Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на підставі судового наказу від 05 травня 2018 року виданого Коростишівським районним судом Житомирської області з позивача на користь відповідача на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.05.2018 року до досягнення дитиною повноліття, а також стягнуто судові витрати. На даний час позивач не має можливості сплачувати таку суму коштів на утримання дитини оскільки в нього змінився матеріальний стан, він не працює, стан його здоров`я є незадовільним, постійно лікується, перебуває на обліку в Коростишівській районній лікарні з ураженням опорно-рухового апарату, для чого витрачає матеріальні кошти, є інвалідом третьої групи, отримує державну соціальну допомогу в розмірі 1497 грн. Позивач просив зменшити розмір аліментів , які стягуються з нього на підставі судового наказу від 05 травня 2018 року виданого Коростишівським районним судом Житомирської області на користь відповідача на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а саме змінити їх розмір з 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на тверду грошову суму в розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття, яку має можливість сплачувати позивач. Ухвалою суду від 04.04.2019 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. 23.04.2019 року відповідач [PERSON] надіслала до суду відзив, в якому зазначає, що позовні вимоги не визнає, в їх задоволенні просила відмовити, оскільки останній рік не працює, так як є інвалідом ІІІ групи та не може забезпечувати дитину, у позивача відсутні інші діти, непрацездатні дружина, батьки. Позивач неофіційно працює і має можливість сплачувати аліменти в такому розмірі. Позивач відповідь на відзив не подавав. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Суд, дослідивши матеріали справи та заяви по суті справи сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про наступне. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.5) Відповідно до судового наказу від 05.05.2018 виданого Коростишівським районним судом Житомирської області з позивача на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] [INFO] , стягнуто аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 05.05.2018 р. (а.с.12). З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що відповідач після реєстрації шлюбу, 19.05.2018 р. змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 27.09.2018 за № 099279 [PERSON] , [INFO] встановлена третя група інвалідності загального захворювання з 26.09.2018 (а.с.9). Відповідно до довідки № 312 від 01.03.2019 обласного центру з нарахування і виплат пенсії та допомоги позивач знаходиться на обліку в Коростишівському РУПСЗН і отримує державну соціальну допомогу інвалідам 3 групи (а.с.13). Відповідач [PERSON] є інвалідом третьої групи загального захворювання з 01.03.2019 р., і вказана обставина підтверджується копією довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ № 530127. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, вказана норма передбачена і ч. 1 ст. 180 СК України. Як передбачено ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. Ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, які мають істотне значення. Прожиткові мінімуми для piзних категорій населення на 2019 рік в Україні встановлюються Законом "Пpo Державний бюджeт на 2019 рік" за пoданням Міністерства фінансів, яким прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року N 6-143цс13. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. У розумінні статті 81 ЦПК України та наведеної вище норми СК України мається на увазі необхідність саме ініціатору позову доводити обставини змін в його особистому житті, зокрема у матеріальному становищі, сімейного стану, здоров`я або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення або досягнення домовленості між батьками про способи виконання своїх обовязків щодо дітей, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів. Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог позивача щодо зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на чому наполягає позивач, оскільки ч.2 ст. 182 СК України чітко передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Окрім того, обґрунтовуючи наявність підстав для зменшення розміру стягнутих судом аліментів позивач посилається на зміни у майновому стані, зокрема позивач є непрацюючий, проте дана обставина не свідчить про погіршення його майнового стану, оскільки позивач є особою працездатного віку, якому протипоказана важка фізична праця, однак від виконання іншої роботи він не звільнений. До того ж, [PERSON] не має статусу безробітного. Факт отримання державної соціальної допомоги як інваліду ІІІ групи також не свідчить про погіршення його майнового стану, а навпаки, засвідчує щомісячне отримання позивачем гарантованої державою грошової допомоги, яка має тенденцію до зростання у зв`язку з підвищенням соціальних стандартів. Прийняття рішення по суті та задоволення вимог в цій частині буде нівелювати інститут права як такий та буде порушувати права та інтереси дитини. Враховуючи обставини, що мають істотне значення, якими в даному випадку суд вважає інтереси та потреби малолітньої дитини, зумовлені її розвитком та станом здоров`я, беручи до уваги те, що утримувати малолітню дитину є обов`язком як батька, так і матері, виходячи з інтересів дитини, які є більш важливими за інші обставини, також у відповідності норм ст. 184 СК України право визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі належить одержувачу аліментів, тому суд дійшов до висновку про не обґрунтованість позовних вимог , що є наслідком відмови в їх задоволенні.

Outcome: dismissed