Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду та свої вимоги мотивує тим, що 06.07.2018 [PERSON] уклала договір купівлі - продажу автомобіля ТОYОТА RАV 4, 2018 року випуску, № шасі [NUMBER] , об`єм двигуна - 1987, колір - сірий з продавцем ТОВ «Артмотор» по ціні 765000,00 грн. З метою оплати ціни придбаного автомобіля 06.07.2018 [PERSON] уклала з ПАТ «Кредобанк» кредитний договір № 18088/2018 про надання кредиту в сумі 681525,23 грн. на строк до 05.07.2025, а у забезпечення виконання зобов`язань по кредиту передала придбаний автомобіль у заставу банку. На дату укладення договору на перші три місяці сума щомісячного платежу становила 11544,00 грн., з яких 5387,74 грн. погашення суми кредиту та 6156,26 проценти за користування кредитом. У травні 2019 року [PERSON] прийняла рішення переїхати проживати у м. Вроцлав, Польща, а тому уклала усний договір з гр. [PERSON] , що він буде надалі вносити від її імені чергові платежі по кредиту та представляти її інтереси перед банком у всіх відносинах, пов`язаних з виконання умов кредитного договору і надала [PERSON] право користуватися та розпоряджатися автомобілем. У березні 2020 року з початком пандемії коронавірусу між [PERSON] та банком виник спір, так-як у ті періоди, коли український індекс ставок за депозитами фізичних осіб зростав, банк в односторонньому порядку змінював проценту ставку по кредиту, а коли український індекс почав зменшуватися, банк не став зменшувати змінювану проценту ставку. Так, станом на 31.03.2020 Український індекс ставок за депозитами фізичних осіб становить 11,53%, а останні шість місяців становив 11, 80%, а останні 9 місяців - 12,04%, і нарешті за останні 12 місяців - 11,85%. Але незважаючи на це, позичальник [PERSON] до 31.03.2020 продовжувала сплачувати чергові платежі по кредиту, виходячи із розміру Українського індексу ставок за депозитами фізичних осіб 14,65%. У зв`язку з наведеними вище обставинами, 01.04.2020 представником [PERSON] було направлено в адресу банку листа з вимого провести взаємні розрахунки по кредитному договору у відповідність до договору та до закону, письмово поінформувати позичальника в адресу його представника за довіреністю, а в усній формі керівника відділення у м. Суми повідомлено, що [PERSON] перебуває за межами України, і що її представниками та особами, які безпосередньо вносять від імені [PERSON] чергові платежі є [PERSON] та [PERSON] . Крім того, з огляду на картинні заходи в Україні у зв`язку пандемією коронавірусу, просили поінформувати про участь банку у виконанні рішень КМУ та НБУ стосовно впровадження кредитних канікул. У відповідь представник позичальника отримав від банку листа № 63/П-338/1 від 10.04.2020, що ніби-то згідно до наявної довіреності банк не має права йому відкривати банківську таємницю стосовно свого клієнта [PERSON] 13.05.2020 представник позичальника направив в адресу банку повторного листа, в якому наголосив про недопущення з боку банку, як професійного надавача фінансових послуг, порушення прав споживача [PERSON] та просив у зв`язку з неможливість особистого прибуття [PERSON] у відділення банку направити в його адресу пропозицію додаткового договору про впровадження стосовно неї програми кредитних канікул, а також вдруге просив привести взаємні розрахунки у відповідність з договором та законом, наголосивши, що до 01.04.2020 [PERSON] своєчасно сплачувала усі чергові платежі та не мала простроченої заборгованості. Однак, цей повторний лист був залишений банком без відповіді та задоволення. Незважаючи на зловживання з боку банку, позичальник та її представники розуміли, що кредит отриманий і його потрібно погашати, тому продовжити вносити щомісячні суми у розмірах, більших ніж по графіку погашення кредиту по 15 - 17 тис грн., відклавши звіряння взаємних розрахунків з банком на потім, коли в Україну повернеться [PERSON] . Однак, 07.06.2021 при черговому відвіданні відділення банку у м. Суми представником позичальника [PERSON] , автомобіль був затриманий співробітниками поліції спільно з приватним виконавцем Жованик Ю.А., від якої представник дізнався, що ще 28.01.2021 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. вчинено виконавчий напис № 295 по зверненню стягнення на заставлений автомобіль - автотранспорт, марка і модель автотранспорту ТОYОТА RAV 4, 2018 року випуску, № шасі [NUMBER] , об`єм двигуна - 1987, колір - сірий, державний реєстраційний номер [NUMBER] , а 23.03.2021 відкрито виконавче провадження ВП № 64940009 стосовно боржника [PERSON] , накладено арешт на автомобіль, автомобіль оголошено у розшук тощо. І ці дії вчинив банк при тому, що [PERSON] щомісячно через відділення банку у м. Суми вносила через представника [PERSON] чергові платежі по кредиту і у січні 2021 року в сумі 15000 грн., і у лютому - квітні 2021 року в сумі по 15000 грн., і у 04.06.2021 р. в сумі 19500 грн. Незважаючи на наявність нотарально посвідченої довіреності на представництво у взаємовідносинах з усіма фізичними та юридичними особами, відділення банку у м. Сумах відмовляється надати представникам інформацію про розмір простроченої заборгованості (на думку банку), підстави її виникнення, звіряти взаємні розрахунки, переадресовуючи всі питання у м. Львів. Такі дії банку є повністю незаконними, порушують права [PERSON] по споживчому кредиту та споживача, порушують умови договору та закону, так-як місцем виконання кредитного договору є відділення банку у м. Сумах, про що прямо свідчить місце укладення договору, особа, яка підписала кредитний договір від імені банку, зазначені у кредитному договорі та договорі застави адреса банку - [ADDRESS] . За час, що пройшов від дати укладення договору і до дати вчинення виконавчого напису по графіку погашення кредиту [PERSON] повинна була сплатити 334776 грн., а фактично сплатила 323688 грн., тому у банку були відсутні будь- які підстави для дострокового розірвання кредитного договору та звернення стягнення на заставлене майно позичальника. Окремо слід зазначити, що у своїх листах представник позивальника після 01.04.2020 повідомив банк про зміну адреси для листування з позичальником [PERSON] і просив направляти поштову кореспонденцію за поштовою адресою представника, але жодної кореспонденції від банку з інформацією про наявність простроченої заборгованості, вимогою негайного погашення простроченої заборгованості тощо від банку в адресу [PERSON] не надходило. Отримувати поштову кореспонденцію по місцю своєї реєстрації [PERSON] не мала можливості, так-як весь цей час перебуває за межами України. У зв`язку з цим просить суд визнати незаконними дії Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» по односторонньому достроковому розірванню кредитного договору № 18088/2018 від 06 липня 2018 року, укладеного з позичальником [PERSON] ; визнати виконавчий напис № 295 від 08 січня 2021 року вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., яким звернуто стягнення на рухоме майно, автотранспорт, марка і модель автотранспорту ТОYОТА RAV 4, 2018 року випуску, № шасі [NUMBER] , об`єм двигуна - 1987, колір - сірий, державний реєстраційний номер [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] , таким, що не підлягає виконанню. Представник відповідача - Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» в особі Відділення ПАТ «Кредобанк», якому надсилалась копія позовної заяви з додатками, відзив на позов не подав. Третя особи - Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М., якій надсилалась копія позовної заяви з додатками, пояснення на позов не подала. Третя особа - Приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Жованик Ю. А., якій надсилалась копія позовної заяви з додатками, пояснення на позов не подала. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06.07.2018 між ТОВ "Автомотор" та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу для реєстрації транспортного засобу ДКП № 0960618 (а.с. 9). 06.07.2018 між ПАТ "Кредобанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 18088/2018 (а.с. 10-14). 06.07.2018 між ПАТ "Кредобанк" та [PERSON] було укладено договір застави майнових прав № 18088/2018/1 (а.с 15). 28.01.2021 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. вчинено виконавчий напис № 295, яким звернуто стягнення на рухоме майно, а саме: транспортного засобу ТОYОТА RAV 4, 2018 року випуску, № шасі [NUMBER] , об`єм двигуна - 1987, колір - сірий, державний реєстраційний номер [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] в рахунок погашення вимог АТ "Кредобанк" в сумі 593874,19 грн. (а.с. 17). 23.03.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Жованик Ю.А. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64940009 на підставі виконавчого напису № 295, виданого 28.01.2021 (а.с. 18-19). 01.04.2020 [PERSON] звертався з листом до ПАТ "Кредобанк" з пропозицією провести взаємні розрахунки по кредитному договору у відповідність до закону та договору (а.с. 20). Листом АТ "Кредобанк" від 10.04.2020 за № 63/П-338/1 повідомив [PERSON] , що інформація є банківською таємницею (а.с. 21). 07.06.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Жованик Ю.А. було винесено постанову про опис та арешт майна боржника за ВП № 64940009 на підставі виконавчого напису № 295 від 28.01.2021, вчиненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. про звернення стягнення на рухоме майно, а саме: транспортного засобу ТОYОТА RAV 4, 2018 року випуску, № шасі [NUMBER] , об`єм двигуна - 1987, колір - сірий, державний реєстраційний номер [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] в рахунок погашення вимог АТ "Кредобанк" в сумі 593874,19 грн. (а.с 16). З квитанції вбачається, що [PERSON] здійснювала платежі по оплаті кредитного договору: 03.08.2018 - 12000,00 грн.; 05.08.2018 - 12000,00 грн.; 05.10.2020 - 12000,00 грн.; 12.11.2018 - 12000,00 грн.; 05.12.2018 - 12000,00 грн.; 04.01.2019 - 6000,00 грн.; 10.01.2019 - 6000,00 грн.; 05.02.2019 - 12000,00 грн.; 06.03.2019 - 12000,00 грн.; 05.04.2019 - 12000,00 грн.; 07.06.2019 - 12000,00 грн.; 20.08.2019 - 14000,00 грн.; 07.10.2019 - 15940,00 грн.; 11.12.2019 - 17000,00 грн.; 09.01.2020 - 17000,00 грн.; 05.02.2020 - 17000,00 грн.;06.05.2020 - 17000,00 грн.; 05.06.2020 - 14000,00 грн.; 07.08.2020 - 15000,00 грн.; 16.11.2020 - 15000,00 грн.; 07.10.2020 - 15000,00 грн.; 14.11.2019 - 17000,00 грн.; 07.12.2020 - 15000,00 грн.; 11.01.2021 - 15000,00 грн.; 05.02.2021 - 15000,00 грн.; 05.03.2021 - 15000,00 грн.; 07.04.2021 - 15000,00 грн.; 04.06.2021 - 19500,00 грн.; 06.07.2021 - 15000,00 грн.; 05.08.2021 - 15000,00 грн. (а.с 25-29, 56). За загальним правилом статей 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Даний правовий висновок Верховного Суду викладений у постановах від 4 березня 2015 року в справі №6-27цс15, від 11 березня 2015 року в справі №6-141цс14. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник [PERSON] мала безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Затребувані судом у приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. належним чином завірені копії матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису №295 від 08.01.2021, про звернення стягнення на рухоме майно, автотранспорт, марка і модель автотранспорту Toyota RAV 4, 2018 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] суду надано не було. Як і не надано було суду відповідачем належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПУ України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, оцінюючи належність та допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих позивачем доводів у їх сукупності, оскільки відповідачем не надано суду жодних аргументів на підтвердження безспірності розміру заборгованості за кредитним договором, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису, враховуючи, що виконавчий напис було здійснено з порушенням процедури його вчинення визначеної ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №296/5 від 22.02.2012, суд вважає за необхідне визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 295 від 28.01.2021, вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. про звернення стягнення на рухоме майно, автотранспорт, марка і модель автотранспорту Toyota RAV 4, 2018 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] . З приводу визнання незаконними дії по достроковому розірванню кредитного договору суд зазначає наступне. Частиною 2 ст.651 ЦК встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених договором або законом; істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Невиконання або виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених його змістом (неналежне виконання) є порушенням зобов`язання (ст. 610 Цивільного Кодексу України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема розірвання договору (пп.1 п.1 ст.611 Цивільного Кодексу України). Банк здійснює контроль за виконанням позичальником умов кредитного договору, цільовим використанням кредиту, своєчасним і повним його погашенням. При цьому банк протягом усього строку дії кредитного договору підтримує ділові контакти з позичальником, проводить перевірки стану збереження заставленого майна. У разі виявлення фактів використання кредиту не за цільовим призначенням банк має право достроково розірвати кредитний договір, що є підставою для стягнення всіх коштів у межах зобов`язань позичальника за кредитним договором у встановленому чинним законодавством порядку. Згідно з ч. 3, 4 ст. 653 ЦК України, - якщо договір змінюється або розривається в судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішення суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи. Разом з тим позивач не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в обґрунтування даної частини заявлених позовних вимог, а саме: визнання незаконними дії по достроковому розірванню кредитного договору. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні вказаної позовної вимоги, як з підстави необґрунтованості та недоведеності. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» в особі Відділення ПАТ «Кредобанк» на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню 908 грн. на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви, 454 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Outcome: partial