Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про захист прав споживача страхових послуг із страхування життя. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 09.04.2021 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка обґрунтовує позовні вимоги тим, що в 2003 році між позивачкою [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія "ЕККО" був укладений Договір добровільного страхування життя за програмою ЕККО-ЛАЙФ-ПЛЮС, якій був засвідчений Полісом страхування життя №0012-0302 від 01.03.2003, а в 2005 році був укладений Договір добровільного страхування життя за програмою ЕККО-ЛАЙФ-ПЛЮС, якій був засвідчений Полісом страхування життя № 0001-0505 від 01.05.2005, які укладалися на строк страхування відповідно 15 та 20 років за страховими випадками «Добровільне страхування життя», «Інвалідність в наслідок нещасного випадку» «Додаткове страхування на випадок госпіталізації». Згідно умов страхування за зазначеними договорами добровільного страхування життя, взяв на себе зобов`язання при настанні страхового випадку виплатити вигодонабувачу, зазначені у них страхову суму або у разі дострокового їх припинення викупну суму, яка вказана у Персональній програмі страхування як Додаток №1 до ДДСЖ-2. Позивач сумлінно виконуючи свої обов`язки страхувальника, щорічно здійснювала страхові внески на рахунок відповідача. У четвертому кварталі 2016 року на офіційному веб-сайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (Нацкомфінпослуг) було опубліковано повідомлення про те, що до відповідача як порушника законодавства про страхову діяльність було застосовано заходи впливу у вигляді позбавлення ліцензії на здійснення страхової діяльності та виключення його з Державного реєстру фінансових установ. 28.02.2018 після закінчення строку дії ДДСЖ-1 настав страховий випадок «Дожиття застрахованої особи до закінчення дії договору страхування життя». Сумлінно виконуючи умови ДДСЖ-1, позивач 03.03.2018 рекомендованим листом подала відповідачу як страховику на його юридичну адресу повідомлення про настання страхового випадку та Заяву про страхову виплату від 02.03.2018. Однак, відповідач Приватне акціонерне товариство "Страхова Компанія "ЕККО" проігнорували вимоги позивача та не виконали свої зобов`язання за страховим договором. 03.02.2021 [PERSON] на підставі норм ст. 28 Закону «Про страхування», скориставшись своїм законним правом на дострокове припинення дії ДДСЖ-2, строк якого мав бути закінчитися 30.04.2025, позивачка рекомендованим листом на адресу: м.Київ, вул. Володимирська. буд. 40 . офіс 5, подала відповідачу заяву про дострокове припинення дії ДДСЖ-2, на підставі якої просила здійснити виплату, визначеною умовами страхування викупну суму, перерахувавши її за вказаними у заяві реквізитами. 08.02.2021 позивачка отримала рекомендоване повідомлення про те, що рекомендований лист з заявою про дострокове припинення дії договору страхування не були доставлені відповідачу за його відсутністю за вказаною адресою. Отже, в результаті невиконання відповідачем своїх зобов`язань позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь грошовий борг за Договорами страхування життя ДСЖ-1 та ДДСЖ-2 на загальну суму: 271 656,97грн, з яких страхова сума в розмірі 115 596,6грн, викупна сума в розмірі 31128,27грн; штрафні санкції за ДДСЖ-1 =122 932, 10грн та судові витрати. Представника позивача [PERSON] в судових засіданнях підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві. 27.09.2021 до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд задовольнити. Відповідач Приватне акціонерне товариство "Страхова Компанія "ЕККО" представника в судові засідання не направив, про день, місце та час судових засідань повідомлявся за адресою зазначеною в позовній заяві, як фактичне місцезнаходження (м. Київ, вул. Володимирська, буд.40, офіс 5), однак до суду повернувся конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання». У зв`язку з цим відповідача було повідомлено через офіційний сайт веб-портал «Судова влада України». Відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву. У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог ст.128 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 01.03.2003 між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ЕККО» (на даний момент Приватне акціонерне товариства «Страхова Компанія «ЕККО» було укладено Поліс страхування життя серії №0012-0302, який засвідчує факт укладання договору страхування життя згідно з Правилами добровільного страхування життя ЗАТ «ЕККО», за програмою ЕККО-ЛАЙФ-ПЛЮС, строк дії Договору - з 01.03.2003 до 28.02.2028. 01.05.2005 між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ЕККО» (на даний момент Приватне акціонерне товариства «Страхова Компанія «ЕККО» було укладено Поліс страхування життя серії №0001-0505, який засвідчує факт укладання договору страхування життя, за страховими випадками «Добровільне страхування життя», «Інвалідність в наслідок нещасного випадку» «Додаткове страхування на випадок госпіталізації», строк дії Договору - з 01.05.2005 до 30.04.2025. Позивач належним чином виконувала умови Договору, сплачувала страхові внески, що підтверджується відповідними квитанцією № 150848 від 11.11.2005 в розмірі 1596,00грн, квитанцією № 509548 від 05.06.2007 в розмірі 1584,00грн, квитанцією №809728 від 27.02.2008 в розмірі 1590,27грн, квитанцією №1284728 від 20.102.2008 в розмірі 1524,46грн, квитанцією №1106560 від 28.07.2008 в розмірі 1590,77грн, квитанція № 1732174 від 01.04.2009 в розмірі 2321,78грн. 28.02.2018 після закінчення строку дії ДДСЖ-1 настав страховий випадок «Дожиття застрахованої особи до закінчення дії договору страхування життя», позивачка [PERSON] 03.03.2018 рекомендованим листом подала відповідачу як страховику на його юридичну адресу повідомлення про настання страхового випадку та заяву про страхову виплату від 02.03.2018. Однак, 21.03.2018 [PERSON] отримала рекомендоване повідомлення про те, що надісланий нею рекомендований лист з повідомленням про настання страхового випадку та заява про страхову виплату не був вручений відповідачу за його відсутністю за зазначеною адресою. 03.02.2021 [PERSON] на підставі норм ст. 28 Закону «Про страхування», скориставшись своїм законним правом на дострокове припинення дії ДДСЖ-2, строк якого мав бути закінчитися 30.04.2025, позивачка рекомендованим листом на адресу: м.Київ, вул.Володимирська. буд. 40 . офіс 5, подала відповідачу заяву про дострокове припинення дії ДДСЖ-2, на підставі якої просила здійснити виплату, визначеною умовами страхування викупну суму, перерахувавши її за вказаними у заяві реквізитами. Згідно пункту 9.1 Правил страхування визначено, що може бути достроково припинено за згодою сторін на підставі письмової вимоги Страхувальника. 08.02.2021 [PERSON] отримала рекомендоване повідомлення про те, що рекомендований лист з заявою про дострокове припинення дії договору страхування не були доставлені відповідачу за його відсутністю за вказаною адресою. Таким чином, встановлено, що спірні правовідносини на які посилався позивач регулюються вимогами Закону України «Про захист прав споживачів», так як цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визнає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до договору об`єктом страхування є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням страхувальника або застрахованої особи. Згідно із ч. 6 ст. 6 Закону України «Про страхування», страхування життя - це вид особистого страхування, який передбачає обов`язок страховика здійснити страхову виплату згідно з договором страхування у разі смерті застрахованої особи, а також, якщо це передбачено договором страхування, у разі дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договору страхування та (або) досягнення застрахованою особою визначеного договором віку. Відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про страхування» факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 982 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Також, на офіційному веб-сайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (Нацкомфінпослуг) було опубліковано повідомлення про те, що відповідача як порушника законодавства про страхову діяльність було застосовано заходи впливу у вигляді позбавлення ліцензії на здійснення страхової діяльності та виключення його з Державного реєстру фінансових установ. В 2016 році на офіційному веб-сайті Нацкомфінпослуг, з`явилося повторне повідомлення про те, що за інформацією, наданою Службою безпеки України, за результатами розгляду листа Нацкомфінпослуг від 12.10.2016 щодо протиправної діяльності службових осіб ПрАТ «Страхова компанія «ЕККО», що призвело до неплатоспроможності фінансової установи та унеможливлення отримання страхувальниками страхових виплат, зареєстровано кримінальне провадження від 05.03.2016 №12016100100002903 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 Кримінального Кодексу України, за фактом заволодіння службовими особами ПрАТ «Страхова компанія «ЕККО» чужим майном в особливо великих розмірах шляхом зловживання своїм службовим становищем. Відповідно до ч. 2, 4, 6, 8 ст. 28 Закону України «Про страхування», дію договору страхування може бути достроково припинено за вимогою страхувальника або страховика, якщо це передбачено умовами договору страхування. У разі дострокового припинення дії договору страхування, крім договору страхування життя, за вимогою страхувальника страховик повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення дії договору, з відрахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, фактичних виплат страхових сум та страхового відшкодування, що були здійснені за цим договором страхування. Якщо вимога страхувальника обумовлена порушенням страховиком умов договору страхування, то останній повертає страхувальнику сплачені ним страхові платежі повністю. У разі дострокового припинення дії договору страхування життя страховик виплачує страхувальнику викупну суму, яка є майновим правом страхувальника за договором страхування життя. Викупна сума - це сума, яка виплачується страховиком у разі дострокового припинення дії договору страхування життя та розраховується математично на день припинення договору страхування життя залежно від періоду, протягом якого діяв договір страхування життя, згідно з методикою, яка проходить експертизу в Уповноваженому органі, здійснена актуарієм і є невід`ємною частиною правил страхування життя. Уповноважений орган може встановити вимоги до методики розрахунку викупної суми. Згідно Таблиці страхових виплат як Додатку до ДДСЖ-2, яка дорівнює еквіваленту 1 113,00 доларів США на розрахунковий день її оплати, а також курсу НБУ гривні до долару США на 29.03.2021 = 27,97, розмір викупної суми за ДДСЖ-2 складає: 31 128,27грн. За положеннями ч. 3 ст. 9 Закону України «Про страхування» розмір страхової суми визначається за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування. Згідно ч. 8 ст. 28 Закону України «Про страхування», підпункту 15 пункту 6 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затвердженого Указом Президента України від 23 листопада 2011 року №1070, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затверджених вимог до методики розрахунку викупної суми за договором страхування життя у разі дострокового припинення дії договору страхування життя страховик виплачує страхувальнику викупну суму, яка є майновим правом страхувальника за договором страхування життя. У пункті 9 частини 1 статті 36 Закону України «Про страхування» встановлено, що Нацкомфінпослуг здійснює контроль за платоспроможністю страховиків відповідно до взятих ними страхових зобов`язань перед страхувальниками. В свою чергу ст. 43 Закону України «Про страхування» передбачено, що Нацкомфінпослуг має право призначити проведення примусової санації страховика-резидента, зокрема у випадку невиконання ним зобов`язань перед страхувальниками протягом трьох місяців, що включає встановлення обов`язкового для виконання графіка здійснення розрахунків із страхувальниками. Як установлено судом, в період з 2005 по 2009 роки позивачем в повному обсязі та належним чином виконувалися зобов`язання перед відповідачем в частині сплати страхових внесків, будь-які докази щодо порушення умов договору страхування життя з боку позивача в матеріалах справи відсутні. Але, відповідач Приватне акціонерне товариство "Страхова Компанія "ЕККО" свої зобов`язання по Договору страхування життя в повному обсязі не виконав, та не надав суду заперечень щодо доказу своєї невинуватості. Стаття 629 ЦК України встановлює, що Договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом. Страхова виплата здійснюється тією валютою, яка передбачена договором страхування, якщо інше не передбачено законодавством України. Грошові зобов`язання сторін по договорах страхування життя, за їх згодою, можуть бути визначені як у національній валюті України, так і у вільно конвертованій валюті або розрахункових величинах, що визначають фактичний розмір зобов`язань страховика на дату виникнення або виконання цих зобов`язань (ч. 3 та ч. 4 ст. 19 Закону України «Про страхування»). Грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом(ч. 1 та ч. 2 ст. 533 ЦК України). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача кошти в розмірі 271 656,97грн, з яких страхова сума в розмірі 115 596,6грн, викупна сума в розмірі 31128,27грн; штрафні санкції за ДДСЖ-1 =122 932, 10грн, підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованим та доведеними. Щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов до такого. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Зокрема, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору від 08.10.2020 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги №07/20. Відповідно до пункту 3.1. про надання правової допомоги №07/20 від 08.10.2020 зазначено, що за правову допомогу, передбачену в п.п. 1.2 Договору клієнт сплачує виконавцю винагороду в розмірі 2000,00грн, з яких аванс 1000,00грн. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано платіжне доручення №Р24А646595348С06829 від 07.10.2020 в розмірі 1005,03грн. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Враховуючи викладене, відповідно до статей 133, 142 ЦПК України, беручі до уваги задоволення позовних вимог з відповідача слід стягнути 2000грн понесених судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги при розгляді справи в суді та стягнути з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00грн.

Outcome: approved