Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

позивач 01 червня 2020 року звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до Акціонерного товариства ' Банк Форвард' , ТОВ "Українське бюро кредитних історій" про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним, скасування суми боргу, припинення правовідносин, зобов`язання вчинити певні дії. Просить визнати недійсним договір про надання та використання платіжної картки від 16 вересня 2013 року № 109090706, кредитна картка № [NUMBER] укладений між [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , та Акціонерним товариством «БАНК ФОРВАРД» (ЄДРПОУ 34186061 адреса місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 105). Визнати незаконно нараховану Акціонерним товариством «Банк Форвард» (ЄДРПОУ 34186061, адреса місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 105) [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , суму боргу у розмірі 54 951,10 грн. за договором про надання та використання платіжної картки від 16.09.2013 року № 109090706, кредитна картка № [NUMBER] . Зобов`язати ТОВ «Українське бюро кредитних історій» (ЄДРПОУ 33546706 адреса місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, ІД) вилучити з кредитної історії на ім`я [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , інформацію про: за договором про надання та використання платіжної картки від 16.09.2013 року № 109090706, кредитна картка № [NUMBER] , який укладений з Акціонерним товариством «БАНК ФОРВАРД» (ЄДРПОУ 34186061. адреса місцезнаходження: 01032, м.Київ, вул. Саксаганського, 105). Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 10 червня 2020 року провадження в справі було відкрито в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання на 13 липня 2020 року (а.с. 28-29). Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 13 липня 2020 року справу призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 27 серпня 2020 року . Позивач не з`явився у судове засідання, надав суду заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи їх було повідомлено належним чином, заяву з клопотанням про відкладення розгляду справи або розглядати справу без їх участі та відзив не надали, причини поважності неявки до суду не повідомили. З огляду на це, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд, вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у суду доказів, без фіксації судового процесу. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом, встановлено, що відповідно до довідки з сайту банку "Русский стандарт" між ПАТ "Банк Руский Стандарт" та [PERSON] 16 вересня 2013 року було укладено кредитний договір з терміном дії у 5 років зі сплатою відсотків на залишок заборгованості (а.с.13). Однак, ані анкета-заява, ані довідка про тарифний план, ані умови та правила надання банківських послуг позивачем підписано не було та не ознайомлено з ними під підпис. У відповідності до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права й обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). У частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку спірні договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч. 1 ст. 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII). Згідно з пунктом 22 ч. 1 ст. 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно - правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Аналогічний висновок щодо застосування норм права міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц, який суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин у даній справі. З огляду на викладене, суд вважає, що при укладенні договору з позивачем відповідач не дотримав вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Суду не представлено переконливих доказів того, що договір про надання і використання платіжної картки № [NUMBER] від 16 вересня 2013 року, був укладений у письмовій формі, оскільки із змісту інформації з сайту вбачається лише пропозиція позивача на укладення такого договору, разом з тим, суду не наданого доказів того, що між позивачем та відповідачем у письмовій формі були погоджені всі істотні умови кредитного договору № 109090706 від 16 вересня 2013 року, його строк, відсоткова ставка, варіанти повернення кредиту, розмір кредитних коштів тощо. У відповідності до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним. Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З огляду на викладене, договір № 109090706 від 16 вересня 2013 року є нікчемним, оскільки в судовому засіданні не встановлено, що даний договір укладено у письмовій формі. Суд, дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved