Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

Представник Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (надалі -АТ КБ "Приватбанк") звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав заяву №б/н від 22 лютого 2012 року, згідно з якою отримав кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг",та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Оскільки відповідач не виконав умови договору належним чином, у нього станом на 23 червня 2020 року виникла заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» в загальній сумі 21360,41 грн., з яких: 20846,41 грн. - заборгованість за тілом кредита в тому числі заборгованість за простроченим тілом кредита; 514 грн. - нарахована пеня. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 21360,41 грн. та судові витрати у розмірі 2102,00 грн. 16 листопада 2020 року від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог та просить стягнути з відповідача 20846,41 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту. В судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах позову міститься заява, в якій просить справу розглядати за їх відсутності. Позовні вимоги просить задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно, шляхом направлення судових повісток. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази, надані позивачем на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і, які сторона вважає достатніми для обґрунтування своїх позовних вимог, та, з`ясувавши фактичні обставини, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити виходячи з наступних підстав. Позивач свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 22 лютого 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладений договір б/н згідно якого, останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. До позовної заяви банком додано Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/;розрахунок заборгованості за договором від 22 лютого 2012 року; довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картк; довідку про видані картки; анкету заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 22 лютого 2010 року; Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт; виписку по рахунку. Із матеріалів справи вбачається, що у анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку в якій зазначено про ознайомлення та погодження відповідача із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифів банку відповідачем підписана 22 лютого 2010 року (а.с.16). Позивач у позовній заяві зазначив, що відповідач анкету-заяву про отримання банківських послуг підписав 22 лютого 2012 року. Однак вказана анкета-заява у матеріалах справи відсутня. Позивачем додано розрахунок заборгованості за договором від 22 лютого 2012 року. У довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки зазначений старт карткового рахунку - 22 лютого 2012 року, номер картки-рахунку [NUMBER] та встановлення двічі кредитного ліміту 300 грн. Згідно довідки банку, 22 лютого 2012 року відкрито картку за номером [NUMBER] , а виписка за договором здійснена за період з 22 лютого 2012 року по 01 березня 2020 року. Таким чином, у матеріалах справи відсутній основний документ на підставі якого здійснюється стягнення кредитної заборгованості - анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банеківських послуг у ПриватБанку від 22 лютого 2012 року. Позивачем не надано належних допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку саме 22 лютого 2012 року, а тому суд позбавлений можливості здійснити стягнення заборгованості за кредитним договором від 22 лютого 2012 року. Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження конкретних запропонованих відповідачеві 22 лютого 2012 року Умов та Правил надання банківських послуг, а тому без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про тіло кредиту, сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки та довідка про отримані кредитні картки також не слугують доказами отримання 22 травня 2012 року кредитних коштів відповідачем. За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення позову, а тому в його задоволенні слід відмовити, у зв`язку з безпідставністю змісту позовних вимог. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною другою вище вказаної статті передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разві відмови в позові - на позивача. За таких обставин, судові витрати слід покласти на позивача. На підставі ст.ст. 253, 258, 261, 525, 526, 527, 530, 610, 611, 629, 631, 1049, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України ст. ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 258-259, 263-265,273, 274, 277, 279, 280-284, 287, 354, 355 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed