Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

27 січня 2016 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту народження [INFO] року в м.Донецьк дитини - [PERSON] від батьків: громадянки України, [PERSON], [INFO] і громадянина України, [PERSON], [INFO]. Заявниця свою заяву аргументує тим, що вона, перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Вони є батьками [PERSON], яка народилася [INFO] року в м. Донецьк. З приводу народження дитини заявниці було видано медичне свідоцтво про народження форми №103/у, затвердженої МЗ ДНР від 09.01.2015р. №12 з проставленою печаткою «Центральной городской больниці №24 г.Донецка министерства здравоохранения Донецкой народной республики». Але при зверненні до органів юстиції для державної реєстрації дитини заявниці було роз'яснено, що надане нею медичне свідоцтво про народження дитини немає юридичної сили і єдиною підставою для державної реєстрації народження в даному випадку є рішення суду про встановлення факту народження. Встановлення факту народження дитини [PERSON] заявниці необхідно для отримання свідоцтва про народження дитини у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, тому заявниця [PERSON] просить суд встановити вказаний нею факт. Заявниця та заінтересовані особи в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду заяви були повідомлені належним чином. Заявниця надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі. Заінтересована особа - представник Відділу реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, заперечень по справі не має. Заінтересована особа, [PERSON], про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, судом встановлено наступне. На підтвердження факту народження дитини, заявницею додано до заяви: копія медичного свідоцтва про народження №10 від 29.12.2015р., видане Комунальною установою "Центральна міська клінічна лікарня №24 м.Донецька" Донецька народна республіка (а.с.11). Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. За приписами ст..ст.57-60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Підставою для встановлення факту народження є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про народження дитини в певний час і за певних обставин. Однак, всупереч наведених норм чинного законодавства, заявницею не надано належних та допустимих доказів, на підставі яких можна було б встановити факт народження дитини заявниці в судовому порядку. Так, відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Надана заявницею копія медичного свідоцтво про народження №10 від 29.12.2015р., видане Комунальною установою "Центральна міська клінічна лікарня №24 м.Донецька" Донецька народна республіка (а.с.11), видане на тимчасово окупованій території, а тому не може вважатися належним та допустимим доказом на підтвердження факту народження дитини заявниці, оскільки є недійсною та не створюють правових наслідків. Крім того, суд зазначає, що вказаний документ не є оригіналом, а лише копією з нього. Відповідно до ч.3 ст.257-1 ЦПК України, у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Згідно ч.1 ст.235 ЦПК України, під час розгляду справ окремого провадження суд зобов'язаний роз'яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. Виконуючи вимоги ч.1 ст.235 ЦПК України, суд вживаючи заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, при відкритті провадження у справі, своєю ухвалою від 29.02.2016 року запропонував заявниці подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог, якими можуть бути свідчення свідків, письмові докази, фотографії тощо. Незважаючи на це, заявниця не з'явилась до суду та не надала додатково будь-яких доказів що могли б підтвердити факт народження нею дитини. Так фактично заявниця звернулась до суду із документами, які є недійсними та не створюють правових наслідків, про що віна сама зазначає у заяві про встановлення факту народження, та будь-яких інших документів на підтвердження факту народження дитини суду надано не було. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви [PERSON], заінтересовані особи: відділ реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON], про встановлення факту народження дитини, як необґрунтованої. На підставі Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України " та

Outcome: dismissed