Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

У жовтні 2015 року Публічне акціонерне товариство "Перший Український [PERSON]" звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 19 723,51 доларів США та еквівалент 12,05 доларів США, що становить 260,49 грн., а також судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № 169ДЖ/30/08И від 01.07.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 45 000,00 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом за строковою заборгованістю у розмірі 14,5% річних та 19,5% за користування кредитом за простроченою заборгованістю з кінцевим терміном повернення - 29.06.2028 року. Банк свої зобовязання виконав повністю. Однак, у порушення норм законодавства та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з чим, за кредитним договором станом на 27.09.2015 року виникла заборгованість у розмірі 19 723,51 доларів США та еквівалент 12,05 доларів США, яка складається з наступного: 17 982,45 доларів США заборгованість за сумою кредиту; 1 741,06 доларів США заборгованість по процентам; 12,05 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ, встановленого на 28.09.2015 року, складає 260,49 грн. пеня за порушення строків виконання зобов'язань. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, в своїх поясненнях спиралася на доводи, викладені в позові. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, в тому числі: фотокопію кредитного договору № 169ДЖ/30/08И від 01.07.2008 року та додаткових угод до нього, відповідно до змісту якого відповідач уклав договір з позивачем та погодився на його умови, розрахунок заборгованості, встановив наступне. Статтею 213 ЦПК України визначено, що рішення суду повинно бути законним\~\~і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є негайні підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 01 липня 2008 року за кредитним договором № 169ДЖ/30/08И, укладеного між ЗАТ "Донгорбанк", правонаступником якого є ПАТ "Перший Український [PERSON]", та [PERSON], а також додаткових угод до кредитного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 45 000,00 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом за строковою заборгованістю у розмірі 14,5% річних та 19,5% за користування кредитом за простроченою заборгованістю з кінцевим терміном повернення - 29.06.2028 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки. Однак, у порушення норм законодавства та умов договору відповідач зобовязання за кредитним договором № 169ДЖ/30/08И від 01.07.2008 року належним чином не виконав. У звязку з чим, за кредитним договором станом на 27.09.2015 року виникла заборгованість за сумою кредиту в розмірі 17 982,45 доларів США, заборгованість по процентам у розмірі 1 741,06 доларів США, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем. У звязку з невиконанням [PERSON] взятих на себе зобов'язань по кредиту нараховані штрафні санкції, що передбачені договором, а саме пеня. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконання зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Суд не може погодитися з вимогою банку щодо стягнення з відповідача пені у доларах США, оскільки фінансові санкції за несвоєчасне повернення кредиту у вигляді пені та штрафів, виходячи з положень ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України, Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», можуть бути застосовані у випадках прострочення грошового зобов'язання лише у гривні. Тому пеня за несвоєчасне виконання [PERSON] зобов'язання по кредитному договору, підлягає стягненню у національній валюті на день розрахунку позивача у розмірі 260,47 грн. (12,05 доларів США х 21,615991 - курс НБУ станом на 28.09.2015 року). Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial