Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 13.08.2013 року сталася ДТП з вини водія [PERSON], внаслідок якої автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Матеріальна шкода, яка включає суму визначених матеріальних збитків згідно висновку експерта-товарознавця становить 57 295,72 грн., сума відновлювального ремонту 98746грн.28 коп., вартість експертизи -400 грн. вартість евакуатора 2000 грн. і 3000 грн., а тому позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] кошти в сумі 105 246 грн.28 коп. у відшкодування матеріальної шкоди і 25000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та кошти за проведену експертизу - 400 грн. До початку розгляду справи по суті, судом було залучено до участі в справу в якості співвідповідача ПрАТ «СК Український страховий стандарт». Та позивач 10.04.2014 р. уточнив свої позовні вимоги, подавши уточнену письмово викладену позовну заяву де зазначив, що 26.02.2014 р. [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення згідно ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному покаранню. Цивільна відповідальність водія [PERSON] застрахована в ПрАТ «СК Український страховий стандарт», куди і подавав позивач заяву на страхове відшкодування, але на даний час йому не відшкодовано відповідачами спричинену матеріальну шкоду та моральну шкоду. Позивач просить суд стягнути з ПрАТ «СК Український страховий стандарт» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 49500 грн., пеню в розмірі 758 грн. за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, 3% річних від простроченої суми - 174 грн., також, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] суму встановленої франшизи - 500 грн., матеріальну шкоду 14270 грн. моральну шкоду 5000 грн. та стягнути з відповідачів судові витрати по справі - 2703 грн. В уточненій позовній заяві позивач не ставить вимогу про стягнення коштів за складання звіту про оцінку вартості збитків внаслідок ДТП. В судовому засіданні позивач та його представник, підтримали уточнений позов в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON], згідно довіреності в справі, позов визнала частково, заперечуючи будь-які позовні вимоги до відповідача [PERSON] Відповідач ПрАТ «СК Український страховий стандарт» в судове засідання не направив свого представника, про день та час розгляду справи були повідомлені належно, подали суду письмово викладені заперечення де зазначають, що позов визнають частково, в частині відшкодувань позивачу 49 500 грн., просили суд розглядати справу без участі їх представника. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали даної справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Так, в судовому засіданні встановлено, що 13.08.2013 року о 06.00 год. на автодорозі «Херсон-Джанкой-Керч» водій [PERSON] допустив порушення ПДР внаслідок чого сталася ДТП, відбулося зіткнення автомобіля «Ніссан Інтерстар» д.н.з. [NUMBER] під керуванням позивача та автомобіля ВАЗ 21703 д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Встановлено, що 26.02.2014 року постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі № 357 230914-п [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному покаранню у вигляді штрафу. Наведене підтверджується зібраними матеріалами справи та не заперечується сторонами. В судовому засіданні встановлено, що ТЗ «Ніссан Інтерстар» на праві власності належить позивачу по справі відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Встановленим є те, що на час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність власника ТЗ ВАЗ 21703 д.н.з. [NUMBER], [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК У країнський страховий стандарт». Наведене підтверджується Полісом № АЕ 1437646. Відповідно до зазначеного страхового полісу, страхова сума за шкоду заподіяну майну визначена в 50 000 грн., а розмір франшизи - 500 грн. В судовому засіданні встановлено, що страховиком було 29.11.2013 року зареєстровано заяву позивача [PERSON] на виплату страхового відшкодування у зв'язку з настанням страхового випадку, що мало місце 13.08.2013р. Також, встановленим є те, що СК визнала подію даного ДТП страховим випадком, але заперечує нарахування позивачем неустойки, та визнає, лише, 49500 грн. матеріальних збитків в межах визначеного страхового ліміту по страховому полісу. Встановленим є те, що на замовлення [PERSON] було складено ФОП [PERSON] звіт про оцінку вартості розміру збитків, спричинених пошкодженням ТЗ, відповідно до якого вартість збитків становить 57295 грн.72 коп. (а.с.7- 24). Відповідно до заказу-наряду від 29.11.2013 р., який було складено ТОВ «авто Сервіс СН» вартість виконаних робіт по ремонту автомобіля позивача та вартість запчастин і матеріалів становить - 58770 грн.(а.с.31-32). З пояснень позивача та його представника вбачається, що на їх звернення до СК, не було проведено виплати страхового відшкодування та на час розгляду справи судом, взагалі, СК не надала відповіді на заяву [PERSON], а тому позивач вважає, що на суму страхового відшкодування 49500 грн., яка підлягає виплаті, слід нарахувати пеню, взявши для розрахунку період з дня закінчення строку на виплату (90 днів) - 27.02.2014р. по 10.04.2014р. А також, позивач зазначив, що відповідно до ст. 625 ЦК України сума боргу підлягає виплаті з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних (174 грн.) за користування страховою компанією коштами в сумі 49500 грн. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що страховик повинен проводити страхове відшкодування та крім того, звернула увагу на неналежність доказів матеріального відшкодування, відсутність підтвердження проведення позивачем оплати ТОВ «АВТО СЕРВІС СН» коштів в розмірі 58 770 грн. Крім того, представник відповідача пояснила, що в результаті даного ДТП [PERSON], та його пасажир теж зазнали матеріальної шкоди та тілесних пошкоджень. Відповідач не заперечує своєї вини, вважає, що страхова компанія має повністю покрити всі збитки позивачу, що становить не більше 49 500 грн., відповідач [PERSON] заперечує спричинення позивачу моральної шкоди. При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Згідно до ст.1188 ч.1 п.1 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода: завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч.1ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ч.18 ст.9 Закону України "Про страхування" франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування, та відповідно до п.12.1 ст.12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Згідно положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхувальником або особою, відповідальність якої застраховано, потерпілому має бути компенсована сума франшизи у повному обсязі одночасно з виплатою страховиком страхового відшкодування. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Також, відповідно до п. 16 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки " при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Суд критично відноситься до визначення позивачем розміру матеріальної шкоди в сумі 58770 грн., оскільки встановленим є те, що розмір збитків підтверджується Звітом про оцінку збитків, спричинених пошкодженням ТЗ від 28.08.2013 року за № 980108-13 де визначено розмір збитків 57295,72 грн. Отже, суд звертає увагу на двояке трактування доказів в підтвердження матеріальної шкоди. Так, позивач в підтвердження спричиненої матеріальної шкоди надає звіт про оцінку вартості збитків де зазначено суму матеріального збитку - 57 295,72 грн., але вважає, що слід брати до уваги розмір збитків - 58 770 грн., що підтверджується заказом нарядом №ЗН -0000087 від 29.11.2013р., де працівником СТО підраховано суму ремонту ТЗ позивача та ціну необхідних запчастин, що вцілому склало - 58770 грн., але не зазначено вартості збитків спричинених ТЗ внаслідок ДТП. При цьому позивач не подає доказу оплати послуг СТО. Таким чином, суд вважає, що розмір матеріальної шкоди спричиненої позивачу в наслідок ДТП становить 57295,72 грн., що і підлягає стягненню з відповідачів, а саме підлягає стягненню з ПрАТ «СК Український страховий стандарт» - 49500 грн.; а з відповідача [PERSON] - 7795 грн.72 коп. (розмір франшизи 500 грн. + залишок визначеної суми матеріального збитку 7295,72 грн. Суд вважає необґрунтованим заперечення представника відповідача [PERSON] щодо розміру матеріальної шкоди в сумі 57295,72 грн., відповідач не клопотав про призначення експертизи для визначення розміру шкоди та не надав жодних доказів своїм запереченням, а відповідно до ч.1ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача, страхової компанії, суми нарахованої пені 758 грн. та 3% річних від простроченої суми 174 грн., - суд вважає дану вимогу необґрунтованою, а посилання позивача на положення ст. 625 ЦК України є безпідставним, оскільки відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, суд, вважає необґрунтованим посилення позивача на положення зазначеної статті ЦК України, оскільки нарахування інфляційних та 3-х відсотків річних відноситься до категорії грошових зобов'язань між учасниками договірних відносин. Згідно ст. 1214 ЦК України, у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними. Так, кошти 49500 грн. - це не сума грошових коштів, які безпідставно одержані чи зберігаються та перебувають у користуванні страхової компанії, а - це розмір страхового відшкодування, яке, лише, за певних умов може настати чи не настати. Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів / Поліс № АЕ1437646 від 08.04.2013р./ не передбачено стягнення 3% річних із страховика на користь третьої особи. Відповідно до п.36.5 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діє протягом періоду за який нараховується пеня. Вимога про стягнення із страхової компанії пені в сумі 758 грн. за прострочення виплати страхового відшкодування є необґрунтованою та безпідставною, оскільки не можна безперечно стверджувати щодо наявності вини страховика у невиплаті відшкодувань позивачу. Страхова компанія не відмовляла позивачу у виплаті страхового відшкодування щодо спричинених збитків з ушкодження майна. Як було з'ясовано судом, що 26.02.2014 р. постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду було визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, і дана постанова є базовим документом для страхової компанії при призначенні позивачу виплати страхового відшкодування. Отже, станом на 29.11.2013 року страховику не було відомо про наявність вини в даному ДТП страхувальника [PERSON] Так, 09.09.2013 року кримінальне провадження було закрито у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення в діях [PERSON] та, лише, 26.02.2014 року його було визнано винним у вчиненні адмінправопорушення за ст. 124 КУпАП. Що ж стосується позовної вимоги стосовно відшкодування заподіяної моральної шкоди, то згідно ст. 1167 ЦК України, моральна /немайнова/ шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому розмір моральної шкоди визначається судом з врахуванням характеру та ступеню діяння, особи, яка заподіяла шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Таким чином, визначаючи розмір заподіяної моральної шкоди, суд враховує нервові переживання позивача з приводу пошкодження автомобіля, розмір заподіяних матеріальних збитків, а тому суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь позивача в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди 1 000 грн. За рахунок відповідачів підлягає солідарному стягненню (відшкодування) кошти витрачені позивачем на правову допомогу - 2000 грн., що включає складання позовної заяви, підготовку справи до розгляду, участь представника в судових засіданнях, при цьому суд враховує віддаленість місця проживання позивача та його представника, що ускладнило звернення позивача до суду за захистом свого права. Отже, відповідно до положень ст. 79, 88 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судові витрати, що складаються зі сплати коштів на правову допомогу, що підтверджується відповідною квитанцією, а також з відповідачів підлягає стягненню на користь держави розмір судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог а саме: - з відповідача [PERSON] 243,60 грн., а з відповідача ПАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» - 339,35 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial