Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

25 лютого 2020 року позивач [PERSON] звернувся до [PERSON] з позовом про зміну розміру аліментів, стягуваних з нього на підставі рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 02 червня 2005 року на користь останньої на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/6 частки. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі, який на теперішній час розірвано. Сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 02 червня 2005 року з нього на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку, щомісячно. На даний час його сімейний стан змінився, він одружився, від шлюбу має двох малолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На підставі судового наказу виданого Южноукраїнським міським судом Миколаївської області з нього стягуються аліменти на їх утримання у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу). Зазначає, що його син [PERSON] хворіє та потребує витрат на лікування. Стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частки, ставить у нерівне становище його дітей, оскільки розмір частки стягуваних аліментів на утримання обох синів становить 1/6. В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить її підпис в повідомленні про вручення поштового відправлення - судової повістки. За таких обставин, відповідно до вимог ч. 4 ст. 233 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення, про що в судовому засіданні суд постановив відповідну ухвалу. Третя особа в судове засідання не з`явилась, причину неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавала. Дослідивши докази в сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . З [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 27 травня 2005 року і до повноліття доньки (виконавчий лист № 2-549/2005р., виданий Южноукраїнським міським судом Миколаївської області). Статтею 27 частинами 1 та 2 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В частині 1 ст. 3 Конвенції, наголошується, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частинами 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України встановлено, що при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу вимог ст. 182 СК України та роз`яснень, даних у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року № 3, при визначенні розміру аліментів суд повинен врахувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. За приписами ст. 192 СК України, розмір аліментів визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Під зміною матеріального положення сторін розуміється, як покращення так і погіршення майнового положення платника або одержувача аліментів; під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримання і які фактично знаходяться на їх утриманні. Зі змісту наведеної норми вбачається, що для вирішення питання про зменшення, в даному випадку, розміру аліментів, визначених за рішеннями судів, позивачу необхідно довести, що після ухвалення рішення і до звернення до суду з цим позовом у нього змінився матеріальний, сімейний стан чи стан здоров`я в бік погіршення, що об`єктивно впливає на можливість матеріального утримання неповнолітніх дітей. Згідно з копії свідоцтва про шлюб, 23 липня 2010 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] . Після державної реєстрації шлюбу прізвища чоловіка та дружини "[PERSON] " та " [PERSON] ", відповідно. [INFO] у подружжя [PERSON] народився син [PERSON] , а [INFO] син [PERSON] . Малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають за місцем мешкання своїх батьків [PERSON] та [PERSON] в будинку [ADDRESS] . На підставі судового наказу від 02 рудня 2019 року, виданого Южноукраїнським міським судом Миколаївської області, з позивача на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання синів [PERSON] та [PERSON] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 19 листопада 2019 року і до повноліття дітей. Малолітній [PERSON] з 12 листопада 2019 року перебуває на обліку НКП "Южноукраїнський міський центр первинної медико-санітарної допомоги". Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що в зв`язку з одруженням та народженням дітей у позивача змінився сімейний стан. Та обставина, що з останнього стягуються аліменти на їх утримання, стверджує і про зміну матеріального стану позивача. Беручи до уваги вищенаведене, зміни в сімейному та матеріальному стані позивача, а також матеріальне становище неповнолітньої [PERSON] , суд вважає за можливе зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на утримання доньки до 1/6 частки всіх видів заробітку позивача. На думку суду, такий розмір аліментів зможе забезпечити гармонійний розвиток дитини і не буде погіршувати матеріальний стан платника аліментів. Аліменти в новому розмірі сплачуються з дня набрання цим рішенням законної сили, що відповідає статті 192 Сімейного кодексу України щодо стягнення аліментів в зміненому розмірі та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (п. 23). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що відповідно до норм Закону України "Про судовий збір" він звільнений від сплати судового збору за подання позову про зменшення розмірі аліментів. Між тим, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Вказана норма Закону визначає вичерпний перелік підстав за яких позивачі звільняються від сплати судового збору при зверненні до суду. При цьому вказана норма не поширюється на позивачів, які звертаються до суду із позовом про зменшення розміру аліментів. Таким чином, оскільки при зверненні до суду позивачем не було сплачено судовий збір у розмірі визначеному Законом та враховуючи те, що судом його позовні вимоги задоволені, судові витрати у вигляд сплати судового збору у сумі 840,80 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved