Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 03 березня 2007 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №343. Від сумісного життя мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, з січня 2011 року шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть. За таких обставин, позивач вважає, що подальше сумісне життя та збереження сім'ї не можливе. Вказує, що відповідач мешкає окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач у судове засідання не з'явилася, про день та час проведення повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання даної справи повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суду не відомо, з клопотанням про відкладення розгляду даної справи до суду не звертався. У відповідності до ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказах. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 03 березня 2007 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №343 (а.с.4). Від сумісного шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.16). Приймаючи до уваги наявність неповнолітньої дитини, обставини життя подружжя, суд приходить до висновку, що шлюб на підставі ст.112 Сімейного Кодексу України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та інтересам неповнолітньої дитини, що має істотне значення у даній справі. Відповідно до положень статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 27 "Конвенції про права дитини", ратифікованої Верховною Радою України 27.ІХ.1991року та положення "Декларації прав дитини" регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. На даний час, неповнолітня дитина проживає разом з позивачем (а.с.5), яка приймає безпосередню участь в утриманні та вихованні дитини. Позивачка працює у ТОВ «Чернігівторф» та отримує заробітну плату, середньомісячний розмір якої становить 1 398,81 грн (а.с.6). Відповідач мешкає окремо, в добровільному порядку допомоги на утримання дитини не надає. За умов частини першої та третьої ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку в силу ст. 181 Сімейного Кодексу України. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини (а.с.11-12), стан здоров'я та матеріальне становище платника та одержувача аліментів, відсутність доказів про наявність у платника інших аліментних зобов'язань, інші обставини, що мають істотне значення, і вважає за необхідне, відповідно до ст. 182, 183 Сімейного кодексу України, позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.06.2014 року в силу ст. 191 Сімейного Кодексу України. Суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а також судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до ст. 84 ЦПК витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Витрати, понесені [PERSON] на правову допомогу у розмірі 350 грн. підтверджуються матеріалами справи, а саме: квитанцією № 2920132 від 02.06.2014 про сплату коштів за надання послуг у розмірі 350 грн. (а.с.3), актом здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг) від 02.06.2014 року, в якому зазначено перелік наданих послуг, а саме: складання позовної заяви 1 год. - 350 грн., і була виконана адвокатом [PERSON] (а.с.13, 15) відповідно до приписів Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (а.с.14 зворотня сторона). При цьому необхідно привести наступний розрахунок: мінімальна заробітна плата з 01.01.2014 по 01.07.2014 становить 1 218,00 грн.; граничний розмір компенсації відповідно до приписів статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» становить: 1218 грн. х 40 % = 487 грн. 20 коп. за одну годину роботи. За таких обставин, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 350 грн витрат на правову допомогу. На підставі наведеного,

Outcome: approved