Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення. В обґрунтування позовних вимог з уточненням зазначив, що відповідач тривалий час користується послугами позивача з централізованого опалення, однак не оплачує дані послуги, у зв'язку з чим станом на 01.07.2014 року утворилась заборгованість в сумі 6836,21 грн. яку просить стягнути на свою користь з відповідача. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав заявлених в позовній заяві та в письмових поясненнях (а.с. 69), просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач щодо позову заперечив, вважає заявлену суму боргу необґрунтованою, оскільки розрахунок розміру наданих послуг здійснено без прив'язки до середньої температури за опалювальний сезон та без урахування довжини теплових мереж від котелень до споживачів (а.с. 31). В судовому засіданні відповідач вказав, що при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Дослідив матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач є наймачем та зареєстрований у квартирі [ADDRESS] та користується послугами позивача по централізованому опаленню (а.с. 6). Згідно особового рахунку [NUMBER], відповідач за період з жовтня 2009 р. по 01.07. 2014 р. заборгував 6836,21 грн. за послуги з централізованого опалення, від отримання послуг не відмовлявся та здійснював часткову оплату, при цьому, згідно довідки позивача від 14.07.14р. №2989/2 від відповідача з 01.10.2009р. будь-яких звернень стосовно послуг не надходило (а.с. 21, 24). Згідно приписів ст. 19 Закону України "Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Оскільки, відповідач постійно проживає у квартирі [ADDRESS], є споживачем послуг, а тому зобов'язаний згідно статей 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ст. 64 та ст. 162 Житлового кодексу України своєчасно вносити квартирну плату і оплату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Між сторонами фактично існують правовідносини по наданню та отриманню послуг з централізованого опалення на підставі відкритого особового рахунку. Відповідач не надав суду доказів своєчасної та у повному обсязі оплати послуг позивача. Заперечення відповідача щодо необхідності проведення розрахунку оплати послуг з урахуванням середньої температури за опалювальний сезон, спростовуються доводами позивача щодо того, що споживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги в разі ненадання або ненадання не в повному обсязі, зниження їх якості. При цьому, має бути дотримано порядок визначений ст.18 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та "Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затвердженими Постановою КМУ №630 від 21.07.2005р. Зокрема, про вказані вище випадки надання неналежної якості послуг, споживач має повідомити виконавця та має бути складений акт-претензія. Перерахунок наданих послуг здійснюється згідно "Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості" затвердженого постановою КМУ №151 від 17.02.2010р. Відповідач не надав доказів звернення до відповідача щодо проведення перерахунку у зв'язку з наданням послуг неналежної якості, зокрема складання актів - претензій. Крім того, надані відповідачем листи щодо температури навколишнього середовища та розрахункової температури опалювального періоду в м.Житомирі датуються 2008 роком та не можуть враховуватися при стягнення заборгованості за 2009-2014 роки. Також, листом від 16.09.2014р. №11/686 Державна інспекція з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії у Житомирській області підтвердила пояснення представника позивача, що тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджуються органами місцевого самоврядування на підставі розрахунків виконаних теплопостачальною організацією (а.с. 66). Посилання відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності не знаходять свого підтвердження, оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідач здійснював часткові розрахунки, зокрема в 30.09.2013р. було сплачено 2000грн., що свідчить про визнання відповідачем свого обов'язку щодо оплати послуг з теплопостачання. Згідно ч.1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обов'язку. Після переривання, перебіг строку позовної давності починається заново. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 6836,21 грн. заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та 243,60 грн. витрат на оплату судового збору.

Outcome: approved