Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

22 січня 2013 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], СУ-463 ВАТ «Чорноморгідробуд», [PERSON] та [PERSON], та просила суд постановити рішення, яким визнати додаткову угоду від 12 листопада 2008 року до договору № 4 про інвестування в будівництво суспільно-житлового комплексу в [ADDRESS], укладену між СУ - 463 ВАТ «Черноморгідробуд» та [PERSON] і [PERSON] недійсною; свідоцтво на право власності на квартиру [ADDRESS] на ім'я [PERSON] визнати недійсним та скасувати; визнати договір дарування квартири [ADDRESS] від 4 лютого 2011 року між [PERSON] та [PERSON] - недійсним; визнати право спільної сумісної власності подружжя на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON]; витребувати від [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] на користь [PERSON] та [PERSON]. Одночасно звертаючись з позовом до суду позивачка [PERSON] надала заяву в якій просила визнати причину пропущення строку позовної давності поважною та поновити строк позовної давності за її позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], СУ - 463 ВАТ «Черномргідробуд», [PERSON] та [PERSON] про визнання додаткової угоди від 12 листопада 2008 року до інвестиційного договору № 4 від 1.03.2005 року, договору дарування від 4.02.2011 року недійсним; скасування свідоцтва на права власності на квартиру та визнання права власності за нею та [PERSON] і витребування майна від добросовісного набувача. Представник позивачки [PERSON] посилається на те, що позивачка [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 1976 року та по теперішній час з відповідачем [PERSON]. В 2005 році позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] вирішили придбати квартиру, та 1 березня 2005 року відповідач [PERSON] уклав з СУ-463 ВАТ «Чорноморгідробуд» договір про інвестування в будівництво суспільно-житлового комплексу у [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] відповідно до вказаного договору сплатив 172 788 грн. за будівництво квартири. Оскільки всіма документами щодо будівництва квартири займався чоловік позивачки, останній повідомив їй в кінці грудня 2009 року, що будинок в якому розташована їх квартира вже побудований та зданий в експлуатацію, також квартирі присвоєна поштова адреса: [ADDRESS], також відповідач [PERSON] повідомив позивачку [PERSON], що право власності на квартиру буде зареєстровано на його ім'я. Вважаючи вказану квартиру спільним майном подружжя, позивачка разом з відповідачем здійснили ремонт вказаної квартири, та в квартирі тимчасово оселився їх син з родиною відповідач [PERSON] За тиждень до звернення до суду позивачці [PERSON] стало відомо, що 12 листопада 2008 року відповідач [PERSON] без згоди позивачки [PERSON] уклав додаткову угоду до інвестиційного договору від 1.03.2005 року, згідно якої він передав всі права на вказану квартиру їх сину - [PERSON], та те, що свідоцтво на право власності на вказану квартиру отримав не відповідач [PERSON], а відповідач [PERSON] 4 лютого 2011 року відповідач [PERSON] уклав договір дарування зі своєю дружиною [PERSON], шлюб між якими розірвано 11 січня 2012 року. В свою чергу 19 грудня 2012 року [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу № 1928, продала спірну квартиру [PERSON] та [PERSON]. Позивачка [PERSON] була вимушена звернутися до суду, оскільки вважає, що додаткова угода від 12 листопада 2008 року до інвестиційного договору № 4 від 1 березня 2005 року, договір дарування квартири [ADDRESS] від 4 лютого 2011 року та свідоцтво на право власності на імя [PERSON] на спірну квартиру є незаконними, які суттєво порушують її права та інтереси, у зв'язку з чим додаткова угода від 12 листопада 2008 року до інвестиційного договору № 4 від 1 березня 2005 року та договір дарування від 4 лютого 2011 року мають бути визнаними недійсними, а свідоцтво на право власності на спірну квартиру на ім'я [PERSON] підлягає скасуванню. Представник позивачки [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, що стосується строків позовної давності просив їх поновити посилаючись на те, що як тільки позивачці сталі відомі вказані обставини вона одразу звернулася до суду. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні не заперечували щодо задоволення позовних вимог [PERSON] Відповідачка [PERSON] та її представник заперечували щодо задоволення позовних вимог, просили відмовити у їх задоволенні повністю. Відповідачка [PERSON], її представник, яка також є представником відповідача [PERSON] просили відмовити в позові [PERSON] в повному обсязі у зв'язку з пропуском строків позовної давності. Представник відповідача ТДВ "Чорноморгідробуд" у судовому засіданні пояснив, що ніяких неправомірних вчинків з боку працівників БУ № 463 не було. Вислухавши представника позивачки [PERSON], відповідачів [PERSON], [PERSON], відповідачку [PERSON] та її представника, відповідачку [PERSON], її представник, представника [PERSON], представника СУ-463 ВАТ "Чорноморгідробуд", свідків [PERSON] та [PERSON], суд вважає, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає. У судовому засіданні встановлено, що з 25 вересня 1976 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження, яке видано Березанською с/с, Біляївського району Одеської області, актовий запис № 25 від 25 вересня 1976 року. Від вказаного шлюбу у сторін є син [PERSON]. Відповідно до договору № 4 про інвестування в будівництво загально-житлового комплексу у [ADDRESS] від 1 березня 2005 року, який укладений між СУ-463 ТДВ "Чорноморгідробуд" та [PERSON], було встановлено, що предметом договору є співробітництво сторін по інвестуванню та будівництву житлового будинку загально-житлового комплексу в [ADDRESS]. Пунктом 2.2 вказаного договору передбачено, що після вводу житлового будинку в експлуатацію на протязі 30-ти календарних днів з моменту вводу «Об'єкту» підготувати всю необхідну документацію для передачі за актом прийому-передачі «Інвестору» 2-х кімнатної квартири під [ADDRESS] загальною площею 70,91 кв.м на 4-ому поверсі загальною вартістю 143380,00 гривень в т.ч. НДС 20 %. Знов побудоване житло у відповідності з умовами цього договору передається фізичній особі для його користування в якості місця проживання. Інвестор зобов'язався здійснити інвестування будівництва «Об'єкта» на суму 143380,00 грн. в т.ч. НДС 20 %, що складає суму інвестиції по цьому договору. Останній внесок повинен бути здійснений «Інвестором» не пізніше 25 червня 2007 року. 10 січня 2007 року між ТДВ "Чорноморгідробуд" та [PERSON] була укладена додаткова угода до договору № 4 від 1 березня 2005 року відповідно до якої були внесені зміни до п.2.1 та його викладено в наступній редакції: замовник зобов'язується виконати будівельно-монтажні роботи на об'єкті корпус 7, здати та ввести його в експлуатацію орієнтовано в IV кварталі ( за планом) 2007 року; також внесені зміни до п. 2.2 та його викладено в наступній редакції: в строк не пізніше 30-ти календарних днів з моменту вводу «об'єкта» в експлуатацію надати всю необхідну документацію для передачі за актом прийому-передачі «Інвестору» 2-х кімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 72,75 кв.м, розташованої на 4 поверсі, загальною вартістю 172788,00 гривень, в т.ч. 20 ПДВ 20 %. Пункт 2.3 викладено в наступній редакції «Інвестор» зобов'язується здійснити інвестування будівництва об'єкту на суму 172788,00 грн. в т.ч. ПДВ 20 %; пункт 2.3 викладено в наступній редакції: останній внесок повинен бути сплачений «Інвестором» не пізніше 25 грудня 2007 року». 12 листопада 2008 року між СУ-463 ТЗВ "Чорноморгідробуд", [PERSON] та [PERSON] була укладена додаткова угода до договору № 4 від 1 березня 2005 року про інвестування в будівництво загально-житлового комплексу у [ADDRESS] від 1 березня 2005 року, відповідно до якої колишній інвестор зі згоди замовника передає, а новий інвестор зі згоди замовника приймає на себе всі права та обов'язки, які виникають з договору, укладеного колишнім інвестором з замовником, після чого стороною договору замість колишнього інвестора стає новий інвестор при цьому інші умови договору у відношенні нового інвестора залишаються незмінними, а внесена колишнім інвестором сума інвестицій в розмірі 172788,00 грн., залишається внесеною новим інвестором. З моменту підписання цієї Додаткової угоди всі відносини з колишнім інвестором та замовником припиняються та вважаються повністю урегульованими. Відповідно до акту-прийняття від 29 грудня 2009 року, який підписаний між СУ-463 ВАТ "Чорноморгідробуд" та [PERSON], останній прийняв 2-ох кімнатну квартиру [ADDRESS]; [PERSON] проінвестував будівництво 2-ох кімнатної квартири [ADDRESS] в даному житловому будинку в об'ємі 100 %. 4 лютого 2011 року [PERSON] уклав з [PERSON] договір дарування, відповідно до якого [PERSON] подарував, тобто безоплатно передав у власність, а [PERSON], прийняла в дар, тобто безоплатно прийняла у власність квартиру під [ADDRESS]. Договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 51 від 4 лютого 2011 року. 19 грудня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири під [ADDRESS]. Договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 928 від 19 грудня 2012 року. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2014 року позов [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу - задоволено. Визнано частково недійсним договір купівлі-продажу від 19 грудня 2012 року квартири [ADDRESS], укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] в частині зазначеної в пункті 2 договору, а саме вартості квартири. Визнано, що за пунктом 2 договору купівлі-продажу від 19 грудня 2012 року квартири [ADDRESS], укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], вартість квартири становить 95000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ еквівалентно 760000 (сімсот шістдесят тисяч) грн. 00 коп. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 21 травня 2014 року апеляційну скаргу [PERSON] - відхилено. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2014 року - залишено без змін. Представник позивача, вважав, що оскільки при укладанні додаткової угоди від 12 листопада 2008 року між [PERSON], [PERSON] та СУ-463 ВАТ «Чорноморгідробуд», згідно з якою [PERSON] передав зі згоди [PERSON] всі права та обов'язки за договором від 1 березня 2005 року, та який в подальшому став підставою для набуття [PERSON] права власності на спірну квартиру, не було отримана згода позивачки [PERSON] він повинен бути визнаний недійсним. Так, відповідно до ст. 60 СК України та ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено законом або договором. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою з подружжя, що встановлено ч.1,2 ст. 65 СК України. Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Суд вважає встановленим, що [PERSON] було відомо про укладення оспорюваної додаткової угоди від 12 листопада 2008 року між [PERSON], [PERSON] та СУ-463 ВАТ «Чорноморгідробуд», ще у 2008 році, оскільки під час встановлення обставин у судових засіданнях було підтверджено поясненнями сторін та свідків, а також доказами наданими відповідачкою [PERSON], що ремонт та обладнання меблею та побутовою технікою квартири [ADDRESS] проводилися за рахунок відповідачів [PERSON] та [PERSON] Посилання позивачки [PERSON] щодо здійснення ремонту в квартирі [ADDRESS], нею та її чоловіком відповідачем [PERSON] не підтверджено жодним доказом, а відповідно до ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд вважає, що строки позовної давності є пропущенними, поважної причини для їх поновлення немає, а тому суд не може визнати додаткову угоду від 12 листопада 2008 року до договору № 4 про інвестування в будівництво суспільно-житлового комплексу в [ADDRESS], укладену між СУ - 463 ВАТ «Черноморгідробуд» та [PERSON] і [PERSON] недійсною. А, оскільки додаткова угода від 12 листопада 2008 року до договору № 4 про інвестування в будівництво суспільно-житлового комплексу в [ADDRESS] не визнана недійсною, не підлягають і задоволенню вимоги щодо визнання та скасування свідоцтва на право власності на квартиру [ADDRESS] на ім'я [PERSON]; визнання договору дарування квартири [ADDRESS] від 4 лютого 2011 року між [PERSON] та [PERSON] - недійсним; визнання права спільної сумісної власності подружжя на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON]; та витребування від [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] на користь [PERSON] та [PERSON].

Outcome: dismissed