Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

До суду звернувся позивач ТзДВ «СК «ВіДі-Страхування» з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП у розмірі 298 340 грн. 11 коп. та понесені судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог посилаючись на те, посилаючись на те, що 26.02.2014 р. на а/д Н-05 Красноперекопськ-Сімферополь 43 км 600 м мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням відповідача. Відповідно до довідки ВДАІ Первомайського РВ ГУ МВС України в Автономній республіці Крим №9354823 ДТП мала місце внаслідок порушення водієм [PERSON] а матеріали ДТП передано до СВ Первомайського РВ ГУ МВС України в Автономній республіці Крим. Первомайським РУ ГУ МВС України в Автономній республіці Крим за вказаним ДТП було розпочато кримінальне провадження, внесене 17.02.2014 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12014010330000111. Постановою Первомайського РУ ГУ МВС України в Автономній республіці Крим від 21.03.2014 р. про закриття кримінального провадження було встановлено, що саме внаслідок дій відповідача виникла дана дорожньо-транспортна пригода, а отже саме внаслідок дій відповідача було пошкоджено транспортний засіб який застраховано позивачем. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК Арсенал страхування» за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/9239985. Відповідно до рішення Господарського суду м.Києва 26.11.2014 р. стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-Страхування" страхове відшкодування у розмірі 49 000,00 грн. Відповідно до звіту №22613 та калькуляції №22613 від 27.03.2014 вартість матеріальної шкоди завданої автомобілю [NUMBER] складає 750 356,73 грн. (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) (виконаний Експертною компанією "Автоекспертиза") та згідно звіту №34833185_26.02.2014_10/04/14 від 10.04.2014 (виконаний ПАТ "ЕК"Укравтоекспертиза" - 480 779,39 грн. На підставі договору від 06.02.2014 р., страхового акту №КР-008031 від 16.05.2014, розрахунку суми страхового відшкодування до страхового акту, позивач виплатив страхове відшкодування у розмірі 347 340,11 грн. на рахунок вигодонабувача згідно листа №10.1-186/67-6756 від 14.04.2014, що підтверджується платіжним дорученням №1519 від 02.06.2014. Таким чином, відповідач для повного відшкодування завданої ним шкоди зобов'язаний сплатити на користь позивача різницю між фактичним розміром завданої шкоди та страховою виплатою в розмірі 298 340 грн.11 коп. ( 347340,11-49000). Враховуючи наведене позивач звертається до суду з позовом про стягнення з відповідача різниці, посилаючись на ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України, згідно з якими до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. Відповідно до ухвали Апеляційного суду м.Києва від 01 лютого 2017 р. підсудність цивільної справи за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди визначена Святошинському районному суду м.Києва. В судове засідання від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі, про розгляд справи повідомлявся належним чином, , відзиву на позовну заяву до суду не подавалось. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі позивача та відповідача. Оскільки відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив та не подав до суду відзив, а також те, що позивач не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. 26.02.2014 р. на а/д Н-05 Красноперекопськ-Сімферополь 43 км 600 м мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням відповідача. Відповідно до довідки ВДАІ Первомайського РВ ГУ МВС України в Автономній республіці Крим №9354823 ДТП мала місце внаслідок порушення водієм [PERSON] а матеріали ДТП передано до СВ Первомайського РВ ГУ МВС України в Автономній республіці Крим. Первомайським РУ ГУ МВС України в Автономній республіці Крим за вказаним ДТП було розпочато кримінальне провадження, внесене 17.02.2014 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань №12014010330000111. Постановою Первомайського РУ ГУ МВС України в Автономній республіці Крим від 21.03.2014 р. про закриття кримінального провадження було встановлено, що саме внаслідок дій відповідача виникла дана дорожньо-транспортна пригода, а отже саме внаслідок дій відповідача було пошкоджено транспортний засіб який застраховано позивачем. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК Арсенал страхування» за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/9239985. 06.02.2014 р. між Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-Страхування" та [PERSON] укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту №АС№008780 за яким був застрахований автомобіль [NUMBER]. Відповідно до рішення Господарського суду м.Києва 26.11.2014 р. стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-Страхування" страхове відшкодування у розмірі 49 000,00 грн. Відповідно до звіту №22613 та калькуляції №22613 від 27.03.2014 вартість матеріальної шкоди завданої автомобілю [NUMBER] складає 750 356,73 грн. (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) (виконаний Експертною компанією "Автоекспертиза" ) та згідно звіту №34833185_26.02.2014_10/04/14 від 10.04.2014 (виконаний ПАТ "ЕК"Укравтоекспертиза" - 480 779,39 грн. На підставі договору від 06.02.2014 р., страхового акту №КР-008031 від 16.05.2014, розрахунку суми страхового відшкодування до страхового акту, позивач виплатив страхове відшкодування у розмірі 347 340,11 грн. на рахунок вигодонабувача згідно листа №10.1-186/67-6756 від 14.04.2014, що підтверджується платіжним дорученням №1519 від 02.06.2014. Таким чином, відповідач для повного відшкодування завданої ним шкоди зобов'язаний сплатити на користь позивача різницю між фактичним розміром завданої шкоди та страховою виплатою в розмірі 298 340 грн.11 коп. Як вбачається з матеріалів справи, шкоду було заподіяно внаслідок експлуатації автомобіля Опель, державний номер [NUMBER]. Як вбачається з довідки №9354823 ВДАІ Первомайського РВ МВС в АРК матеріали ДТП направлені до Первомайського районного відділу Головного Управління МВС України в Автономній Республіці Крим. Відповідно до постанови від 21.03.2014 Первомайського районного відділу ГУ МВС України в АРК, старший слідчий розглянувши матеріали досудового розслідування за фактом ДТП встановлено, що автомобіль Опель [NUMBER] [PERSON] рухаючись по ділянці автомобільної дороги Красноперекопськ-Сімферополь 43 км. 600 м., не переконавшись у безпеці дорожнього руху та не впоравшись з керуванням, допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався у зустрічному напрямку. Отже, слідчий дійшов висновку про відсутність ознак кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, так як [PERSON] відмовляється від проходження судово-медичної експертизи, а встановити іншим шляхом ступінь тяжких тілесних ушкоджень, виявлених у останнього не вбачається можливим, тому слідчий постановив кримінальне провадження закрити за п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв'язку відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Статтею 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи. Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування", страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток у повному обсязі. Згідно зі ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. Оскільки позивачем було виплачено страхувальнику страхове відшкодування, до нього перейшло право вимоги, яке страхувальник має до особи відповідальної за заподіяну шкоду. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України "шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку". Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України "шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою". У відповідності до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Ч.2 п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року передбачає, що оскільки відповідно до ст. 3 Закону України № 1961-ІУ обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, так і захисту майнових прав страхувальника, враховуючи положення ст.1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, встановлюється залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах, передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Згідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 10.02.2016р. у справі №6-2878цс15, відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При цьому за змістом ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону № 85/96-ВР до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом ст. 1194 ЦК України в системному зв'язку зі ст. 993 цього Кодексу та ст. 27 Закону № 85/96-ВР можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Стороною відповідача не надано суду доказів на спростування розрахунку страхового відшкодування, наданого позивачем. Таким чином, відповідач для повного відшкодування завданої ним шкоди зобов»язаний сплатити на користь позивача різницю між фактичним розміром завданої шкоди та страховою виплатою в розмірі 298 340 грн.11 коп. (347340,11-49000). На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved