Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. У позові вказав, що 26.10.2007 року між [PERSON] та ЗАТ "ОТП Банк" (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» ) було укладено кредитний договор на суму 64326,55 доларів США шляхом безготівкового переказу на поточний рахунок позичальника з датою повернення кредиту 25.10.2017 року. 14.02.2014 року між [PERSON], [PERSON] та ПАТ "ОТП Банк" було укладено договір про заміну боржника у зобов'язанні, відповідно якого [PERSON] перевела свій борг на нового боржника- Божинську Н.О. В якості забезпечення кредиту, 14.02.2014 року між ПАТ "ОТП Банк" та [PERSON] було укладено договір поруки. Позичальник [PERSON] свої обов'язки належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 16.10.2015 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 25063,06 доларів США, яку позивач просить стягнути солідарно з відповідачів, також стягнути судовий збір. Заочним рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 14.07.2016 року позов ПАТ "ОТП Банк" було задоволено, з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» в солідарному порядку стягнуто заборгованість за кредитом та судовий збір (а.с. 160-161). Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 29.05.2017 року заочне рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 14.07.2016 року скасовано, справа призначена до розгляду в загальному порядку. У судові засідання представник позивача не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує тому, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання неодноразово не зявилися, про слухання справи сповіщалися належним чином, шляхом надсилання рекомендованими листами на їх адреси реєстрації судових повісток, але за отриманням поштових відправлень вони не з'явилися, тому вони повернуті суду. Враховуючи зазначені обставини, суд вважає неотримання відповідачами поштових відправлень відмовою у їх отриманні, а тому, відповідно до пункту восьмого ст. 76 ЦПК України відповідачі вважається повідомленими належним чином про час, місто розгляду цивільної справи, а оскільки вони не повідомили суд про причини своєї неявки, суд вважає причину їх неявки неповажною, тому суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачів. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню, у звязку з наступним. Стаття 68 Конституції України зобов'язує кожного неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що\~ кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків\~ має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. За змістом ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права та інтересу. Частиною 3 ст. 10, ст. 57 - 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. За приписами ч.1 ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.ст.11, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог, та на підставі доказів, наданих сторонами по справі. Судом встановлено, що між 26.10.2007 року між [PERSON] та ЗАТ "ОТП Банк" (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» ) був укладений кредитний договір № СМ-SME200/226/2007 на суму 64326,55 доларів США зі змінами (а.с. 18-25). Позивач здійснив видачу кредитних коштів позичальнику в сумі 64 326.55 доларів США, шляхом безготівкового переказу на поточний рахунок Позичальника. Датою остаточного повернення Кредиту є 25 жовтня 2017 року 14.02.2014 року між [PERSON], [PERSON] та ПАТ "ОТП Банк" було укладено договір про заміну боржника у зобов'язанні, відповідно якого [PERSON] перевела свій борг на нового боржника [PERSON] (а.с. 13). Протягом дії Кредитного договору, умови договору щодо порядку та розміру сплати відсотків періодично змінювались шляхом підписання додаткових договорів. Відповідно до Додаткового договору №3 від 14.02.2014 року для розрахунку процентів за користування кредитом встановлена плаваюча процентна ставка у розмірі 4,4 % річних та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредит, що розміщені в банку на строк в 366 днів, надалі «FIDR»). У порушення умов договору відповідачка зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, у звязку з чим станом на 16.10.2015 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 25063,06 доларів США, яка складається з наступного: 21451,52 доларів США сума заборгованості за тілом кредиту, 3611.54 доларів США сума заборгованості за відсотками за період з 14.06.2015 року по 15.10.2015 року, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с 9). Відповідачам по справі, 27.10.2015 року були направлені вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, але [PERSON] та [PERSON], свої зобов'язання не виконали. Згідно із статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст.ст.610, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно зі ст. 1054 ЦК України позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1050 ЦК України встановлено, що коли договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "ОТП Банк" заборгованості за кредитним договором № СМ-SME200/226/2007 від 26.10.2007 року сумі 25063,06 доларів СШАобґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Також судом встановлено, що 14.02.2014 року між ПАТ "ОТП Банк" та [PERSON] було укладено договір поруки № SR-SME200/226/2007 (а.с. 14-15), згідно якого він взяв на себе обов'язок відповідати перед Банком за повне та своєчасне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі таких зобов'язань. Відповідно до п.1.2 вказаного договору поруки, Поручитель та Боржник повідають як солідарні боржники, і Банк може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до Боржника, так і до Поручителя, чи до обох одночасно. На підставі ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № SR-SME200/226/2007. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь Банку в рівних частинах пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved