Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

29 вересня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до договору від 17 листопада 2008 року [PERSON] отримав у ПАТ КБ «ПриватБанк», який в подальшому змінив назву на АТ КБ «ПриватБанк», кредит у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, та отримав у користування кредитну картку. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 7400 грн. Відповідач свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 24 серпня 2020 року у нього утворилася заборгованість у сумі 12476,58 грн, яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту. Посилаючись на викладені вище обставини, банк просить стягнути з відповідача вказану суму боргу. Ухвалою від 07 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача Дашко В.М. у судове засідання не з`явився, одночасно з позовом надіслав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позов визнає повністю. Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, у відповідності з яким сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 17 листопада 2008 року [PERSON] звернувся до ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", правонаступником якого є АТ КБ "ПРИВАТБАНК", із заявою про видачу кредиту (а. с. 16). Своїм підписом у вказаній вище заяві відповідач підтвердив, що ознайомився та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді. Також він погодилася з тим, що вказана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами являє між ним та банком договір про надання банківських послуг. Цього ж дня [PERSON] під підпис ознайомився з умовами кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а. с. 17). У подальшому на підставі заяви [PERSON] від 17 листопада 2008 року, яка фактично є кредитним договором, оскільки спрямована на встановлення цивільних прав та обов`язків сторін та відповідає загальним засадам цивільного законодавства, між позивачем АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] був укладений договір без номеру, згідно якого позивач зобов`язався надати останньому кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а. с. 17-27). Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав повністю, надавши [PERSON] кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку. Розмір кредитного ліміту та процентна ставка за кредитом неодноразово змінювалися, що підтверджується розрахунком та довідкою (а. с. 36-43). [PERSON] взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної сплати кредитного боргу у строки, передбачені договором, належним чином не виконував. Із розрахунку АТ КБ "ПРИВАТБАНК" вбачається, що станом на 24 серпня 2020 року у [PERSON] виникла заборгованість по кредиту в сумі 12476,58 грн., яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту (а. с. 5-13). Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується умовами договору та розрахунком позивача. Таким чином, у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт надання банком кредитних коштів відповідачу та порушення останнім зобов`язань за кредитним договором. Відповідно до ст. ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ч. 1 ст. 526, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В силу ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З огляду на викладене суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 12476,58 грн, яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту. З огляду на положення ст. ст. 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1051 грн судового збору та повернути позивачу з державного бюджету 1051 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved