Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ "АКТИВ-БАНК" про стягнення банківського вкладу та моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що 26 червня 2013 року між нею та відповідачем був укладений договір строкового банківського вкладу "Актив прибутковий" № ДФО-15-145609. На підставі договору банк прийняв, а вкладник передав в управління банку грошові кошти у розмірі 44705, 20 дол. США, строком з 26.06.2013 року по 27.06.2014 року та зобов'язалася повернути йому таку суму та проценти за вкладом, що становлять 10, 75% річних. Зазначила, що у зв'язку з нестабільною та напруженою суспільно-політичною ситуацією у Луганській області 21.05.2014 року вона звернулася до Банку з заявою, в якій повідомляла, що не бажає продовжувати депозитний договір та просила його повернути, однак у день закінчення строку дії договору 27.06.2014 року банк відмовив їй у видачі коштів. Крім того, позивачка вказала, що банк своїми діями завдав їй моральної шкоди, яка виразилася у порушенні звичного способу життя, душевних стражданнях та переживаннях. Посилаючись на вищевикладені обставини та ст. 1060 ЦК України, позивачка просила стягнути з ПАТ КБ "АКТИВ-БАНК" суму депозитного вкладу у розмірі 44705, 20 дол. США, проценти за договором у сумі 4805, 80 дол. США та моральну шкоду, яку вона оцінює в 10 тис. грн. У судове засідання позивачка не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, направила суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність та позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду заяву, в якій просять розглядати справу у відсутність представника ПАТ КБ "АКТИВ БАНК" та відмовити у задоволенні позову. Суд, вважає можливим розглядати справу у відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 червня 2013 року між позивачкою та відповідачем був укладений договір № ДФО-15-145609 строкового вкладу "Актив прибутковий" (а. с. 7). Відповідно до п. 1.1 договору Банк відкриває вкладнику депозитний рахунок та приймає на нього грошові кошти у сумі 44705, 20 дол. США на умовах визначених цим Договором та зобов'язався повернути суму вкладу та нараховані за ним проценти на умовах і в порядку, передбачених Договором. Пунктом 1.2-1.3 договору визначено, що строк дії договору становить з 26.06.2013 року по 27.06.2014 року, з процентною ставкою за вкладом 10, 75 % річних. З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов договору було внесено депозитні кошти на рахунок ПАТ КБ "АКТИВ-БАНК", що підтверджується квитанцією від 26.06.2013 року (а.с. 8). 21 травня 2014 року [PERSON] звернулася до Банку з заявою про повернення коштів та повідомила про не бажання продовжувати строк дії даного договору (а.с. 9). У зв'язку з неповерненням суми вкладу та процентів у строк закінчення дії договору, 27.06.2014 року позивачка направила відповідачу претензію ( а.с. 11). Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу одна сторона, що прийняла від другої сторони (вкладника) грошову суму, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї. У ч. 2 ст. 1060 ЦК України вказано, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. З огляду на те, що депозитний вклад повернутий не був, в силу вимог ст. ст. 526, 1058, 1060 ЦК України він підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки у розмірі 44705, 20 дол. США, що станом на день постановлення рішення згідно курсу НБУ еквівалентно 685 330 грн. 72 коп. Крім того, за умовами депозитного договору, Банк зобов'язався сплатити вкладнику нараховані відсотки в розмірі 10, 75% річних. Відповідно до ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. За таких обставин, стягненню з ПАТ КБ "АКТИВ-БАНК" на користь позивачки підлягає також сума процентів у розмірі 4 805, 80 дол. США, що станом на день постановлення рішення згідно курсу НБУ еквівалентно 73 672 грн. 91 коп. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині з таких підстав. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та полягає зокрема у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної особи Згідно роз'яснень у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків. Зі змісту ч. 1 ст. 611 ЦК України убачається, що відшкодування моральної шкоди можливе, лише у разі, якщо це передбачено умовами договору або законом. У даному конкретному випадку умовами банківських вкладів не передбачено, що за невиконання Банком зобов'язань по несвоєчасному поверненню вкладу, [PERSON] має право на відшкодування моральної шкоди. Діючим законодавством не передбачено право на відшкодування моральної шкоди із правовідносин, що виникають із договірних зобов'язань. Таким чином, за спірними правовідносинами у [PERSON] не виникає права на відшкодування моральної шкоди. Доводи відповідача про те, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, суд не бере до уваги, виходячі з наступного. Згідно з ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього закону установлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. Процедура повернення вкладу у разі ліквідації банку встановлена спеціальним Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за положеннями якого з дня призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону. Зокрема, вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку. Згідно з ч. 1 ст. 26 зазначеного Закону встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн. Відповідно до Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 5 липня 2012 року № 2, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 14 вересня 2012 року № 1581/21893), а саме: п. 4.31 розділу V «Дії Фонду з виведення неплатоспроможного банку з ринку шляхом його ліквідації», де зазначено, що у разі необхідності уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку вносить пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог не частіше ніж раз на квартал на підставі, зокрема рішення суду, яке набрало законної сили; свідоцтва про право на спадщину за вимогами кредиторів, які визнані уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку та включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів. Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Застосування Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, ніяким чином не перешкоджає вкладнику звернутися до суду за захистом порушеного права та вимагати стягнення сум, які йому не повернуті за системою гарантування, виходячи із наведених норм ЦК України та умов договорів банківського вкладу. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню частково, а з відповідача слід стягнути на користь позивача 49 511 дол. США, що станом на день постановлення рішення згідно курсу НБУ еквівалентно 759 003 грн. 63 коп. Крім того, відповідно до п. 22 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звільняється від сплати судового збору у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 88 ЦПК України). На підставі викладеного та

Outcome: partial