Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

20.12.2019 АТ КБ "Приватбанк" звернулось до суду з позовом (з врахуванням заяви від 06.02.2020) до [PERSON] , [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Кам`янка-Бузької РДА, в якому просять припинити дії, які порушують право сторони договору шляхом визнання дій [PERSON] щодо реєстрації у предметі іпотеки [PERSON] та [PERSON] неправомірними та вчиненими з порушенням умов законодавства; позбавити права користування житловим приміщенням по [ADDRESS] неправомірно зареєстрованих осіб, а саме [PERSON] та [PERSON] зі зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір кредиту № E/V 3711 від 18.04.2008, згідно якого АТ КБ "Приватбанк" надав [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 100000,00 доларів США строком до 18.04.2018 зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами строки та порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором АТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] 18.04.2008 уклали договір іпотеки, згідно якого [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок загальною площею 555,70 м.кв., що знаходиться по [ADDRESS] . Договором іпотеки передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. АТ КБ "Приватбанк" вказує, що відповідачем в супереч вимог договору іпотеки порушено його обов`язок та вже після підписання договору у житловому будинку по [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] . Таким чином АТ КБ "Приватбанк" вважає, що [PERSON] та інші мешканці, що були зареєстровані у вищезгаданому житловому будинку, що є предметом іпотеки, з порушенням вимог законодавства не мають права користуватись житловим будинком. Ухвалою суду від 20.12.2019 позовна заява залишена без руху. 12.02.2020 позивач усунув недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі суду. Ухвалою суду від 11.03.2020р. відкрито загальне позовне провадження у даній справі, а справу призначено до підготовчого слухання. 04.06.2020 представником відповідачів подано відзив на позовну заяву в якому вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог АТ КБ "Приватбанк". Зокрема вказує, що кредит було надано банком на споживчі цілі, а тому виселення повинно відбуватися з наданням іншого житла. 06.07.2020 АТ КБ "Приватбанк" подало до суду відповідь на відзив в якому просить суд, задовольнити вимоги банку в повному обсязі. Зазначає, що обов`язок по наданню іншого житла покладено на державу а не на банк, тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Ухвалою суду від 12.10.2020 підготовче засідання у справі закрито, та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання представник АТ КБ "Приватбанк" не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідачів в судове засідання також не з`явився, подав до суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги заперечив з мотивів викладених у відзиві. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Служба у справах дітей Кам`янка-Бузької РДА в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подана заява про розгляд справи без його участі. Щодо задоволення позовних вимог АТ КБ "Приватбанк заперечує, оскільки обмеження щодо реєстрації місця проживання в іпотечному майні законом не передбачено. З огляду на зазначені обставини, суд розглядає справу на підставі наявних у ній матеріалів. Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 18.04.2008 між АТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] укладено кредитний договір №E/V 3711, згідно якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 100000,00 доларів США строком до 18.04.2018 зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами строки та порядку, встановлених кредитним договором. Пунктом 1.4. цього договору визначено, що кредит надається на споживчі цілі (а.с.3-4). На виконання умов такого договору між сторонами було укладено договір № E/V 3711 від 18.04.2008 про видачу траншу на 100 000 доларів США (а.с. 113). В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором АТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] 18.04.2008 уклали договір іпотеки, згідно якого [PERSON] надала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме житловий будинок загальною площею 555,70 м.кв., що знаходиться по [ADDRESS] . Пунктом 20.7. цього договору передбачено, що іпотекодавець зобов`язується не передавати предмет іпотеки в оренду (майновий найом), у лізинг, у спільну діяльність або у безоплатне користування, не здійснювати його відчуження або інше розпорядження предметом іпотеки без письмової згоди іпотеко держателя (а.с. 5-7). Як видно з копії довідки Ременівської сільської ради від 12.09.2018 у будинку [ADDRESS] 04.04.2018 була зареєстрована [PERSON] 1998р.н. та 20.04.2018 [PERSON] 2003р.н. (а.с.8). Звертаючись до суду з даним позовом, позивач як іпотекодержатель вказує, що іпотекодавець неправомірно, всупереч умов договору іпотеки, здійснила реєстрацію місця проживання [PERSON] та [PERSON] , а тому просить позбавити їх права користування таким житлом. Однак суд дійшов висновку, що такі позовні вимоги не можуть бути задоволені судом з огляду на наступне. В Конституції України закріплена гарантія непорушності права власності і у статті 41 зазначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зміст права власності як суспільного явища конкретизовано у Цивільному кодексі України, де зокрема у частині 1 статті 317 передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Також, положеннями Глави 32 ЦК України регламентовано право користування чужим майном, зокрема право членів сім`ї власника житла на користування цим житлом (ст. 405 ЦК). Тобто право користування у цивільному праві може виступати як одна із правомочностей та складових права власності, а також як суб`єктивне право на використання та експлуатацію чужого майна. В конкретних обставинах справи спірним є питання правомірності набуття права користування [PERSON] та [PERSON] будинком [ADDRESS] , тобто питання набуття права користування чужим майном. У частині 3 статті 11 ЦК України вказано, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Одним з таких випадків, коли права та обов`язки виникають безпосередньо з акта цивільного законодавства є зокрема стаття 405 ЦК України, яка передбачає, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Тобто, члени сім`ї власника житла набувають права користування цим житлом за фактом свого статусу як члена сім`ї в силу положення закону. З обставин справи, а саме довідки про склад сім`ї (а.с. 8) видно, що особи право користування яких оспорює позивач є членами сім`ї власника, а тому набули право користування таким житлом правомірно. Посилання позивача на положення пункту 20.7. договору іпотеки від 18.04.2008 є безпідставним, оскільки такі положення договору у системному тлумаченні з положеннями статті 9 Закону України «Про іпотеку» необхідно розуміти як такі, що обмежують право власника щодо предмета іпотеки передавати предмет іпотеки у користування особам, які не мають права користування цим майном в силу закону. Таким чином, суд дійшов висновку про безпідставність твердження позивача щодо неправомірної реєстрації [PERSON] та [PERSON] в будинком [ADDRESS] . Вислобоки, так як реєстрація місця проживання є правовим наслідком наявності права користування житлом, яке в даному випадку набуто на підставі закону. Також суд не може задовольнити позовну вимогу про позбавлення права користування таким майном [PERSON] та [PERSON] , оскільки підстави для такого позбавлення права визначені законом. Так, іпотекодержатель може вимагати виселення з предмету іпотеки осіб, які там проживають у порядку визначеному статтею 40 Закону України «Про іпотеку», що в свою чергу є підставою для зняття відповідних осіб з реєстраційного обліку. Отже, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити повністю.

Outcome: dismissed