Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

в Острозький районний суд з позовом до Мощаницької сільської ради Острозького району Рівненської області, [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на 2/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями звернувся [PERSON], мотивуючи свою заяву тим, що фактично у власності його батьків [PERSON] та [PERSON] перебував житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований в [ADDRESS] і він як спадкоємець батьків за законом має право на 2/3 частини зазначеного майна, а реалізувати його не може, так як за життя батьки не зареєстрували за собою право власності на будинковолодіння та не виготовили свідоцтво про право власності на нього, що неможливо зробити зараз в зв'язку з їхньою смертю. В подальшому зменшив позовні вимоги та просить визнати за собою право власності на 1/2 частину спірного житлового будинку. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просять суд визнати за [PERSON] як спадкоємцем за законом [PERSON] право власності на 1/6 частину садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] та як спадкоємцем за законом [PERSON] право власності на 1/3 частину вказаного будинковолодіння. Вказали, що дане господарство відносилось до типу колгоспного двору та станом на початок 1991 року в ньому були зареєстровані та проживали батьки та брат позивача - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який у 1991 році, одружившись, вибув за новим місцем проживання в м. Рівне, де проживав до початку 2000 року, таким чином, втративши свою частку в майні колгоспного двору. Отже, членами колгоспного двору були [PERSON] та [PERSON] та їм належало по 1/2 частці зазначеного будинковолодіння. Вказали, що [INFO] [PERSON] помер та на день його смерті разом з ним були зареєстровані та проживали [PERSON] і [PERSON], які фактично прийняли спадкове майно. Окрім того, [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], таким чином [PERSON], [PERSON] та [PERSON] прийняли у спадщину 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться в [ADDRESS] і їх частка повинна складати по 1/6. Зазначили, що [INFO] [PERSON] померла та після її смерті відкрилася спадщина на 2/3 частки будинку в [ADDRESS]. Оскільки на день її смерті разом з нею був зареєстрований та проживав [PERSON], а тому є таким, що прийняв спадщину. Окрім того, [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та є таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON], оскільки фактично вступив в управління спадковим майном. Так як [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом після смерті матері - [PERSON], в рівних долях, то вони мали спадкувати по 1/3 частці (2/3:2=1/3) кожен. Крім того, враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] успадкували по 1/6 частці зазначеного будинковолодіння після смерті [PERSON] та по 1/3 частці після смерті [PERSON], то їхні частки в спірному житловому будинку почали становити по 1/2. Вказують, що позивач є спадкоємцем [PERSON] та [PERSON] за законом та не може реалізувати свого права на спадщину в зв'язку з тим, що батьки не зареєстрували за собою право власності на будинковолодіння та не виготовили свідоцтво про право власності на нього. Зазначили, що рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 26 травня 2016 року, яке набрало законної сили, за [PERSON] та [PERSON] як спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] визнано право приватної власності на 1/2 частку вказаного садибного житлового будинку в рівних долях (по 1/4 частці для кожного). Представник Мощаницької сільської ради Острозького району в судовому засіданні позов визнав, підтвердив обставини, викладені у позовній заяві, не заперечує проти визнання за [PERSON] як спадкоємцем за законом [PERSON] та [PERSON] права власності на ? частину садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться в [ADDRESS]. Представники відповідачів [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов, з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, визнали. В судовому засідання вказали, що, дійсно рішенням Острозького районного суду Рівненської області за [PERSON] та [PERSON] як спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] визнано право приватної власності на 1/2 частку вказаного садибного житлового будинку в рівних долях, а тому не заперечують проти визнання за [PERSON] як спадкоємцем за законом [PERSON] та [PERSON] права власності на іншу 1/2 частину садибного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться в [ADDRESS]. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, представників відповідачів, вивчивши матеріали справи, дослідивши матеріали спадкових справ, вважає, що позов про визнання права власності на ? частину садибного житлового будинку з надвірними будівлями доведений і підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що фактично у власності [PERSON] та [PERSON] перебував житловий будинок з надвірними будівлями, які розташовані в [ADDRESS]. З виписки з погосподарської книги с. Волосківці Острозького району Рівненської області №1 особовий рахунок [NUMBER] встановлено, що будинок [ADDRESS] рахується за [PERSON] З довідок Мощаницької сільської ради вбачається, що житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] станом на 1991 рік відносився до типу колгоспного двору та в ньому проживали [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який 27.09.1991 року вибув в м. Рівне. Оскільки до правовідносин, які виникли до моменту введення в дію Закону України "Про власність" необхідно застосовувати діюче на той час законодавство, то при вирішенні питання про власність колгоспного двору необхідно керуватись нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст.. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється з рівності часток усіх членів двору, а отже станом на 15.04.1991 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках належав житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS]. З матеріалів справи встановлено, що у 1991 році [PERSON], одружившись, вибув за новим місцем проживання в м. Рівне, де й проживав до 2000 року та в установлений законом трирічний термін до суду з позовом про виділ частки з майна бувшого колгоспного двору не звертався, а тому втратив право на таку частку. Таким чином, розмір часток [PERSON] та [PERSON] у майні зазначеного колгоспного двору почав становити по 1/2. Зі свідоцтва про смерть встановлено, що [PERSON] помер [INFO]. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частинах, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 549 ЦК УРСР визначено, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем прийняття спадщини заяву про прийняття спадщини. З матеріалів спадкової справи №42/2015, заведеної після смерті [PERSON] встановлено, після його смерті [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, крім того, заповітів від імені спадкодавця не складалось. З довідки Мощаницької сільської ради Острозького району Рівненської області вбачається, що на день смерті [PERSON] разом з ним проживали [PERSON] та [PERSON] Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON], а отже, за правилами ст.524, 529, 548, 549 ЦК УРСР, спадщину після його смерті прийняли його дружина [PERSON], син [PERSON] як такі, що проживали з ним на час смерті спадкодавця, а отже такі, що фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, та [PERSON] як такий, що подав державній нотаріальній конторі за місцем прийняття спадщини заяву про прийняття спадщини та фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, оскільки в нього знаходились правовстановлюючі документи на спадкове майно. Оскільки на день смерті [PERSON] фактично, окрім іншого майна, належала 1/2 частка житлового будинку з надвірними будівлями, що в [ADDRESS], то [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах успадкували зазначене майно та доля кожного з них складала по 1/6 частці (1/2:3=1/6). З свідоцтва про смерть встановлено, що [INFO] [PERSON] померла. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. З заповіту, посвідченого Мощаницькою сільською радою Острозького району Рівненської області, встановлено, що [PERSON] заповіла сертифікати на земельну частку (пай) [PERSON] Статтею 537 ЦК УРСР встановлено, що частина майна, що залишилася не заповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом, закликаними до спадкоємства в порядку статей 529-533 цього Кодексу. До числа цих спадкоємців входять і ті спадкоємці за законом, яким інша частина була залишена за заповітом, якщо в заповіті не передбачено інше. З матеріалів спадкової справи №69/2003, заведеної після смерті [PERSON] встановлено, що спадкоємцем за законом, а також за заповітом після її смерті є [PERSON], відомості про інших спадкоємців в Острозькій районній державній нотаріальній конторі відсутні. З погосподарської книги №1 с. Волосківці Мощаницької сільської ради Острозького району Рівненської області вбачається, що на день смерті [PERSON] разом з нею проживав [PERSON] Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON], а отже, за правилами ст.524, 529, 548, 549 ЦК УРСР, спадщину після її смерті прийняв її син [PERSON] як такий, що проживав з нею на час смерті спадкодавця, а отже такий, що фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, та [PERSON] як такий, що подав до державної нотаріальній контори за місцем прийняття спадщини заяву про прийняття спадщини та фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, оскільки в нього знаходились правовстановлюючі документи на спадкове майно. Оскільки на день смерті [PERSON] фактично, окрім іншого майна, належала 2/3 частка житлового будинку з надвірними будівлями, що в [ADDRESS], то [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах успадкували зазначене майно та доля кожного з них складає по 1/3 частці (2/3:2=1/3). З відмітки на технічному паспорті на садибний житловий будинок вбачається, що право власності на будинковолодіння, яке розташоване в [ADDRESS] в КП "Рівненське ОБТІ" не зареєстровано. Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що нотаріусом [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. Оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а, відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється зі смертю власника, що перешкоджає реєстрації за [PERSON] та [PERSON] права власності на майно, та враховуючи, що відповідно до норм ст.524, 529, 548, 549 ЦК УРСР [PERSON] має право на спадщину після смерті батьків, то за ним як спадкоємцем за законом слід визнати право власності на 1/2 частину садибного житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться [ADDRESS], та складається з коридору 1-1-1, ванни 1-1-2, коридору 1-1-3, житлової 1-1-4, житлової 1-1-5, житлової 1-1-6, кухні 1-1-7, кухні 1-1-8 загальною площею 83,4 кв.м., житловою площею 45,6 кв.м. та господарсько-побутові будівлі: прибудову "а", сходи "а1", літню кухню, сарай "Б", сарай "Д", гараж "Ж", погріб "Г", огорожу №1, ворота №2, колодязь "К", вбиральню "В". На підставі п. 4 ст.. 25 ЦК України, ст.. 123, 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР ЦК УРСР,

Outcome: approved