Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

24.07.2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з АТ «Альфа-банк» на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в сумі 250000, 00 грн. та з Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з відповідного рахунку, відкритого у Державній казначейській службі України, в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої неправомірними діями державних виконавців Суворовського РУЮ у м. Херсон в розмірі 250000,00 грн. В обґрунтування позову зазначила, що у квітні 2006 року позивач звернулась в АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» з метою отримання споживчого кредиту. 28.04.2006 року між позивачем та АКБСР «Укрсоцбанк» був укладений кредитний договір №Ф060381П відповідно до умов якого позивач отримала грошові кошти у сумі 19800,00 доларів США зі сплатою 12% річних за користування кредитом. 28.04.2006 року укладено іпотечний договір № 02-23-Ф060381П-831, за умовами якого в іпотеку була передана квартира [ADDRESS] , яка належала на праві спільної сумісної приватної власності позивачу та [PERSON] . Станом на 05.08.2008 року заборгованість за кредитним договором була відсутня, про що видано довідку № 12.1-12/67-1366 від 05.08.2008 року. 20.10.2008 року АКБ «Укрсоцбанк» в односторонньому порядку збільшив розмір процентної ставки за кредитним договором № Ф060381П з 12% до 15% річних, внаслідок чого за розрахунком АКБСР «Укрсоцбанк», виникла заборгованість за нарахованими відсотками по кредиту, яка станом на 24.11.2008 року становила 281,89 доларів США. У листопаді 2008 року АКБСР «Укрсоцбанк», посилаючись на наявність заборгованості за відсотками у сумі 281,89 дол. США, додано до суми заборгованості розмір всієї суми кредиту, що залишився до сплати у сумі 15649,06 дол. США, строк сплати якого встановлено до 27.04.2016 року. 24.11.2008 року АКБСР «Укрсоцбанк» на адресу позивача та [PERSON] направлено лист з вимогою про сплату суму кредиту у повному обсязі. Позивач зазначає, що внаслідок протиправних дій АКБСР «Укрсоцбанк», який підвищив процентну ставку по кредиту в односторонньому порядку та не обґрунтовано розрахував суму борг у розмірі 281,89 доларів США, штучно збільшив розмір кредитної заборгованості приєднавши до неї розмір тіла кредиту, суму, яку позивач мала сплачувати протягом строку дії кредитного договору - 27.04.2016 року. Внаслідок дій банку належне позивачу рухоме майно було описане та вилучене державними виконавцями, а квартира, яку позивач як приватний підприємець використовувала для здачі в найм, була продана на прилюдних торгах. Дії АКБСР «Укрсоцбанк» заподіяли позивачу моральну шкоду, яка полягала у моральних стражданнях, необхідністю позичати гроші, щоб достроково сплатити кредит. Негативно відобразились протиправні дії АКБСР «Укрсоцбанк» на діловій репутації позивача, як приватного підприємця. Заподіяна моральна шкода полягала у вимушеній зміні звичного укладу життя, адже позивач змушена була витрачати весь свій час на постійні звернення з заявами та скаргами до державних органів, відстоювати своє право на майно в судах, що позбавило її можливості жити звичним життям та займатися підприємницькою діяльністю. Обґрунтовуючи вимоги стосовно завдання моральної шкоди, завданої неправомірними діями державних виконавців Суворовського РУЮ у м. Херсон позивач посилається на те, що на квартиру [ADDRESS] накладено арешт. 28.01.2009 року на підставі виконавчого напису №453 приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Волкодав В.Г. було звернено стягнення на належну позивачу та [PERSON] трикімнатну квартиру [ADDRESS] , за рахунок реалізації якої пропонувалось задовольнити вимоги АКБСР «Укрсоцбанк» у сумі 102298,84 грн. Всупереч вимогам законодавства, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, 28.09.2011 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсон була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 28942583 з примусового виконання виконавчого напису. Постанова про арешт майна була винесена 23.06.2010 року до відкриття виконавчого провадження №28948583 від 28.09.2011 року. 16.02.2012 року в межах виконавчого провадження №28942583, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Суворовського РУЮ у м. Херсоні складений акт опису та арешту майна, в яких стягувачем був зазначений [PERSON] , на підставі якого, частина належного позивачу рухомого майна була передана на відповідальне зберігання [PERSON] . На теперішній час вказане майно не повернуто, його реалізація не відбувалась. Дії державного виконавця завдали позивачеві моральних та фізичних страждань, які спричинили негативні зміни в її житті. Виконавче провадження №28942583 було включено до зведеного виконавчого провадження № 34249971, в межах державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Суворовського РУЮ у м. Херсоні проводились виконавчі дії, за наслідками яких був складений акт опису й арешту майна від 05.02.2013 року. Стягувачем у вказаному акті був зазначений [PERSON] . 17.07.2013 року [PERSON] було внесено на рахунок ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні 102298,84 грн., призначення платежу: погашення суми боргу в «Укрсоцбанк» за виконавчим написом нотаріуса № 453. 19.07.2013 року відбулися прилюдні торги з реалізації належної позивачу 1/2 частини квартири [ADDRESS] та реалізації 1/2 частини цієї ж квартири належної [PERSON] незважаючи на повну сплату борту по виконавчому напису нотаріуса №453. Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 27.11.2013 року вказані прилюдні торги були визнані недійсними та скасовані протоколи проведення прилюдних торгів №22-0242/13 та №22-0243/13 від 19.07.2013 року. Після проведення торгів на рахунку ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні по зведеному виконавчому провадженню №34249971 знаходились надлишкові грошові кошти у сумі 14270,58 грн. та внесені позивачем в рахунок погашення боргу у розмірі 9700,00 грн., які не були перераховані державним виконавцем на погашення боргу. Державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсон була винесена постанова від 09.09.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню № 48641235, яка рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 11.02.2016 року було визнано незаконною та скасована. Розмір завданої посадовими особами ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні моральної шкоди позивач оцінюю у грошовому вираженні в сумі 250000,00 грн. Зазначена сума обумовлена тривалим проміжком часу на протязі якого позивачу заподіювалась моральна шкода з фізичними і душевними стражданнями та як наслідок, значним погіршенням стану її здоров`я. Ухвалою від 07.10.2020 року відкрито провадження по справі за правилами загального провадження та призначене підготовче судове засідання. 17.11.2020 року від представника Державної казначейської служби України на адресу суду надано відзив на позовну заяву, яким заперечував проти задоволення позову, посилаючись на його необґрунтованість. 21.12.2020 року до суду надійшли письмові пояснення від представника АТ "Альфа Банк", якими проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Ухвалою від 20.11.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 17.05.2021 року від представника відповідача відділу ДВС Суворовського РУЮнадійшов відзив на позовну заяву, який подано з порушенням строку, визначеного ст. 178 ЦПК України та у прийнятті якого, ухвалою від 17.05.2021 року, постановленою протокольно - відмовлено. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на задоволенні позову у повному обсязі, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у наданій до суду позовній заяві. Під час розгляду справи представник відповідача АТ «Альфа-Банк» Шевцов О.С. проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його необґрунтованість, просив суд у повному обсязі відмовити у задоволенні позову, надавши пояснення, аналогічні тим, що зазначені у письмових поясненнях на позовну заяву. Представник Державної казначейської служби України під час розгляду справи проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його необґрунтованість, просив суд у повному обсязі відмовити у задоволенні позову, надавши пояснення, аналогічні тим, що зазначені у відзиві на позовну заяву. У судовому засіданні представник Суворовського РВ ДВС у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) Левако І.І. проти задоволення позову заперечувала з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Вислухавши пояснення учасників, встановивши обставини справи та дослідивши надані докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 28.04.2006 року між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №Ф060381П, за умовами якого відповідач отримала грошові кошти в сумі 19800,00 доларів США, зі сплатою 12% річних, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 27 квітня 2016 року (а.с. 101-103). 28.04.2006 року між АКБСР "Укрсоцбанк" та [PERSON] , [PERSON] укладено іпотечний договір №02-23-Ф060381П-831, за умовами якого останні передали банку в іпотеку трикімнатну квартиру [ADDRESS] , яка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Іпотечна вартість предмету іпотеки становить 183497 грн., що за офіційним курсом на день підписання договору становить 36336,83 доларів США (а.с. 104-108). Згідно довідки № 12.1-12/67-1366 від 05.08.2008 року, виданої Херсонською обласною філією АКБ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором №Ф060381П від 28.04.2006 року становить: 15510,00 доларів США по кредиту, 205,85 доларів США по відсотках. Станом на 05.08.2008 року заборгованість за кредитним договором відсутня (а.с. 15). 28.01.2009 року за виконавчим написом приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Волкодав В.Г., реєстраційний № 453, запропоновано звернути стягнення на трикімнатну квартиру [ADDRESS] , яка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Зазначена трикімнатна квартира, на підставі іпотечного договору №02-23-Ф060381П-831 від 28.04.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Волкодав В.Л. за реєстраційним №3538, передана в іпотеку Акціонерно-комерційному банку соціального розвитку "Укрсоцбанк", строк платежу за яким настав 24.11.2008 року. За рахунок коштів, отриманих від реалізації квартири, запропоновано задовольнити вимоги банку у розмірі: сума боргу за договором 15367,17 доларів США (що за курсом НБУ станом на 24.11.2008 року 94841,00 грн.); борг по відсоткам 281,89 доларів США (що за курсом НБУ станом на 24.11.2008 року 1739,74 грн.); штрафні санкції - 4217,54 доларів США (що за курсом НБУ станом на 24.11.2008 року 100798,84 грн.). Всього запропоновано стягнути на суму 102298,84 грн. (а.с. 22). Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні від 23.06.2010 року на підставі виконавчого напису №453 від 28.09.2011 року накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , яка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с. 24). 28.09.2011 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 28942583 з примусового виконання виконавчого напису №453 від 28.09.2011 року (а.с. 23). 19.07.2013 року відбулися прилюдні торги з реалізації Ѕ частини квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , та з реалізації Ѕ частини квартири за адресою [ADDRESS] , належній [PERSON] (а.с. 33-36). Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 27.11.2013 року визнано прилюдні торги з реалізації квартири за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільній сумісній власності, що проведені 19.07.2013 року недійсними та скасовано протоколи проведення прилюдних торгів № 0242/13 та № 22-0243/13 від 19.07.2013 року (а.с. 41-44). Зазначеним рішенням встановлено порушення державним виконавцем порядку підготовки до торгів та передання на реалізацію квартири, черговість та пропорційність сплати заборгованості, тим самим порушено порядок проведення торгів, що потягло за собою суттєве порушення прав боржника. Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 11.02.2016 року у справі 668/13954/15-ц визнано незаконною та скасовано постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні від 09 вересня 2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню № 48641235 (а.с. 69-70). Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 30.08.2016 року у справі № 668/3391/16-а за позовом [PERSON] до відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні про визнання незаконними дій державного виконавця, визнання протиправними та скасування постанов про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, яке набрало законної сили 10.09.2016 року, визнано неправомірними дії державного виконавця ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні Лепської А.В. щодо винесення постанов від 04.01.2016 року про стягнення виконавчого збору та витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, а також постанов від 20.01.2016 року про відкриття на їх підставі виконавчих проваджень №№ 49894305, 49894312; - визнано неправомірною та скасовано постанову ВП № 48641235 державного виконавця відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні Лепської А.В. від 04.01.2016 року по стягнення на користь держави виконавчого збору в розмірі 1142,90 грн.; визнано неправомірними та скасовано постанову ВП № 48641235 державного виконавця відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні Лепської А.В. від 04.01.2016 року про стягнення на користь держави витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій в розмірі 100 грн.; визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні Лепської А.В .від 20.01.2016 року про відкриття виконавчого провадження № 49894312; визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні Лепської А.В. від 20.01.2016 року про відкриття виконавчого провадження № 49894305 (а.с. 71-72, ). Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 30.11.2017 року у цивільній справі № 766/9198/17 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № Ф060381П від 28.04.2006 року станом на 15.05.2017 року в загальній сумі 9891,87 доларів США, яке залишено без змін Постановою Херсонського апеляційного суду від 19.09.2019 року, відмовлено у задоволенні позову (75-79). Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 18.01.2019 року, яке залишено без змін Постановою Херсонського апеляційного суду від 07.05.2021 року, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., реєстровий номер 5347 від 28.09.2018 року про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" грошових коштів в сумі 32838,13 грн. (а.с. 87-92). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди з АТ «Альфа-Банк» суд зазначає наступне. Відповідно до підпункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення правовідносин є договори та інші правочини. Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається статтею 23 ЦК України. Зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов`язань у випадках, передбачених договором або законом. Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених Цивільним кодексом та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до частини четвертої статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язань у договірних правовідносинах у випадку встановлення такої відповідальності законом або договором. Натомість, правила статті 1167 ЦК України регулюють позадоговірні (деліктні) відносини та не поширюється на договірні відносини. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та АТ «Альфа-Банк» існували договірні правовідносини, внаслідок укладання кредитним договором №Ф060381П від 28.04.2006 року, і учасники цих правовідносин не домовились про компенсацію моральної шкоди, а тому відсутні підстави для застосування приписів статей 23, 1167 ЦК України. Таким чином, за спірними правовідносинами у не виникає права на відшкодування моральної шкоди. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц (провадження № 14-64цс19). Отже вимоги в частині стягнення моральної шкоди з АТ «Альфа-Банк» задоволенню не підлягають. Стосовно позовних вимог про відшкодування моральної шкоди завданої неправомірними діями державних виконавців Суворовського РУЮ у м. Херсон суд зазначає наступне. Згідно із статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно із частиною третьою статті 11 Закону України «Про виконавчу службу» шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави. За змістом статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Шкода , завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (стаття 1174 ЦК України). Збитки , заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам під час здійснення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом. Предметом доказування у такій справі є факти неправомірних дій (бездіяльності) державного виконавця при виконанні вимог виконавчого документа, виникнення шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) державного виконавця і заподіяння ним шкоди. Неправомірність дій (бездіяльності) державного виконавця має підтверджуватись належними доказами, зокрема, відповідним рішенням суду, яке може мати преюдиційне значення для справи про відшкодування збитків (аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2005 року у справі № 32/421). Підставою для застосування цивільно-правової відповідальності відповідно до статті 1166 ЦК України є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених статтями 1173, 1174 ЦК України, є заподіяна шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між ними. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18) роз`яснено, що необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є одночасна наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. При цьому, відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. В спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки відповідача та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою полягає у тому, що наслідки у вигляді шкоди настають лише в результаті неправомірної поведінки відповідача. Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби, інші докази (аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2005 року у справі № 32/421). Неправомірність рішень державного виконавця в повній мірі встановлено Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 11.02.2016 року у справі 668/13954/15-ц Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 30.08.2016 року у справі № 668/3391/16-а. Як роз`яснено в п. п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Тобто , відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли неправомірні дії завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Між тим, тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. Суд вважає доведеним факт завдання позивачу моральної шкоди діями посадових осіб Суворовського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Херсоні. У суду не виникає сумнівів щодо заподіяння позивачеві моральної шкоди викликано також необхідністю докладати додаткових зусиль для відстоювання своїх прав на справедливу сатисфакцію тощо. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Визначаючи розмір відшкодування, суд враховує наведені вище обставини, характер та тривалість страждань, ступінь їх доведеності в суді та визначає розмір завданої шкоду у розмірі 15000,00 грн. Вказаний розмір відшкодування буде відповідати засадам розумності, виваженості й справедливості. Відповідно до частини другої статті 25 Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.. Відповідно до частини 1 статті 43 Бюджетного кодексу України Державна казначейська служба України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України. Згідно з висновком, наведеним у рішенні Конституційного Суду України № 12/рп-2001 від 03.10.2001 року, не допускається відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади за рахунок коштів, що виділяються на утримання цих органів. Аналіз зазначених вище норм чинного законодавства свідчить про те, що управління наявними коштами Державного бюджету України, зокрема безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду входить до компетенції Державного казначейства України. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статті 58 та 59 ЦПК України вказують на те, що докази повинні бути належними та допустимими. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами докази, в їх сукупності, суд дійшов до висновку про наявність достатніх підстав для часткового задоволення позову . Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial