Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-18 00:00:00

15.01.2020 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , про стягнення аліментів утримання повнолітньої дитини, в якій позивачка просила суд винести рішення, на підставі якого: - Постановити рішення, згідно якого щомісячно стягувати з [PERSON] , [INFO] , місце проживання [ADDRESS] , аліменти в твердій грошовій сумі на її користь на утримання повнолітнього онука, - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 коп., починаючи з дня подання заяви і до закінчення навчання, але не пізніше досягнення ним 23 років; - Звільнити її від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". - Рішення суду в частині сплати аліментів за один місяць допустити до негайного виконання. Свої позовні вимоги позивачка в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовує наступними обставинами справи та нормами права: 10 березня 2016 року її, - [PERSON] (далі - Позивач), розпорядженням Кагарлицької районної державної адміністрації за № 79, - призначено опікуном над її онуком, - [PERSON] , який народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 14.08.2001 року виконкомом Буртівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, актовий запис № 09. В графі мати зазначена [PERSON] (далі - Відповідач), [INFO] , а в графі батько - вигадана особа. 26 січня 2016 року рішенням Кагарлицького районного суду Київської області Відповідача, тобто [PERSON] , було позбавлено батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Після рішення суду дитина [PERSON] перебуває на утриманні Позивача. З відповідачем будь-яких стосунків вона не підтримує, участі в вихованні дитини Відповідач не приймає. 26 січня 2016 року Кагарлицьким районним судом Київської області винесено рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини: [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08.01.2016 року і до повноліття дитини. Аліменти Відповідач не сплачувала. [INFO] онуку [PERSON] виповнилося 18 років, в добровільному порядку Відповідач ніякої матеріальної допомоги не надає, взагалі не приймає участі в житті дитини, а тому вона змушена звернутися з даним позовом до суду. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає права кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини та батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.150 Сімейного кодексу України зазначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. В ст.157 СК України зазначено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Згідно ст.180 СК України визначає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім цього, відповідно до вимог ст.199 СК України, зазначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років та право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. З 02 вересня 2019 року [PERSON] продовжив навчання в Ржищівському індустріально-педагогічного технікуму за спеціальністю "Професійна освіта", на денній формі навчання, задержавним замовленням, стипендію отримує, гуртожитком забезпечений, що підтверджується довідкою з навчального закладу за № 340 від 18.12.2019 року. Онук перебуває на її утриманні, їй доводиться нести витрати по оплаті на придбання книг та зошитів, проїзд з дому до місця навчання (м.Ржищів), одяг та їжа, речі особистої гігієни та інше, що необхідно для повноцінного розвитку, навчання та життя дитини. Згідно ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі, а згідно ч. 3 за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Отже, судом може бути прийнято рішення про стягнення з Відповідача аліментів в частці від отриманого доходу або твердій грошовій сумі на утримання її повнолітнього сина, який навчається, з дня пред`явлення позову, на період навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. За останньою інформацією Позивачу відомо, що Відповідач офіційно ніде працює, але має один земельний пай, з якого отримує дохід. Відповідно до ч. 3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той із батьків, з ким проживають діти, а також дитина, яка продовжує навчання. Виходячи із потреб сина, щомісячних витрат на його утримання, а Позивач перебуває на пенсії та отримує невелику пенсію в розмірі всього 2000 гривень, що є не достатньо для утримання повнолітнього сина, а тому Позивачем на його думку визначено розмір аліментів в твердій грошовій сумі як 2500 гривень. Пленум Верховного Суду України своєю Постановою від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо, батьківства, материнства та стягнення аліментів", суд відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, повинен роз`яснити сторонам відповідальність за просрочення сплати. На виконання вимог вказаної п. 6, 7, 8, 10 ч. З ст. 175 ЦПК України, повідомляю наступне: - п. 6. - нею не вживалися заходи врегулювання спору у досудовому порядку, оскільки законом не визначений обов`язковий досудовий порядок врегулювання спору у даній категорії справ; - п. 7 - заходи забезпечення доказів або позову до подання даної позовної заяви, Позивачем не здійснювалися; - п. 8 - усі докази, що були наявні у Позивача, були додані до позовної заяви в розділі "Додатки". Оригінали зазначених письмових доказів, знаходяться у неї. - п. 10 - надає власне письмове підтвердження про те, що неюю не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. Таким чином, на підставі викладеного й у відповідності ст. 150, 157, 180, 181, 182, 183, 184, 185, 199 та 200 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved