Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивачі в лютому 2016 року звернулися до суду з позовом, в якому просили визнати такими, що втратили чинність, договори поруки та кредитний договір, а також стягнути на свою користь з відповідача неправомірно стягнуті кошти - 10 391, 58 грн. та 551 грн. 21 коп. судового збору. В обгрунтування поданого позову вказали, що 08 липня 2008 року Постійно діючим третейським судом при юридичній корпорації "Принцип" у справі № СЗ-121-17/08 за позовом Кредитної спілки "Оберіг" до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості та розірвання кредитного договору № 1 к5 від 16.01.07р. винесено рішення, згідно якого позов задоволено у повному обсязі, а саме: розірвано кредитний договір №1к5 від 16.01.07р., укладений між КС "Оберіг" та [PERSON], а також стягнуто з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в солідарному порядку на користь КС "Оберіг" - 36000,00 грн. заборгованості по сплаті кредиту, 36098,66 грн. відсотків за користуванням кредитом, 50,00 грн. суми реєстраційного збору за подання позовної заяви та 700,00 грн. суми третейського збору, всього - 72848,66 грн. На підставі цього рішення із заробітної плати [PERSON] згідно постанови державного виконавця ВП №9828514 від 25.10.12 в період із листопада 2012 року по жовтень 2014 року стягнуто борг у розмірі 20% заробітку, всього 10 391 грн. 58 коп. Згодом вказане вище рішення від 08 липня 2008 року скасовано ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 25 березня 2014 року в частині вимог до [PERSON] та [PERSON], в свою чергу цю ухвалу було скасовано ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 10 червня 2014 року. Однак, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року в цій же справі задоволено касаційну скаргу [PERSON] та [PERSON] та скасовано ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 10 червня 2014 року, а ухвалу Малинського районного суду Житомирської області від 25 березня 2014 року залишено в силі. Позивачі в позовній заяві вказують, що оскільки за період з листопада 2012 року по жовтень 2014 року з заробітної плати [PERSON] згідно вказаної вище постанови державного виконавця ВП № 9828514 від 25.10.2012 року було стягнуто борг у розмірі 20% заробітку, всього в загальній сумі - 10391,58 грн., вони звернулися до Малинського районного суду Житомирської області з заявою про поворот виконання рішення третейського суду та видачу виконавчого листа у порядку, встановленому ЦПК України, посилаючись на частини 2, 4 ст.380, ч.1 ст.381 ЦПК України. Разом з тим, звертаючись з позовом 11 лютого 2016 року до Корольовського районного суду м.Житомира, позивачі просять також стягнути 10 391, 58 грн. неправомірно стягнутих коштів, 551, 21 грн. судового збору, а також просили визнати такими, що втратили чинність, договори поруки та кредитний договір. В судове засідання позивачі не з"явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, позов визнали та просили його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання також не з"явилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні з підстав, зазначених в запереченні. Суд дослідив матеріали справи та вважає позов таким, що не підлягає до задоволення з огляду на наступне. У відповідності до статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цивільно-процесуальним кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до статті 64 Конституції України право на звернення до суду за захистом своїх прав і свобод не підлягає обмеженню. Дане право гарантоване усім фізичним та юридичним особам, права і свободи чи інтереси яких порушені, невизнані або оспорені. Згідно зі статтею 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у спосіб визначений законами України. Відповідно до частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Виходячи з приписів статті 16 ЦК України, кожна особа на свій розсуд вирішує питання про захист свого права, сама визначає межі і спосіб захисту свого права, якщо воно порушено, з урахуванням характеру допущених невизнання, оспорювання або порушення права. Разом з тим, звертаючись до суду з позовом, позивачі просять суд визнати такими, що втратили чинність, кредитний договір та договір поруки, однак не надали для огляду в судовому засіданні вказаних договорів, а також не заявляли клопотань з приводу їх витребовування у відповідача. Також відсутні будь-які докази, які б вказували на завдання матеріальної шкоди відповідачем, оскільки не підтверджено відповідними доказами неправомірне стягнення коштів із заробітної плати [PERSON] в розмірі 10 942, 79 грн., клопотань про витребовування таких доказів також не заявлено.

Outcome: dismissed