зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 10,5% річних, зі сплатою за управління кредитом із розрахунку 0,42% від розміру фактичного залишку заборгованості за кредитом на споживчі цілі зі строком повернення до 17 серпня 2016 року щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 326,08 доларів США, а позивальник, в свою чергу, зобов`язався сплачувати платежі у розмірі та порядку, передбаченими договором, а у випадку порушення виконання зобов`язань, сплатити банку штрафні санкції. Відповідач був ознайомлений та згодний з усіма умовами договору, про що міститься його підпис в зазначеними договорі, який свідчить про погодження відповідача з умовами договору. Банк виконав своє зобов`язання щодо надання кредитних коштів, що підтверджується заявою про видачу готівки №NL-2 від 18 серпня 2006 року, відповідно до якої [PERSON] отримав кредитні кошти у розмірі 19800 доларів США. З метою забезпечення виконання [PERSON] грошового зобов`язання за зазначеним кредитним договором між ВАТ комерційний банк "Надра" та [PERSON] був укладений договір поруки № 6/1/09/2006/840-П021 від 18 серпня 2006 року. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. [PERSON] сплатила ПАТ КБ «Надра» суму заборгованості за рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12.06.2014 в розмірі 89621,50 грн. Відповідно до ч.ч.1,4 ст.613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Боржник за грошовим зобов`язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора. Як убачається з листування між [PERSON] , [PERSON] та Уповноваженою особою фонду гарантування вкладів фізичних осіб, останній не відмовлявся прийняти виконання відповідачами зобов`язання за кредитним договором 6/1/09/2006/840-К020 від 18 серпня 2006 року зі сплати заборгованості за рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12.06.2014. Водночас, уповноваженою особою фонду гарантування вкладів фізичних осіб наголошувалось на необхідності сплати [PERSON] , [PERSON] заборгованості, дійсної на час проведення розрахунку, зокрема, збільшенням відсотків, комісії та пені. Відповідно до постанови правління НБУ від 04.06.2015 р. №356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «НАДРА» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.06.2015 №113 про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра». Згідно з п.8 ч.2 ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов`язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін. Обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на правочини, зобов`язання за якими припиняються у процедурі ліквідаційного неттінгу, що здійснюється в порядку, встановленому статтею 54-1 цього Закону. 19.05.2020 між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Європартнер фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги №GL3N217258, за умовами якого та додатку №1, ПАТ «КБ «Надра» відступило, а ТОВ «Європартнер фінанс» набуло право грошової вимоги, зокрема, прав, що випливають із судових справ, за договорами № 6/1/09/2006/840-К020, № 6/1/09/2006/840-П021, укладеними з відповідачами. Суд не убачає в даному випадку прострочення кредитора, яким є Фонд гарантування вкладів фізичних осіб ( в подальшому ТОВ «Європартнер фінанс»), за кредитним договором 6/1/09/2006/840-К020, оскільки уповноважена особа останнього не уникала виконання боргового зобов`язання відповідачами, надавала відповіді на листи відповідачів з зазначенням реквізитів для сплати боргу. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно достатті 625 цього Кодексу. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК Українирозміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене ч. 2 статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) та № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12-ц (провадження № 14-10цс18) відступлено від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15, та зроблено висновок, що «після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених у статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України). Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а відповідно до ч.5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Згідно ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. На думку суду, відповідачами не надано суду обґрунтованих доводів, які б давали підстави звільнення останніх від сплати 3% річних та інфляційних втрат за порушення зобов`язання. Суд погоджується з розрахунком 3% річних та інфляційних втрат, які обраховані представником позивача на суму заборгованості 89621,50 грн., яка встановлена рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12.06.2014 по справі №635/2938/14-ц. Водночас, враховуючи клопотання відповідачів, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів 3% річних та інфляційних втрат за три роки, що передували зверненню до суду з даним позовом, в межах строків позовної давності, тобто з 11.11.2017 по день повного погашення заборгованості 12.04.2020, а саме 3% річних в розмірі 6509,57 грн., інфляційних втрат в сумі 13774,75 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, відповідач [PERSON] є інвалідом 2 групи, а тому звільняється від сплати судового збору, судовий збір, сплачений за пред`явлення позову до суду в розмірі 674,08 грн. стягується з відповідача [PERSON] на користь позивача, а інша частина судового збору в розмірі 674,08 грн. підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

Outcome: partial