Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

Позивач ПАТ "[PERSON] Аваль" 12.08.2015р. звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про дострокове солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 22.05.2007р. між ВАТ «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 354411/4669/0324-7, згідно якого банк надав останньому кредит у вигляді невідновлюванної кредитної лінії з лімітом 25\~000,00 дол. США з терміном погашення до 21.05.2017 року зі сплатою 13,75 % річних. З метою зменшення фінансового навантаження на відповідача [PERSON] в умовах кризових явищ в економіці України, 26.03.2009р. була укладена [PERSON] угода № 354411/4669/0324-7д, згідно з умовами якої [PERSON] було надано кредитні канікули та графік погашення кредиту та сплати інших платежів було викладено в новій редакції в Додатку № 1,2. З укладенням [PERSON] угоди у відповідача виник обовязок повернути кредит та відсотки за кредитним договором у строки та розмірах, чітко встановлених новою редакцією графіка погашення, у разі прострочення якого кредитор має право достроково стягнути заборгованість за кредитом, відсотками та пенею. У звязку із порушенням зобовязань відповідачем [PERSON], утворилася заборгованість за кредитним договором. Станом на 08.07.2015 року загальна сума заборгованості становить 11\~367,21 дол. США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 246\~672,80 грн.), з яких: заборгованість за кредитом в сумі 7\~610,58 дол. США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 165\~152,49 грн.), заборгованість за відсотками 772,73 дол. США (еквівалент 16\~768,54 грн.), пеня за невчасну сплату кредиту та погашення відсотків відповідно до п. 10.1 в розмірі 2\~983,90 дол. США (еквівалент 64\~751,77 грн.). У забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 354411/4669/0324-7 між ПАТ "[PERSON] Аваль" та [PERSON] 22.05.2007 року було укладено договір поруки, відповідно до якого вона, як поручитель, взяла на себе зобовязання відповідати перед банком по боргових зобовязаннях боржника [PERSON] у випадку невиконання ним взятих на себе зобовязань по кредитному договору та нести солідарну відповідальність перед банком за повернення суми кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом та пені. Відповідачам направлялися повідомлення з проханням погасити суму заборгованості. Але результати відсутні і до теперішнього часу відповідачами борг не погашений. Ухвалою від 10.11.2015 року відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою від 20.04.2017р. провадження у справі зупинено до розгляду справи № 695/761/17 за позовом [PERSON] до ПАТ «[PERSON] Аваль» про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору. Ухвалою від 02.07.2018р. провадження у справі поновлено та, у звязку зі змінами в законодавстві, визначено продовжити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача ПАТ «[PERSON] Аваль» за довіреністю [PERSON] на задоволенні позовних вимог наполягала повністю та просила стягнути із відповідачів суму заборгованості. У подальшому скерувала до суду заяву про розгляд справи без участі представника банку. \~ \~ \~ \~Відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх представник за договором адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення, оскільки [PERSON] сплачено 17\~000 дол. США тіла кредиту по першій редакції кредитного договору та відсотки. Крім того пояснили, що працівниками Золотоніського відділення ПАТ «[PERSON] Аваль» були підмінені умови кредитного договору під час укладення додаткової угоди від 26.03.2009р. про надання «кредитних канікул», а саме замінена первинна редакція кредитного договору, в якому, зокрема, збільшений відсоток пені, як відповідальність за несвоєчасне погашення кредитних зобовязань, зазначений в пункті 10.1 кредитного договору, де на даний час зазначений розмір пені 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочки, в той час як в первинній редакції договору розмір пені був зазначений 0,01%. Крім того, в первинній редакції договору був відсутній пункт 8.3 кредитного договору про покладення всіх ризиків щодо зміни курсової політики на боржника, який на даний час наявний в нинішній редакції договору. Крім того, вони вважають, що строк позовної давності, передбачений ч.2 ст. 258 ЦК України, який є спеціальним до окремих вимог, а саме в частині стягнення неустойки (пені, штрафу), та вичислюються тривалістю в один рік, є позивачем пропущеним, щодо вимог про стягнення пені за невчасну сплату кредиту та відсотків в сумі 2\~983,90 грн. (еквівалент 64\~751,77 грн.), оскільки право на звернення до суду у банку виникло із 15 липня 2012р., а позивач звернувся до суду лише 12.08.2015р. За цих обставин, вони просять відмовити у задоволенні позову в частині стягнення пені в сумі 2\~983,90 дол. США (еквівалент 64\~751,77 грн.) внаслідок спливу строку позовної давності, крім вказаного ще й з тих підстав, що розмір пені обрахований не у гривнях, а у валюті кредиту. У судове засідання 30.08.2018р. не прибули, але скерували до суду телефонограми про перенесення судового засідання на інший день: -відповідач [PERSON] у звязку з перебуванням у відрядженні; -відповідач [PERSON] у звязку з погіршенням стану здоровя; -представник [PERSON] у звязку з перебуванням на слідчих діях. При цьому жодних доказів на підтвердження своїх тверджень не надали. Суд визнає причини неявки в судове засідання відповідачів та їх представника неповажними та, у відповідності до п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України продовжує розгляд справи за їх відсутності. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши пояснення та доводи сторони позивача, заперечення сторони відповідача, вивчивши матеріали справи, повно зясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи по суті, приходить до висновку, що даний позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязується сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Із кредитного\~договору № 354411/4669/0324-7 від 22.05.2007р., укладеного між ВАТ «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] вбачається, що банк надав останньому кредит у вигляді невідновлюванної кредитної лінії з лімітом 25\~000,00 дол. США з терміном погашення до 21.05.2017 року зі сплатою 13,75 % річних. [PERSON] угоди № 354411/4669/0324-7д від 26.03.2009р. вбачається, що [PERSON] було надано кредитні канікули та графік погашення кредиту та сплати інших платежів було викладено в новій редакції в Додатку № 1,2. З укладенням [PERSON] угоди у відповідача виник обовязок повернути кредит та відсотки за кредитним договором у строки та розмірах чітко встановлених новою редакцією графіка погашення, у разі прострочення якого кредитор має право достроково стягнути заборгованість за кредитом, відсотками та пенею. Із договору поруки № 354411/4669/0324-7п від 22.05.2007р., укладеного між ПАТ "[PERSON] Аваль" та [PERSON] вбачається, що вона, як поручитель, взяла на себе зобовязання відповідати перед банком по боргових зобовязаннях боржника [PERSON] за кредитним договором № 354411/4669/0324-7 від 22.05.2007р. у випадку невиконання ним взятих на себе зобовязань по кредитному договору та нести солідарну відповідальність перед банком за повернення суми кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом та пені. Із розрахунку заборгованості за кредитним договором № 354411/4669/0324-7 від 22.05.2007р. позичальника [PERSON] вбачається, що станом на 08.07.2015 року загальна сума заборгованості становить 11\~367,21 дол. США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 246\~672,80 грн.), з яких: заборгованість за кредитом в сумі 7\~610,58 дол. США ( в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 165\~152,49 грн.), заборгованість за відсотками 772,73 дол. США (еквівалент 16\~768,54 грн.), пеня за невчасну сплату кредиту та погашення відсотків відповідно до п. 10.1 в розмірі 2\~983,90 дол. США (еквівалент 64\~751,77 грн.). Крім того із вказаного розрахунку вбачається, що відповідачу нарахована пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період із 15.07.2012р. по 08.07.2015р. в сумі 2\~983,90 дол. США (еквівалент 64\~751,77 грн.). Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 ЦК України). Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно- правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення пені за невиконання умов кредитного договору в сумі 2\~983,90 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 64751 грн. 77 коп. не підлягають до задоволення судом, оскільки діючим законодавством України взагалі не передбачено нарахування пені, штрафів та комісії в іноземній валюті. Так відповідно до пункту 22 ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються засади цивільної відповідальності; діяння які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них. Виходячи зі змісту глави 51 ЦК України, неустойка є одним із заходів цивільної відповідальності, яка застосовується до боржника за порушення зобов'язання. За ст. 533 ЦК України, використання іноземної валюти допускається тільки при здійсненні розрахунків на території України у випадках, порядку та на умовах визначених законом. Однак законом не передбачено можливості нарахування та стягнення з боржника неустойки в іноземній валюті, навіть з наступним переведенням суми неустойки в гривневий еквівалент. Положення ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України, Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом, та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення пені. Аналогічна правова позиція підтверджується судовою практикою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладеної в ухвалі від 22.06.2011р. в цивільній справі №6-2831св 11. При цьому, відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення з відповідачів пені за невчасну сплату кредиту та відсотків з зазначених вище підстав, суд вважає, що застосування до цієї вимоги строку спеціальної позовної давності, відповідно до ч.2 ст. 258 ЦК України, про застосування якої заявив відповідач є недоцільним. Суд оцінює критично доводи відповідача [PERSON] та його представника в частині того, що працівниками Золотоніського відділення ПАТ «[PERSON] Аваль» були підмінені умови кредитного договору під час укладення додаткової угоди від 26.03.2009р. про надання «кредитних канікул», а саме замінена первинна редакція кредитного договору, в якому, зокрема, збільшений відсоток пені, як відповідальність за несвоєчасне погашення кредитних зобовязань, зазначений в пункті 10.1 кредитного договору, де на даний час зазначений розмір пені 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочки, в той час як в первинній редакції договору розмір пені був зазначений 0,01%, крім того, в первинній редакції договору був відсутній пункт 8.3 кредитного договору про покладення всіх ризиків, щодо зміни курсової політики на боржника, який на даний час наявний в нинішній редакції договору, оскільки дана обставина ними не доведена, навпаки, рішенням Золотоніського міськрайонного суду від 01.03.2018р. у задоволенні позову [PERSON] про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору № 354411/4669/0324-7 від 22.05.2007р. відмовлено. Позивачем при подачі позовної заяви до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2\~466,73 грн., тому суд частково задовольняючи позов, на підставі ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1\~819,21 грн., пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial