Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

У липні 2014 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 24 січня 2012 року між ПАТ «СК «Україна» та [PERSON] укладено Договір №АВ/1204197 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (у формі полісу), за яким була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу ВАЗ, д.н.з. [NUMBER]. 01 червня 2012 року за участю застрахованого автомобіля сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пошкоджено автомобіль марки «Шкода», д.н.з. [NUMBER]. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 15 червня 2012 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Посилаючись на те, що позивачем виплачено страхове відшкодування на користь потерпілої особи, а відповідач використовував забезпечений автомобіль як таксі, ПАТ «СК «Україна» просить стягнути з відповідача на свою користь суму страхового відшкодування у розмірі 4530,75 грн., вирішити питання про розподіл судових витрат. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він зазначає, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 24 січня 2012 року між ПАТ «СК «Україна» та [PERSON] було укладено Договір №АВ/1204197 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (у формі полісу), за яким була застрахована відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER]. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну визначений у розмірі 50000 грн. 01 червня 2012 року близько 08 год. 20 хв. [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER] в м. Києві по вул. Новомостицька, при зміні напрямку руху, не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «Шкода», д.н.з. [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів. За постановою Подільського районного суду м. Києва від 15 червня 2012 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Згідно з ч.4 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення що набрала законної сили є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, особою, винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 01 червня 2012 року за участю автомобіля «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] та автомобіля «Шкода», д.н.з. [NUMBER], є відповідач [PERSON] Статтею 8 Закону України "Про страхування" визначено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. У відповідності до положень ч.1 ст.990 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.25 Закону України "Про страхування" страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт складається страховиком у формі, яка ним встановлюється. Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 Цивільного кодексу України та п.3 ч.1 ст.20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором. Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 вказаного закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 38.1.1.д ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування). На підставі звіту про оцінку автомобіля ПАТ «СК «Україна» складено страховий акт №2012-06-01/006, за яким розмір страхового відшкодування визначений у сумі 9061,50 грн. Платіжним дорученням від 27 лютого 2013 року підтверджено, що сума страхового відшкодування перерахована ПАТ «СК «Україна» на користь [PERSON], власника пошкодженого автомобіля. (а.с. 18) Судом встановлено, що відповідача 01 червня 2012 року, в момент, коли мала місце ДТП, використовував автомобіль «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] як таксі, тобто, у спосіб не передбачений договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 24 січня 2012 року. За таких обставин, відповідач порушив вимоги п. 38.1.1(д.) ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, непередбачений договором внутрішнього страхування. Відповідно до п. 9 договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 24 січня 2012 року коефіцієнт страхового відшкодування за використання транспортного засобу як таксі становить 1,0, тобто 50% від суми страхового відшкодування. Враховуючи те, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування, відповідач, у свою чергу, допустив порушення вимог п. 38.1.1д. ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на виплату страхового відшкодування у розмірі 4530,75 грн. є законним, обґрунтованими та підлягають задоволенню. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved