Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Сбербанк" звернулось до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути на свою користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №102#00017744154 від 04.09.2013 року у розмірі 77864,89 грн., в обґрунтування позовних вимог зазначивши, що 04.09.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Дочірний банк Сбербанку Росії» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №102#00017744154, відповідно до якого Банк зобов'язався надати Позичальнику кредитні кошти у розмірі 70000,00 грн. на цілі зазначені у пункті 1.3. цього Договору, а Позичальник зобов'язався своєчасно та у повному обсязі виплачувати Банку проценти за користування кредитом, використовувати його за цільовим призначенням, виконати інші умови Кредитного договору і своєчасно повернути кредит та сплатити нараховані проценти в порядку, передбаченому Графіком (Додаток №1 до Кредитного договору). Кінцевий термін повернення кредиту - 03 вересня 2018 року, що передбачено п. 8.1. Договору, але в результаті порушення умов Кредитного договору станом на 21.09.2016 року, згідно розрахунку заборгованості по кредиту, у відповідача наявна заборгованість у розмірі 77864,89 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, звернувшись до суду з заявою, у якій просить слухати справу за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надійшло. На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 04.09.2013 року [PERSON] звернувся до Публічного акціонерного товариства «Дочірний банк Сбербанку Росії», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Сбербанк", із заявою про надання йому грошових коштів у розмірі 70000,00 грн. (а.с. 9). 04.09.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Дочірний банк Сбербанку Росії», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Сбербанк", та [PERSON] було укладено Кредитний договір №102#00017744154, відповідно до якого Банк зобов'язався надати Позичальнику кредитні кошти у розмірі 70000,00 грн. на цілі зазначені у пункті 1.3. цього Договору, а Позичальник зобов'язався своєчасно та у повному обсязі виплачувати Банку проценти за користування кредитом, використовувати його за цільовим призначенням, виконати інші умови Кредитного договору і своєчасно повернути кредит та сплатити нараховані проценти в порядку, передбаченому Графіком (Додаток №1 до Кредитного договору). Кінцевий термін повернення кредиту - 03 вересня 2018 року, що передбачено п. 8.1. Договору (а.с.10-15). Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору, тип процентної ставки, що застосовується за Кредитним договором - фіксована процентна ставка. Розмір фіксованої процентної ставки за користування Кредитом складає 33%. Відповідно до п. 6.9. Кредитного договору, Відповідач погодив, що у випадку порушення Позичальником своїх зобов'язань, процента ставка за користування Кредитом встановлюється на рівні 35% річних. 04.09.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Дочірний банк Сбербанку Росії», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Сбербанк", та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування від нещасного випадку №02954/13-НС/СБР відповідно до умов якого, страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку виплатити вигодонабувачеві страхову виплату в межах страхової суми згідно з умовами Договору (а.с. 20-26). Відповідно п. 2.1. Договору добровільного страхування від нещасного випадку, страхова сума за цим договором дорівнює сумі заборгованості за Кредитним договором на момент сплати страхового платежу. Публічне акціонерне товариство «Дочірний банк Сбербанку Росії» належним чином виконало свої зобов'язання за Кредитним договором №102#00017744154 від 04.09.2013 року, видавши [PERSON] кредит у сумі 70000,00 грн., що підтверджується Випискою по особовим рахункам з 04.09.2013 року по 21.09.2016 року (а.с. 8). Відповідно п. 8.4. Кредитного договору, передбачено, що у разі, якщо Банк використовує своє право щодо вимоги в односторонньому порядку дострокового повернення повної суми заборгованості за цим Договором, то він зобов'язаний в письмовій формі повідомити про це Позичальника. Публічне акціонерне товариство "Сбербанк" направляло [PERSON] повідомлення-вимогу від 05.04.2016 року про виплату простроченої заборгованості за Кредитним договором №102#00017744154 від 04.09.2013 року, яка залишена без задоволення (а.с. 33-34). [PERSON] не виконує належним чином зобов'язання за Кредитним договором, в результаті чого виникла заборгованість, яка відповідно до Розрахунку вимог банку у зв'язку з неповерненням кредитної заборгованості за кредитним договором №102#00017744154 від 04.09.2013 року, станом на 21.09.2016 року, складає 77864,89 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 50692,92 грн.; проценти за користування кредитом - 12880,98 грн.; пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом - 11315,92 грн.; пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 2975,07 грн. (а.с. 7). Відповідно до Змін до Статуту Публічного акціонерного товариства «Дочірний банк Сбербанку Росії» від 26.11.2015 року, найменування Публічного акціонерного товариства «Дочірний банк Сбербанку Росії» було змінено на Публічне акціонерне товариство "Сбербанк", який є його правонаступником. Судом об'єктивно встановлено, що між сторонами у справі на підставі укладеного кредитного договору виникли зобов'язання, за якими позивач надав відповідачеві послуги, а відповідач зобов'язався їх оплатити на визначених умовах та у відповідний строк. Проте, всупереч взятим на себе зобов'язанням по виплаті кредитних коштів у визначені договором строки, відповідач їх належним чином не виконав. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК). Визначення поняття "зобов'язання" міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Згідно з ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів у заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved