Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і просить стягнути з відповідача на його користь суму у розмірі 26271,47 грн. та понесені ним судові витрати. Свої вимоги обгрунтовує тим, що між ПАТ «СК» «Українська страхова група» та «Білла-Україна» укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-2802-00275/00013 від 24.12.2015, предметом якого є страхування транспортного засобу «Шкода», державний № [NUMBER]. 02.11.2016 в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Шкода», державний № [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «Форд», державний № [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , - відповідача по справі. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 29.11.2016 відповідача [PERSON] , під керуванням якого перебував автомобіль «Форд», державний № [NUMBER] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 07.11.2016 до позивача звернувся страхувальник - "Білла-Україна" з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування в зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком відповідно до умов договору 28-2802-00275/00013 від 24.12.2015. За страховим випадком ПАТ «СК» «Українська страхова група» складено страховий акт № ДККА-53678 по договору страхування № 28-2802-00275/00013 від 24.12.2015 на підставі розрахунку суми страхового відшкодування від 23.11.2016 та було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 26271 грн. 47 коп., яку було виплачено, що підтверджується платіжним дорученням від 24.11.2016 № 22053. Таким чином до ПАТ «СК» «Українська страхова група» перейшло право зворотної вимоги (суброгації) до відповідача, як до особи, відповідальної за відшкодування заподіяних збитків, на суму 26271 грн. 47 коп. Посилаючись на зазначене, позивач просив стягнути з відповідача як відшкодування шкоди, суму у розмірі 26271 грн. 47 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921 грн. Ухвалою судді від 12.12.2019 по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Представник позивача [PERSON] у поданій позовній заяві просила суд розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Згідно ч. 8 ст. 178, ч. 2 ст. 191 ЦПК Україниу разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. З`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог та дослідивши надані докази, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними матеріалами справи, при заочному розгляді. Судом встановлено наступні обставини. Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і просить стягнути з відповідача на його користь суму у розмірі 26271,47 грн. та понесені ним судові витрати. Свої вимоги обгрунтовує тим, що між ПАТ «СК» «Українська страхова група» та «Білла-Україна» укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-2802-00275/00013 від 24.12.2015, предметом якого є страхування транспортного засобу «Шкода», державний № [NUMBER] (а.с. 4-6). 02.11.2016 в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Шкода», державний № [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «Форд», державний № [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , - відповідача по справі (а.с. 18). Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 29.11.2016 відповідача [PERSON] , під керуванням якого перебував автомобіль «Форд», державний № [NUMBER] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн. (а.с. 17). Згідно вимог ч.ч. 6, 7 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду,що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок,ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду. 07.11.2016 до позивача звернувся страхувальник - "Білла-Україна" з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування в зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком відповідно до умов договору 28-2802-00275/00013 від 24.12.2015 (а.с. 7-8). 07.11.2016 за місцем огляду по [ADDRESS] складено Акт огляду пошкодженого транспортного засобу (а.с. 9). Згідно рахунку на оплату від 10.11.2016, складеного ФОП " [PERSON] ", сума ремонту автомобіля «Шкода», державний № [NUMBER] ,згідно калькуляції становить 27821,47 грн. (а.с. 10-14). 23.11.2016 ПАТ «СК» «Українська страхова група»складено страховий акт № ДККА-53678, згідно якого сума страхового відшкодування становить 26271 грн. 47 коп. (а.с. 15). 24.11.2016 ПАТ «СК» «Українська страхова група»здійснено виплату суми страхового відшкодування на рахунок [PERSON] у розмірі 26271 грн. 47 коп., що підтверджується платіжним дорученнямвід 24.11.2016 № 22053 (а.с. 16). Частина друга ст. 1187 ЦК України передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Статтею 9 вказаного Закону передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. У частині першій ст. 25 Закону України «Про страхування» визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Згідно зі ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала. Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат. Перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого (29 січня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 910/2351/17(ЄДРСР № 71884547) та від 05.04.2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 910/3165/17 (ЄДРСР № 73277937). У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику (30 січня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 910/12500/17 (ЄДРСР № 71884446). Виплата страховиком страхувальнику страхового відшкодування є обов`язком страховика за договором (ст. 988 ЦК України). Така виплата не припиняє деліктного зобов`язання і не може вважатися відшкодуванням шкоди потерпілому в цьому зобов`язанні, оскільки страховик у правовідносинах добровільного майнового страхування не є боржником у деліктному зобов`язанні. Тобто заподіювач шкоди залишається зобов`язаним відшкодувати завдану ним шкоду незалежно від того, чи звертався до нього з відповідною вимогою сам потерпілий, чи страховик після виплати потерпілому відшкодування за договором майнового страхування. Таким чином, з огляду на викладене суд дійшов висновку, що правовідносини, що виникли між сторонами у даній справі є суброгацією, оскільки після виплати страхового відшкодування страхувальнику, страховику перейшло право вимоги компенсації виплати страхового відшкодування. Як зазначено в п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при суброгації розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування. Таким чином, позов підлягає задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 26271 грн. 47 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в порядку суброгації. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1921 грн. 00 коп.

Outcome: approved