Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання. Позов мотивує тим, що з відповідачем вони розірвали шлюб 16.11.2000 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №141. Від шлюбу у них народилося двоє дітей, а саме, син [PERSON], [INFO], та дочка, [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. З 01.09.2016 року по даний час син навчається на денній формі навчання в ДПТНЗ "Червоненське ВПУ" с.Червоне, Золочівського району, Львівської області, а дочка - в Центрі професійно-технічної освіти №1 м.Івано-Франківськ. Враховуючи те, що діти знаходяться на її утриманні та нею проводяться різного роду витрати, зокрема на проїзд, харчування, одяг, книги, зошити, проживання тощо, тому вважає за необхідне стягнути в її користь аліментів на утримання дітей в сумі по 800 гривень на кожну дитину, щомісячно. Таке рішення відповідатиме інтересам дітей та обов'язку батька щодо його дітей. Зазначає, що відповідач є працездатною особою, інвалідом не являється, є сезонним працівником, має достатні кошти, тому вважає за доцільне винести рішення про стягнення з відповідача аліментів до закінчення дітьми навчання чи до досягнення ними двадцяти трьох річного віку. Позивачка, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягала на задоволенні позову. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що він немає можливості сплачувати аліменти, оскільки ніде не працює, проживає лише за рахунок випадкових заробітків, має іншу сім'ю та має на утриманні матір похилого віку. Крім того, зазначив, що дочка [PERSON] перебуває у церковному шлюбі. Просить відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвали 16 листопада 2000 року, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-ФМ №017301 від 16.11.2000 року. Від шлюбу у них народилася дочка, [PERSON], [INFO], та син, [PERSON], [INFO], які досягли повноліття. Згідно з довідкою Центру професійно-технічної освіти №1 м.Івано-Франківська №121 від 16.06.2017 року, [PERSON] навчається в Центрі професійно-технічної освіти №1 м.Івано-Франківська з 01.09.2016 року, на денній формі навчання, знаходиться на неповному державному забезпеченні: проживає в гуртожитку, отримує стипендію. Згідно з довідкою Державного професійно-технічного закладу "Червоненське вище професійне училище" від 22.06.2017 року №232 [PERSON] навчається у ДПГНЗ "Червоненське ВПУ" с.Червоне, Золочівського району, Львівської області, на денній формі навчання. Таким чином, враховуючи те, що [PERSON] та [PERSON] є повнолітніми, проте продовжують навчатися, позивачка звернулася в суд з даним позовом. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, зазначено про обов'язок батьків утримувати повнолітніх сина чи дочку, які продовжують навчання, після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), який (обов'язок) настає за обов'язкової сукупності трьох юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18 років, але є менше ніж 23 років і продовження навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. [PERSON] звертаючись до суду з даним позовом не надала суду належних та допустимих доказів які б свідчили про спроможність відповідача сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. Докази, на які посилається позивачка, частково доводять потреби повнолітніх дітей, які продовжують навчання в допомозі з боку батьків, проте жодним чином не свідчать про реальну можливість відповідача надавати таку допомогу. Виходячи з норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, саме те, що на позивачеві в даному випадку лежить обовязок доведення можливостей відповідача надавати матеріальну допомогу, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Крім того, враховуючи те, що позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» за подання вказаного позову звільнена від сплати судового збору, суд на підставі ст. 88 ЦПК України відносить судові витрати в сумі 640 гривень за рахунок держави.

Outcome: dismissed