Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" звернулось в суд із цим позовом. Просить стягнути із відповідача [PERSON], у зв'язку із дорожньо-транспортною пригодою, в порядку регресу, матеріальну шкоду в розмірі 58033,69 грн. та судовий збір в сумі 580,34 грн. В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 28.10.2011 року між ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів за № 928562, за яким було застраховано автомобіль марки - Lexus IS 250/220 D, реєстраційний номер [NUMBER]. Згодом, 5.07.2012 року у місті Києві на площі Харківській трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого вищевказаного транспортного засобу, під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON] Останній згідно постанови Дарницького районного суду міста Києва від 18.09.2012 року був визнаний винним по даному факту та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу. На виконання умов вищевказаного Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №928562, страхових актів та розрахунку суми збитку, 24.12.2012 року позивач здійснив виплату в користь [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 108 033,69 грн., що стверджується платіжними дорученнями № 4838 від 09.08.2012 року, № 7376 від 08.11.2012 року, № 8684 від 24.12.2012 року. При цьому, цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована в страховій компанії ПрАТ "СК "Уніка", яка в межах ліміту здійснила на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 50 000,00 грн. Таким чином, позивач вважає, що непогашеною залишається різниця виплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 58 033,69 грн., яка, на думку позивача, підлягає стягненню в порядку регресу з відповідача [PERSON] Оскільки, добровільно сплатити вищевказану суму коштів відповідач відмовляється, а тому позивач просить стягнути їх в судовому порядку. Ухвалою суду від 2 грудня 2014 року у вказаній справі було визнано судом обов'язковою явку представника позивача та залучено до участі в справі [PERSON] в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Позивач явку свого повноважного представника в судове засідання не забезпечив. Натомість, від представника позивача за довіреністю Лигіна В.В. надійшли письмові заяви про розгляд справи у відсутності їх представника. Просить суд встановити відповідну частку розміру шкоди кожного учасника дорожньо-транспортної пригоди, задовольнивши заявлені позовні вимоги відповідно до встановленої судом частки вини відповідача у заподіяній шкоді. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання з'явилися, заявлений позов заперечили. Так, відповідач суду пояснив, що він дійсно 5 липня 2012 року приблизно о 11.00 год. в місті Києві на площі Харківській керував вантажним автомобілем марки DAF, реєстраційний номер [NUMBER]. Знаходячись у другій лінії від краю дороги, у той час, коли розпочав рух на зелене світло світлофора, його обігнав справа автомобіль марки "Лексус", який підрізавши відповідача, допустив з ним зіткнення на його смузі руху. При цьому зауважили, що позивач приховав обставину щодо притягнення за вказаним фактом до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 КУпАП на підставі долученої ними постанови Дарницького районного суду міста Києва від 18.09.2012 року. Відтак, вважають, що вина [PERSON] в цій дорожньо-транспортній пригоді є 10%, що від розміру заподіяної шкоди в сумі 108 033,69 грн. становитиме лише - 10803,37 грн. Оскільки, страхова компанія відповідача ПрАТ "СК "Уніка" виплатила позивачу 50 000 грн. в якості страхового відшкодування по цій пригоді, що є переплатою завданих відповідачем збитків, а тому просять суд у задоволенні заявлених позовних вимог відмовити повністю. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, незважаючи на те, що була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомила, будь-яких пояснень, заяв чи клопотань з приводу цього спору не надіслала. Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали та з'ясувавши дійсні обставини справи, всебічно, повно та об'єктивно оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлений позов слід задовольнити частково з таких підстав. Нормами статей 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Як вбачається із матеріалів справи, 28 жовтня 2011 року між позивачем ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" і третьою особою [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів Серія АМ № 928562, за яким було застраховано транспортний засіб марки: Lexus IS 250, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], строком дії з 04.11.2011 року по 03.11.2011 року (а.с. 4). Судом встановлено, що 5 липня 2012 року о 10 год. 45 хв., [PERSON], керуючи автомобілем "Даф", реєстраційний номер [NUMBER] на площі Харківській при перестроюванні та будь-якій зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди іншим учасникам руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем "Лексус", чим скоїв порушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Вказані обставини встановлені постановою Дарницького районного суду міста Києва від 18.09.2012 року у справі № 3-7038/12, якою відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 14). Натомість, постановою Дарницького районного суду міста Києва від 18.09.2012 року у справі № 3-7039/12 третю особу [PERSON] визнано винною за ст. 124 КУпАП з накладенням на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. Так, із вказаної постанови вбачаються аналогічні обставини вини [PERSON], як і у випадку [PERSON] Зокрема встановлено, що 5 липня 2012 року о 10 год. 45 хв., [PERSON], керуючи автомобілем "Лексус", реєстраційний номер [NUMBER] на площі Харківській при перестроюванні та будь-якій зміні напрямку руху не переконалася, що це буде безпечним і не створить перешкоди іншим учасникам руху, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем "Даф", чим скоїла порушення, передбачене ст. 124 КУпАП (а.с. 60). Як вбачається із страхових актів та розрахунку страхового відшкодування від 06.08.2012 року, від 06.11.2012 року та від 20.12.2012 року за Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів Серія АМ № 928562, вищевказана подія була кваліфікована як страховий випадок, а загальна сума збитку пошкодженого транспортного засобу марки Lexus IS 250/220 D, реєстраційний номер [NUMBER], належного [PERSON] склала 108 033,69 грн., що стверджується матеріалами справи (а.с. 32-37). 9 серпня 2012 року, 8 листопада 2012 року та 4 грудня 2012 року позивачем ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" третій особі [PERSON] було виплачено страхове відшкодування на загальну суму 108 033,69 грн., що стверджується платіжними дорученням, копії яких долучені до справи (а.с. 38-40). При цьому, цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована в страховій компанії ПрАТ "СК "Уніка", яка в межах ліміту здійснила на користь позивача ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" страхове відшкодування у розмірі 50 000,00 грн., про що вбачається із матеріалів даної справи та визнається сторонами (а.с. 42). За статтею 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання матеріальної шкоди іншій особі. В силу положення ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічна за своїм змістом норма закріплена у ст. 27 Закону України "Про страхування". На підставі ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В силу п. 1 ч. 3 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Крім того, ст. 1190 ЦК України передбачено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" роз'яснено, що шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них в частині, заподіяної нею (в порядку часткової відповідальності). Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими. У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. При наявності вини обох володільців розмір відшкодування визначається відповідно до ступеня вини кожного. Таким чином, з наведених вище обставин вбачається те, що дана дорожньо-транспортна пригода відбулася в результаті спільної вини двох учасників, зокрема, відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON], а відтак необхідно встановити ступінь вини кожного учасника вищевказаної події. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відтак, наведені вище постанови Дарницького районного суду міста Києва мають преюдиційне значення для даного цивільного спору, а зазначені в них обставини в силу ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Отже, оцінюючи подані сторонами докази в їх сукупності, з урахуванням характеру вчиненого кожним з учасників вказаної пригоди правопорушення та його тяжкості, суд приходить до переконання про доцільність встановлення при дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 5 липня 2012 року на площі Харківській у місті Києві о 10 год. 45 хв., внаслідок зіткнення транспортного засобу марки "Даф", реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON] та транспортного засобу марки "Лексус", реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням третьої особи [PERSON], ступеня вини обох водіїв у розмірі 50% частки вини кожного, а не відповідно 10% та 90% часток, як було заявлено відповідачем, оскільки з наявних у справі постанов Дарницького районного суду міста Києва від 18.09.2012 року вбачається, що вони обоє вчинили рівнозначне правопорушення щодо зміни напрямку руху та порушень правил перестроювання, чим допустили зіткнення керованих ними транспортних засобів, за що були притягнуті до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з накладенням на них однакового стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., а інших доказів на доповнення чи спростування цього суду надано не було, про що видно з матеріалів справи (а.с. 14, 60). Відтак, ураховуючи те, що вина відповідача [PERSON] в цій дорожньо-транспортній пригоді встановлена у частці 50%, що з врахуванням розміру заподіяної шкоди в сумі 108 033,69 грн. становитиме - 54 016,85 грн. Оскільки, страхова компанія ПрАТ "СК "Уніка" здійснила виплату на користь позивача страхового відшкодування у розмірі 50 000,00 грн., то до стягнення з відповідача підлягає різниця вказаних сум коштів. Відтак, заявлений позов підлягає до часткового задоволення в розмірі 4 016,85 грн. Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 40,17 грн. судового збору. Ураховуючи викладене та

Outcome: partial