Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

[PERSON] (надалі по тексту - позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (надалі по тексту - відповідач) про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] . В обгрунтування позовних вимог вказує, що починаючи з 22.08.2018 відповідач повинен був сплачувати щомісячно аліменти у розмірі ј частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В порушення вимог статті 196 СК України, відповідач вчасно аліменти не сплачував, допустив заборгованість по сплаті аліментів, а тому просить стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 21555,46 грн. Позивачка в судове засідання не з`явилась, хоча про час, дату та місце засідання повідомлена належним чином. В матеріалах справи наявне її клопотання щодо розгляду справи без неї, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив та вказав, що не знав, що за несвоєчасну сплату аліментів може нараховуватись пеня. Крім того, надав суду розрахунок державного виконавця, згідно якого вбачається, що станом на 01.12.2020 борг зі сплати аліментів становить 20900,11 гривень. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, в межах заявлених позовних вимог, дійшов висновку, що позов про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 09.10.2018 № 282/1279/13-ц зобов`язано [PERSON] сплачувати з аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22.08.2018 до досягнення дитиною повноліття. Згідно поданого позивачем розрахунку, складеного державним виконавцем Романівського ВДВС, наданому в матеріали справи, випливає, що за період з 22.08.2018 по 01.07.2020 оплати відповідачем здійснювались несвоєчасно та не в повному обсязі. Станом на 01.07.2020 борг зі сплати аліментів складав 21555,46 грн. (із розрахунку 5338,21 грн. за 2018 рік; 8058,25 грн. за 2019 рік; 8159 грн. за період із 01.01.2020 по 01.07.2020). Разом з тим, відповідачем подано до суду розрахунок заборгованості, складений державним виконавцем Романівського ВДВС, згідно якого вбачається, що станом на 01.12.2020, заборгованість зі сплати аліментів позивача складає 20900,11 грн. Як випливає з розрахунків заборгованості по аліментам, відповідач свої аліментні зобов`язання належним чином не виконував, аліменти на користь позивача виплачував частково з простроченням платежів. Дані розрахунки складено державним виконавцем у відповідності до вимог статті 71 Закону України "Про виконавче провадження"\~і сторонами не оспорюються. Доказів протилежного суду не надано. Відповідно до частини першої\~статті 196 Сімейного кодексу України (далі - СК України) у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у пункті 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів",\~передбачена статтею 196 СК України\~відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема: у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Аналіз зазначеної правової норми свідчить, що у даному випадку слід виходити з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, а тому саме на неї покладено тягар доказування протилежного. Відповідно, суд повинен встановити факт заборгованості по аліментам й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки (пені). Перерахування грошових коштів на утримання сина [PERSON] відповідачем здійснювалось частково та з простроченням, що стверджується поданими суду розрахунками державного виконавця та, станом на 01.12.2020, за відповідачем рахується борг зі сплати аліментів в розмірі 20900,11 гривень. Доказів відсутності вини відповідача у несплаті аліментів останній суду не подав і судом їх не здобуто. Оскільки факт наявності заборгованості зі сплати аліментів був наявним та підтверджується належними доказами - розрахунками заборгованості, і відповідачем не спростовано вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів позивачу у вказаний період, суд дійшов висновку, що заборгованість виникла з вини відповідача і вимоги позивача про стягнення пені є обґрунтованими. Згідно з розрахунком пені, складеного позивачем, пеня порахована за кожний місяць з урахування суми боргу та кількості днів прострочки. Кількість днів прострочки порахована до дати фактичного перерахування відповідачем грошових коштів. Згідно з ч. 1\~ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Застосовуючи дану\~норму закону,\~суд,\~згідно ч.\~4\~ст.\~263\~ЦПК України,враховує судову практику, викладену в постановах Верховного суду. Постановою Великої Палати Верховного Суду\~\~від 25.04.2018 у справі №572/1762/15-ц, провадження № 14-37цс18, згідно якої вказано, що суд дійшов правильного висновку про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, як зазначає Велика Палата Верховного Суду, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+ … (An?1%?Qn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Доданий позивачем до позову розрахунок пені вимогам закону відповідає, тому суд визнає його, як належний доказ по справі та покладає його в основу судового рішення, оскільки він не викликає сумніву у суду та не спростований відповідачем по справі. Разом з тим, згідно розрахунку державного виконавця поданого відповідачем вбачається, що станом на 01.12.2020 за відповідачем рахується заборгованість зі сплати аліментів в розміні 20900,11, тому, враховуючи положення ч. 1 ст. 196 СК України, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів в розмірі 20900,11 гривень. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі пп. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь державного бюджету.

Outcome: partial