Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23.01. 2013 року, [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", складають між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобов"язання за договором виконав надавши відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість відповідачкою не надано своєчасно грошові кошти для погашенння заборгованості за кредитним договором, у зв'язку з чим, станом на 31.03.2015 року має заборгованість в сумі 20244,68 гривень, яка складається з наступного: 13950,00 гривень - заборгованість за кредитом; 4754,46 гривень - заборгованість по процентах за користування кредитом; 100,00 гривень - заборгованість по пені та комісії; 500 гривень - штраф (фіксована частина), 940,22 гривень - (процентна складова). На підставі наведеного, просять стягнути з відповідачки на їх користь зазначену заборгованість та судові витрати у розмірі 243 гривні, 60 копійок. Представник позивача ПАТ КБ "Приватбанк", в судове засідання не з"явився, однак при подачі позову до суду, тобто 22.05.2015 року, надав суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідачка [PERSON], будучи повідомлена належним чином про день та час розгляду справи, в судове засідання повторно не з"явилася, про поважність причин неявки суд не повідомляла. Згідно вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До кредитних відносин застосовуються положення, що регулюють відносини позики. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 23.01.2013 року, між [PERSON] та ПАТ КБ "Приватбанк" було укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява-анкета позичальника разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", складають між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. З матеріалів справи, досліджених у ході судового розгляду, вбачається, що відповідачка [PERSON], взяті на себе зобов'язання, що виникають з умов вищевказаної угоди, не виконувала, внаслідок чого допустила заборгованість за кредитом. Станом на 31.03.2015 року загальна сума заборгованості становила 20244 гривні 68 копійок. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст.ст. 526, 611 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (пені). Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 17 липня 2015 року [PERSON] надала суду довідку, видану ПАТ КБ "Приватбанк" №150715/093 від 15.07.2015 року, відповідно до якої відповідачка, станом на 15.07.2015 року, не має заборгованості перед ПАТ КБ "Приватбанк". Враховуючи те, що відповідачкою надано обґрунтовані та правові докази того, що вона заборгованості перед ПАТ КБ "Приватбанк" не має, тобто виконання нею умов договору, тому, у задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи, що заборгованість [PERSON] сплатила після звернення позивача з даним позовом до суду, тому, на підставі ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] підлягають до стягнення в користь ПАТ КБ "Приватбанк" судові витрати, в сумі 243,60 гривень, що були понесені позивачем на оплату судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved