Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

Представник ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що 30.03.2010 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було підписано Заяву № б/н, згідно якої відповідача отримала кредит в розмірі 9800,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Підписавши заяву між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю природою є змішаним договором і містить в собі умови банківського рахунку та кредитного договору. Відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого станом на 31.05.2016 року виникла заборгованість в розмірі 21666,91 гривень, з яких 6828,94 гривень заборгованість за кредитом; 11830,99 гривень - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 1499,03 гривень заборгованість за пенею та комісією, та штрафи 500 гривень (фіксована частина) та 1007,95 гривень (процентна складова). 23.03.2021 року від позивача до суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, у якій він просить зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідачки заборгованість за договором № б/н від 30.03.2010 року у розмірі 24263,27 грн. (6828,94 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 6828,94 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 15385,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками, 2049,33 заборгованість з пені), а також понесені позивачем судові витрати. Відповідачем [PERSON] подано заперечення проти позову, згідно яких вона вказує, що дійсно нею було підписано анкету-заяву №б/н від 30.03.2010 року, відповідно до якої їй було оформлено та видано платіжку картку «Універсальна». 29.12.2014 року на її мобільний телефон подзвонив невідомий та повідомив, що він працівник банку та проводить звірку за залишках на картках. Невідомий попросив назвати йому дві останні цифри номеру картки, що нею у було зроблено. 19.01.2015 року на її мобільний телефон прийшло SMS-повідомлення про необхідність погашення кредитного ліміту. Знаючи, що кредитними коштами вона не користувалася з 19.06.2014 року, 20.01.2015 року [PERSON] звернулась до місцевого відділення ПАТ КБ «Приватбанк», де їй було повідомлено, що в неї наявна заборгованість в розмірі 7230 грн. В той же день вона написала заяву до Радивилівського РВ УМВСУ в Рівненській області із заявою щодо незаконного заволодіння коштами з її кредитної картки. 21.01.2015 року вона також направила лист до офісу ПАТ КБ «Приватбанк» про вчинення крадіжки коштів з її картки та з прохання припинення нарахування відсотків і штрафів на суму, яка була в неї викрадена. 23.01.2015 року вона отримала SMS повідомлення з прохання очікувати рішення. 29.01.2015 року вона повторно направила письмову заяву до Приватбанку з проханням припинення нарахування відсотків на викрадену суму. ПАТ КБ «Приватбанк» повідомило її SMS повідомлення, що її заява прийнята та їй буде надано відповідь протягом 30 днів. Однак жодної відповіді вона не отримувала. За таких обставин позивні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» вона не визнає та просить в позові відмовити. Ухвалою суду від 08 квітня 2016 року відкрито провадження у справі та призначено попереднє судове засідання. 02 серпня 2016 року ухвалою суду справу призначено до судового розгляду. За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями року справу передано для розгляду судді Радивилівського районного суду Панчук М.В. Ухвалою від 18 лютого 2019 року справа прийнята до провадження та призначено судове засідання. За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями року справу передано для розгляду судді Радивилівського районного суду Троцюк В.О. Ухвалою від 21 січня 2021 року справа прийнята до свого провадження, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін. Судом двічі направлявся запит до АТ КБ «Приватбанк» щодо отримання інформації про результати розгляду заяви [PERSON] від 29.01.2015 року. Однак, відповіді суду надана не була. Також судом витребувано з відділення поліції №2 Дубенського РВП ГУНП в Рівненської області матеріали кримінального провадження №12015180210000022 внесеного до ЄДРДР 20.01.2015 року за заявою [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги повність, відповідно до заяви про зменшення позовних вимог та просив їх задоволити. При цьому пояснив, що у [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» є не виконане зобов`язання щодо погашення за договором кредиту, який належним чином був складений, відповідає вимогам законодавства України і, відповідно, повинен виконуватися відповідачем. Щодо твердження [PERSON] з приводу зняття з карткового рахунку грошових коштів шляхом шахрайських дій, позивач зазначив, що відповідачем порушено вимоги Умов та правил надання банківських послуг, за якими вона зобов`язалася, не повідомляти стороннім особам конфіденційну інформацію щодо номеру картки, пін-коду та іншої інформації, що містить на карті. Посилання [PERSON] щодо заволодіння коштами було здійснено шахрайським шляхом, вважає необгрунтованим, оскільки кожна операція забезпечена авторизацією та ОТР-паролі для входу в комплекси і підтвердження платежів надсилалися на її номер мобільного телефону та доступні були лише їй. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Шмайхель А.К., у судовому засіданні заперечили щодо задоволення позовних вимог, подали до суду письмове заперечення та вказали, що дійсно, у 2010 році у відповідача виникли договірні відносини з ПАТ КБ «Приватбанк» та вона отримала кредитну картку, з кредитним лімітом 9800 грн. 29.12.2014 року невідомі особи, шляхом шахрайських дій, зняли з вказаного кредитного рахунку грошові кошти. За її заявою про повідомлення про вчинення злочину, було внесено відомості до ЄРДР і розпочато досудове розслідування. Його результати їм не відомі. Також нею було повідомлено банк про несанкціоноване зняття готівки з її платіжної картки. Вона просила банк не нараховувати на викрадені кошти відсотки та штрафи,однак відповіді з банку вона не дочекалась. Натомість, банк звернувся до суду з позовом про стягнення з неї заборгованості за кредитиви договором. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно\~ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов`язку, які виникають з підстав, встановлених\~ст. 11 ЦК України, в тому числі з договорів. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором, банк або інша фінансова установа, зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту. Як встановлено судом, 30.03.2010 року [PERSON] , ознайомившись із Умовами та правилами надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» та підписавши анкету-заяву, надала згоду, що заява з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою та «Тарифами Банку» складають договір, укладений між нею та ПАТ КБ «Приватбанк», відповідно до умов якого, отримала кредит у розмірі 9800 грн. 00 коп., у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії платіжної картки. (а.с.5, 6, 7-30). Строк дії платіжної картки спливає у грудні 2013 року. В подальшому [PERSON] було виготовлено ще дві платіжні картки з терміном дії 09/16 та 07/17 кожна відповідно. (а.с.77) Відповідно укладеного договору відповідач взяла на себе зобов`язання своєчасно та у повному обсязі здійснювати повернення кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами. Своїх зобов`язань за кредитним договором [PERSON] до грудня 2014 року не порушувала, що підтверджується наданими позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 30.03.2010 року. (а.с.3-4). З наданого розрахунку вбачається, що починаючи з 30.03.2010 року до 30.05.2014 року, вона користувалася кредитними коштами, сплачувала заборгованість за кредитом та відсотки за його користування та інші платежі. (а.с. 4). Також, із поданого розрахунку вбачається, що 29.12.2014 року з рахунку зафіксовано зняття кредитних коштів, на які в подальшому було здійснено відповідні нарахування. Факт списання коштів 29.12.2014 року з кредитного рахунку [PERSON] також підтверджується наданою позивачем випискою по рахунку [PERSON] за договором №б/н станом на 06.05.2020 року (а.с. 72-77). Згідно інформації з ЄРДР за заявою [PERSON] було внесено відомості до ЄРДР №12015180210000022 від 20.01.2015 та розпочато досудове розслідування (а.с. 44). 29.01.2015 року [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» із заявою про припинення нарахування відсотків та штрафних санкцій за невиконання зобов`язань, в зв`язку з викраденням коштів з її карткового рахунку (а.с.45). Вказана заява отримана ПАТ КБ «Приватбанк» , що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.46) Постановою слідчого Радивилівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області Ткачук Т.В. від 11.04.2017 року кримінальне провадження №12015180210000022 від 20.01.2015 закрите в зв`язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення. Пунктом 6.6 Правил користування платіжною картою передбачено, що у випадку виявлення факту несанкціонованого доступу до карткового рахунку через Інтернет, клієнт повинен подати заяву в банк з приводу вказаного питання. Банк в свою чергу представляє інтереси клієнта в міжнародній платіжній системі з питань повернення несанкціонованого списання суми. Згідно зі\~ст. 1073 ЦК України\~у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його ж рахунка, банк повинен негайно, після виявлення порушення, зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно п. 37.2\~ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»\~у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до п. 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління НБ України від 05 листопада 2014 року N 705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Положенням ст.ст.\~81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] виконала свої обов`язки перед банком щодо погашення заборгованості за договором кредиту, відповідно до умов договору, повідомила банк про несанкціоноване списання грошових коштів з її рахунку та звернулася до правоохоронних органів з приводу вчинення шахрайських дій з картковим рахунком. У свою чергу, позивачем не надано належних доказів, що відповідач своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Аналогічний висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року № 6-71 цс 15, який відповідно до вимог ч. 4\~ст.263 ЦПК України\~має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні вказаних норм права, а саме, відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого\~постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується\~Главою 8 ЦПК України, а тому, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, на підставі\~ст. 141 ЦПК України, суд відмовляє також і у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого при зверненні до суду.

Outcome: dismissed