Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Рахівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування. Позов мотивує тим, що відповідно до заповіту її батько - [PERSON], мешканець м.Рахів, вул.Миру 5/28, Закарпатської області, на випадок своєї смерті зробив заповітне розпоряджененя, відповідно до якого все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів позивачці. Квартира, в якій він проживав, відповідно до свідоцтва про право власності на житло №101 від 27.10.1993 року, належала батькові позивачки [PERSON] та його мамі [PERSON] в рівних долях по 1/2. Після смерті [PERSON] у 1993 році, батько позивачки прийняв спадщину, фактично вступивши у володіння спадковим майном, а саме 1/2 частиною квартири, що належала його мамі, однак з невідомих причин не зареєстрував своє право власності на цю квартиру в органах БТІ. Прийнявши у володіння спадщину він став одноосібним власником вказаної вище квартири. 06 жовтня 2014 року [PERSON] помер. Знаючи про існування заповіту позивачка звернулася до Рахівської джержавної нотаріальної контори із відповідною заявою про видачу свідоцтва про право власності за заповітом, що залишилося після смерті батька, у тому числі і на вказану квартиру, однак нотаріус відмовив у видачі, через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивачка зазначає, що вона незгідна з таким рішенням нотаріуса, оскільки квартира [ADDRESS] належала її батькові, однак оригіналів документів з невідомих причин позивачка не змогла знайти у батька, а всі документи вона змушена була відновлювати через відповідні служби, через що втратила шестимісячний строк на оформлення спадщини. У зв'язку із наведеним просить відновити строк для прийняття спадщини за заповітом та визнати за позивачкою в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право власності на спадкове майно, а саме квартиру [ADDRESS], площею 54,99 кв.м. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача - виконавчого комітету Рахівської міської ради Рахівського району Закарпатської області в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їхнього представника та визнання позовних вимог. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку. В ході розгляду справи було встановлено, що гр. [PERSON] помер 06 жовтня 2014 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №179051 від 11 жовтня 2014 року. Згідно ст. ст.\~1217,\~1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~ЦК України. Судом встановлено, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 27 жовтня 1993 року, що було видане головою фонду комунального майна [PERSON], [PERSON] та його матері [PERSON], квартира, що є предметом позову, належала на праві приватної спільної власності в рівних долях - по 1/2. [PERSON] 19.09.1993 року померла, а [PERSON] у відповідності до ч.1 ст.549 ЦК УРСР прийняв спадщину, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, а отже він став одноосібним власником зазначеної вище квартири, однак належним чином своїх спадкових прав не оформив. 12 листопада 2007 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження, відповідно до якого усе своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті і на що за заном матиме право, заповів [PERSON], [INFO]. Зазначений заповіт, згідно витягу зі Спадкового реєстру №38625303 від 14.10.2014 року, є чинний. Звернення позивачки до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її права на отримання власності в порядку спадкування, згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в її користь, через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~[PERSON] власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). \~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України,\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. [PERSON] власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Норми ст. 392 ЦК не застосовуються щодо вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва (ч. 3ст. 376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на об'єкт самочинного будівництва. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом, відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Згідно довідки КП "Архітектура Плюс" Рахівської районної ради, №1 від 24.03.21016 року слідує, що батько [PERSON] - [PERSON] звертався із заявою на приватизацію квартири та згідно журналу реєстрації видачі технічних паспортів на приватизацію за № 1250 зареєстрований запис на ім'я [PERSON] про видачу йому оригіналів свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS], з відміткою (підпис) в журналі видачі про отримання останнім вищевказаного свідоцтва від 07.12.1999 року. Судом при розгляді справи було встановлено, що у правовстановюючих документах [PERSON] було допущено помилку, зокрема у Свідоцтві про право власності на житло від 27 вересня 1993 року №101 його прізвище зазначено з помилкою - [PERSON]. Крім того, згідно довідки КП "Архітектура Плюс" Рахівської районної ради зазначено, що із заявою на приватизацію квартири в м.Рахів, вул.Миру, 5/28, звертався [PERSON]. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Однак, в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтями 1268-1270 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. \~Судом встановлено, що [PERSON] не проживала разом з [PERSON], однак вона у визначений законом шестимісячний строк, а саме 14.10.2014 року подала до Рахівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, що підтверджено витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №38628920 від 14.10.2014 року. Враховуючи, що [PERSON] помер 06 жовтня 2014 року, отже позивачка є такою, що прийняла спадщину у визначений законом строк, тому немає необхідності у відновленні такого. Однак, згідно постанови державного нотаріуса [PERSON] №2 від 25.03.2016 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на майно, що залишилося після смерті [PERSON], померлого 06 жовтня 2014 року, через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] належить до спадкоємців за заповітом, спадщину прийняла, майнового спору з приводу спадкування не встановлено, суд вважає, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню. \~\~\~\~\~ Питання відшкодування судових витрат позивачем не ставилося. \~\~\~\~\~\~ На підставі наведеного, ст.ст. 10, 58, 60, 88, 212, 213, 223, 293-294 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved