Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

Позивач ПАТ "Дельта Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "Дельта Банк" [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №006-08502-190810 від 19.08.2010 року в сумі 6228,35 грн. та судові витрати в рахунок держави. Вимоги мотивовано тим, що 19.08.2010 року між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір №006-08502-190810. Для погашення заборгованості, відповідачу відкрито рахунок №26254903774308 в національній валюті України - гривні. Позивач виконав взяті на себе зобовязання, надавши відповідачу кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30 000,00 грн. та на день укладення кредитного договору встановлюється кредитний ліміт Кредитної лінії на рахунку в сумі 1 000,00 грн. [PERSON] самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту Кредитної лінії в межах Кредитної лінії, про що сторони погодили. В порушення зобов'язань за договором, станом на 28.05.2015 року відповідач допустив заборгованість в розмірі 6228 грн. 350 коп. З урахуванням зазначеного, представник уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації просив стягнути з відповідача вказані кошти в судовому порядку В судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 2 березня 2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», згідно з яким з 3 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк» [PERSON]. З дня свого призначення, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів набула всі повноваження органів управління та органів контролю банку і розпочала здійснювати заходи для забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна, захисту інтересів вкладників і кредиторів банку (а.с.9-12). Відповідно до ч.1 ст.1 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами,а також регулюються відносини між Фондом, банками, національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Згідно ч.1 ст. 3, ст. 38 цього Закону, Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Уповноважена особа Фонду зобовязана забезпечити збереження активів та документації боку та вжити передбачені законодавством заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку. Судом встановлено, що 19.08.2010 року між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір №006-08502-190810 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки (а.с.3-4). Відповідно до п. 1.2. [PERSON] відкрив відповідачу картковий рахунок №26254903774308 у національній валюті гривні, оформив та надав у користування платіжну картку та здійснив обслуговування на умовах, викладених в тарифному пакеті «Visa Класичний». Крім цього, позивач надав кредит відповідачу шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30 000 гривень та на день укладення договору встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 1000,00 гривень. Кошти кредитної лінії та власні кошти відповідача використовуються для розрахунків за товари чи послуги, що придбаваються у суб'єктів господарювання, та зняття готівки, використання своїх зобов'язань перед банком за договором та вчинення інших операцій, які не заборонені діючим законодавством України. Обслуговування рахунку відповідача позивач здійснював за кредитною схемою Відповідно до п. 3.6 умов договору №006-08502-190810 відповідач зобов'язаний був щомісяця в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, обов'язковими складовими якого є частка погашення заборгованості, Овердрафт та прострочена заборгованість попередніх періодів. З матеріалів справи вбачається, що умови договору відповідачем не виконувались належним чином і станом на 28.05.2015 року він має прострочену заборгованість по [PERSON] №006-08502-190810 від 19.08.2010 року в сумі 6228,35 грн., яка складається з наступного: - 2938,57 грн. - тіло кредиту; - 1201,61 грн. - прострочене тіло кредиту; - 2088,17 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.7). Згідно ст.509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, перерахованих в ст.11 ЦК України і повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до закону, договору, а при відсутності таких вказівок -відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Вивчивши матеріали справи, на підставі яких судом достовірно встановлено, що відповідачем порушені умови кредитного договору, зокрема ним прострочено свої зобовязання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом, порушено графік погашення заборгованості за кредитом, отже, в даному випадку, має місце невиконання зобовязання відповідачем та беручи до уваги, що відповідач позов визнав, суд вважає, що позов є підставним і наявна сума сума боргу підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача в примусовому порядку. Виходячи з наведеного, враховуючи положення ст. ст. 79, 80 ЦПК України та приймаючи до уваги те, що на підставі п.22 ч.1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" позивач був звільнений від сплати судового збору, в сумі 243,60 гривень, суд стягує вищенаведені витрати у повному обсязі з відповідача на користь держави. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 6, 27, 30, 526, 536, 610, 611, 627, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved