Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредитному договору, в якому зазначив, що відповідно до умов кредитного договору №б/н від 13.03.2011 року укладеного між банком та [PERSON], перший надав останньому кредит у розмірі 4000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак відповідач не виконує взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків і станом на 12.10.2016 року має заборгованість перед позивачем в сумі 12991 гривня 51 копійка, яку в добровільному порядку сплатити не бажає, що спонукало ПАТ КБ "ПРИВАТ БАНК" звернутися до суду з відповідним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, належним чином, надав суду письмове клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, належним чином, надав суду письмову заяву, в якій просив застосувати до неустойки спеціальний термін позовної давності та зменшити неустойку до основної суми заборгованості. З огляду на ті обставини, що відповідач належним чином повідомлений та висловив свою позицію в наданій суду заяві з приводу позовних вимог, суд вважає що можливо по даній справі прийняти очне рішення. Дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Частина 1 ст. 207 ЦК України встановлює, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Стаття 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Із анкети-заяви [PERSON] про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приват Банку від 13.03.2011 року, встановлено, що позичальник погодився, що ця заява разом з " Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами банку" складає між ним та банком договір. Зазначена заява скріплена підписом позичальника (а.с.11). Таким чином, під час укладення договору від 13.03.2011 року були дотримані вимоги як частини 1, так і частини 2 ст. 207 ЦК України, оскільки всі умови договору викладені у письмовій формі на паперових носіях, а сам договір скріплений підписами обох сторін. Згідно пункту 2.1.1.2.3 умов сторони погодилися, що після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк здійснює перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає банку право у будь- який момент змінити (зменшити, збільшити анулювати) кредитний ліміт. Також згідно пункту 2.1.1.2.4 умов, сторони погодилися, що підписання даного договору є прямою та безумовною згодою клієнта стосовно прийняття будь- якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п. 1.1.5.25 умов, за несвоєчасну оплату послуг, передбачених чим договором, умовами та правилами, клієнт платить банку по кожному випадку порушення -пеню в розмірі 0, 1% від суми заборгованості, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період за який платиться пеня за кожний день прострочення. Згідно п. 2.1.1.12.10 умов, банк має право вимагати дострокового виконання зобов'язань в цілому або у встановлений банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором. Отже, доведеним є факт, що 13.03.2011 року між ПАТ КБ ПРИВАТ БАНК та [PERSON] укладений кредитний договір № б/н, згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 4000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. З розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 13.03.2011 року, встановлено, що станом на 12.10.2016 року заборгованість відповідача перед банком становить 12991 гривня 51 копійка та складається з : заборгованості за кредитом в сумі 3013 гривень 83 копійки, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 871 гривня10 копійок; заборгованість пені за прострочене зобов'язання у сумі 6461 гривня 75 копійок; заборгованість пені за несвоєчасність сплати боргу у сумі 1550 гривень 00 копійок; а також штрафи в сумі 1094 гривні 83 копійки ( а.с.8-9). Відповідач в судове засідання надав письмову заяву, в якій просить застосувати спеціальну позовну давність до штрафу та пені. За таких обставин з відповідача підлягає стягненню пеня за несвоєчасність сплати боргу в межах річного строку позовної давності, з 31.10.2015 по 31.10.2016 року, що становить 1200 гривень. Також нарахована пеня за прострочене зобов'язання підлягає стягненню в межах річного строку позовної давності в сумі, яка з 31.10.2015 по 31.10.2016 року становить 6161 гривня15 копійок. Суд також звертає увагу на те, що остання проплата про кредитному зобов'язанню відповідачем відбулась 28.07.2014 року. Також суд вважає за необхідне відмовити позивачу в частині стягнення з відповідача 500 грн. штраф (фіксована частина) та 594 гривні 83 копійки штраф (процентна складова). Так, цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення: один із них несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України викладеній в постанові №6-2003 цс15 від 21 жовтня 2015 року, яка згідно ст.307 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить норму права, та для всіх судів України. З огляду на викладене позовні вимоги про стягнення з відповідача 500 грн. штраф (фіксована частина) та 594 гривні 83 копійки штраф (процентна складова) задоволенню не підлягають. Крім того суд зазначає, що ч. 3 ст. 551 ЦК України надає суду право, оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір в тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через не співмірність з розміром основного зобов'язання. Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). З наданого позивачем розрахунку заборгованості з'ясовано, що сума пені із врахуванням спеціального строку позовної давності становить 7361 гривня 15 копійок, а саме 1200 гривень нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень та 6161,15 гривень нарахована за прострочене зобов'язання. При цьому сума основної заборгованості (збитків) за кредитом складає 3884 грн. 93 копійки, що свідчить про значне перевищення суми неустойки за суму основного боргу. За таких обставин, суд відповідно до положень ч. 3 ст. 551 ЦК України вважає за необхідне зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» та становить 7361 гривня 15 копійок до суми основного боргу (процентів за користування кредитом та розміру непогашеного тіла кредиту), а саме до 3885 гривень. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в розмірі 7769 гривень 93 копійки, з яких: 3884 грн. 93 копійки заборгованість за тілом кредиту; 3885 гривень пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень та за прострочене зобов'язання. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню , оскільки [PERSON], не виконує взяті на себе зобовязання згідно з умовами договору щодо своєчасного повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial