Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін: Позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.03.2013 р. у розмірі 90084,44 грн. станом на 31.03.2018 р., яка складається з наступного: 6600,00 грн. - заборгованість за кредитом; 75718,51 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 4265,93 грн. - штраф(процентна ставка) та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 04.03.2013 р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 6600.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами банку" складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить його підпис у заяві. ПАТ КБ "ПриватБанк" свої зобов'язання за договором та угодою виконав з повному обсязі. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов'язаннями. У зв'язку зі зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.03.2018 р. має заборгованість в розмірі 90084,44 грн., яка складається з наступного: 6600,00 грн. - заборгованість за кредитом; 75718,51 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 4265,93 грн. - штраф (процентна ставка). Відповідач подав відзив на позов, в якому зазначив, що заперечує проти задоволення позову та вважає, що позовні вимоги є необгрунтованими, а також подані позивачем зі спливом строку позовної давності. Він не погоджується з поданим банком розрахунком заборгованості. Наводить свої розрахунки, в яких зазначає, що навіть при максимальній ставці 43,2 % за період з 04.03.2013 р. по 31.03.2018 р. сума відсотків становила б 14225,00 грн. А тому заявлені позивачем суми процентів до стягнення не грунтуються на умовах кредитного договору. Належного розрахунку, який би узгоджувався з матеріалами справи, позивач не представив. Якщо здійснити вірний розрахунок процентів, то за два роки, коли діяла максимальна ставка, із квітня 2015 р. виходить близько 3,2 тис. грн., а до цього за 2,5 роки по меншій ставці виходить менше ніж 3 тис.грн. (3714,29 грн. ? 0,30 = 1114,29 грн.),(3714,29 грн. ? 0,3480 = 1292,57 грн.). Отже: - за перод із 04.03.2013 р. по 01.09.2014 р., тобто за 1.6 року правильна сума процентів на 6600 грн. при 30 % ставці становить 2970 грн. (6600?0.30?12?18=2970 грн.); - за період із 01.09.2014 р. по 01.04.2015 р. (за сім місяців) на 6600 грн. при 34,8% ставці становить 1339,8 грн. (6600х0,3480?12?7м=1339,8 грн.); - за період із 01.04.2015 р. по 31.03.2018 р. (за два роки) правильна сума процентів на 6600 грн. при 43,20 % ставці становить 3209 грн. 14 коп. (6600 грн.?0,4320?2 роки=5702,40 грн). Разом за весь заявлений період 5 років правильна сума процентів становить 10011,94 коп. До того ж, позивач поряд із стягнення пені заявив вимоги про стягнення разом 4765,93 грн. штрафів (500 грн.+4265,93 грн.=4265,93грн.). Однак, штраф і пеня це різновиди однієї і тієї ж самої неустойки. За нормами ст. 61 Конституції України та правових позицій Верховного Суду України правових підстав для стягнення цього штрафу немає, оскільки це буде подвійна відповідальність за одне й те ж саме порушення, що заборонено законом. Із змісту заяви про отримання кредитної картки, яка надана позивачем, вбачається, що кінцевий строк дії кредитної картки 2016 рік. Із наданого разом із позовом розрахунку заборгованості позивача видно, що на момент закінчення строку дії цієї кредитної картки за відповідачем рахувалася прострочена заборгованість. А, оскільки будь-які дані про законність перевипуску картки із простроченою забргованістю чи укладення з цього приводу із відповідачем додаткової угоди, не зазначено, тому ця обставина свідчить про пропуск позивачем строку позовної давності щодо усієї суми заборгованості, про застосування якої заявляє відповідач. Крім того, позивач звернувся до суду з позовом 05.02.2018 р., а тому вся заявлена позивачем заборгованість за період до 05 травня 2015 р. перебуває за межами трьохрічного строку позовної давності. Щодо пені, то в частині її стягнення слід відмовити за пропуском строку позовної давності, який складає лише 1 рік (тобто, уся пеня, яка заявлена до стягнення за період, який перевищує 12 місяців до дати пред'явлення позову, не може бути стягнена). Просив відмовити повністю у задоволенні позову ПАТ "ПриватБанк" до нього про стягнення заборгованості. 15.08.2018 р. позивач подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що Правила та Умови надання банківських послуг є публічною офертою, які пропонуються невизначеному колу осіб шляхом їх розміщення на офіційному сайті банку. Підписавши заяву, особа погоджується на запропоновані умови та правила. Таким чином договір складається з декількох документів. Відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів. Щодо формули нарахування процентів на поточну та на прострочену заборгованість пояснив, що до 04.2014 р. діяла наступна формула нарахування процентів: нарахування процентів на поточну заборгованість: N*M/365*Y=Z, де N-поточне тіло кредиту, М-процентна ставка, 360/365 - кількість днів у році, Y-кількість днів, за які здійснюються нархування, Z-сума нарахованих процентів. З 04.2014 р. банком були внесені зміни до Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів в частині розрахунку процентів, згідно яких у разі виникнення прострочених зобов'язань проценти нараховуються в подвійному розмірі на всю суму заборгованості. Діючі з 04.2014 р. формули нарахування процентів: нарахування процентів на поточну заборгованість: N*M/365 (2 або 1)*Y=Z, N-заборгованість за кредитом (поточне тіло кредиту, нараховані відстотки та санкції (в попередньому місяці)), M-процентна ставка, 360/365 - кількість днів у році, 2 або 1 - коефіцієнт процентної ставки (1-застосовується у разі належного виконання зобов'язань, 2-підвищення процентної ставки за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості), Y- кількість днів, за які здійснюється нарахування, Z-сума нарахованих процентів. Формула нарахування процентів на прострочену заборгованість: N*M/365*2*Y=Z, де N - заборгованість за кредитом (прострочене тіло кредиту, виставлені до сплати та не погашені проценти та санкції станом на перше число попереднього місяця), М- процентна ставка, 360/365 - кількість днів у році, 2 - коефіцієнт підвищення процентної ставки за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості, Y - кількість днів, за які здійснюється нарахування, Z-сума нарахованих процентів. У разі зміни процентної ставки розрахунок процентів на заборгованість, що виникла до зміни нараховується за діючою процентною ставкою на момент використання цих коштів, якщо частина боргу використана уже після зміни процентної ставки, розрахунок процентів на цю частину заборгованості здійснюється за новою процентною ставкою. Дана умова не діє при нарахуванні процентів на прострочену заборгованість. При розрахунку процентів цифри, починаючи з третього знака після коми, відкидаються. Сума після коми ручного розрахунку може відрізнятися від розрахунку, який доданий до позову у зв'язку з автоматичним заокругленням. Після зміни відсоткової ставки чи інших складових тарифів клієнт мав право подати заяву про розірвання договору, однак відповідач цього не зробив. Стосовно строку дії договору та кредитної картки, то картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазаначено на самій картці. І тому кредитнипй договір чинний, а заперечення відповідача нічим не обгрунтовані. Щодо нарахування штрафу та пені, то банк не допускає порушення норм статті 61 Конституції України, оскільки штраф і пеня не є взаємовиключними видами неустойки. Крім того, Цивільний кодекс України не містить обмежень і заборон на одночасне застосування строною за договором до винної сторони таких штрафних санкцій як штраф і пеня. Застосування банком в кредитному договорі штрафу за порушення виконання зобо'язань та пені за несвоєчасність його виконання як окремих видів неустойки не є подвійним притягненням до відповідальності, адже характер правопорушень в даному випадку різний. Щодо строку позовної давності, то кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею в межах строку дії картки. Згідно правових позицій ВС України кінцевий строк щодо повернення кредиту в повному обсязі спливає зі спливом останнього дня місяця дії картки. Строк перевипущеної картки становив до останнього дня 10.2016 р. З позовом до суду банк звернувся 14.05.2018 р. А тому строк позовної давності ними не пропущено. Також позивач вважає, що підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення зобов'язання триває, відсутня можливість встановити початок перебігу позовної давності, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. 22.08.2018 р. відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначив, що він не заперечує факту укладення кредитного договору, однак заперечує, що був ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, які долучені до справи, тим більше на регіональній російській мові, якою він не володіє і не читає. Також заперечує щодо розрахунку, долученого до справи. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, посилаючись та обставини, викладені у відзиві на позов та в запереченнях на відповідь на відзив. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 04.06.2018 р. заяву ПАТ КБ "ПриватБанк" про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05.05.2018 р. задоволено частково. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 01.08.2018 р. відповідачем подано відзив на позов . 15.08.2018 р. позивачем подано відповідь на відзив. 22.08.2018 р. відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Суд встановив, що відповідно до копії анкети заяви [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 04.03.2013 р. останній погодився з тим, що ця заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. У заяві зазначені персональні дані клієнта, додаткова інформація та інформація про працевлаштування. У полі «Прошу надати мені перелічені нижче послуги» платіжна картка «Універсальна» з поміж інших карток виділена жирним шрифтом. Вказаний договір містить особистий підпис [PERSON] (а.с. 7). Долучений до справи витяг з Тарифів облуговування кредитних карт "Універсальна" підпису позичальника не містять, однак в судовому засіданні представник відповідач визнав той факт, що саме з такими тарифами був ознайомлений його дорівитель і на підставі таких істотних умов уклав з банком кредитний договір (а.с. 8) Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором без номера від 04.03.2013 р., укладеного між ПриватБанком і клієнтом [PERSON], станом на 31 березня 2018 року загальна сума заборгованості становить 90084,44 грн., яка складається з наступного: 6600,00 грн. - заборгованість за кредитом; 75718,51 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 4265,93 грн. - штраф (процентна ставка) (а.с. 5 - 6). Випискою по рахунку за період з 01.03.2013 р. по 15.08.2018 р., яка згідно Переліку типових документів, затвердженого наказом Мін'юсту від 12.04.2012 р. № 578/5 має статус первинних документів, підтверджено рух коштів по рахунку [NUMBER] (основна карта), їх зняття та внесення, що свідчить про те, що відповідач отримав кредитну картку [NUMBER], користувався нею, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки, останнє поповнення готівкою своєї картки в терміналі самообслуговування по вул. Грушевського, 2 м. Долина [PERSON] вчинено 13.10.2015 р. (а.с. 74 - 76). Про те, що [PERSON] отримав картки [NUMBER], [NUMBER] зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня 10.2016 року, свідчить повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 79). Враховуючи викладене, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт виникнення кредитних правовідносин між сторонами на підставі заяви [PERSON] від 04.03.2013 р. та користування останнім кредитними картками [NUMBER], [NUMBER]. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами існує спір з приводу неналежного виконання стороною кредитного договору його умов, що послужило причиною для виникнення заборгованості, яка є предметом даного позову. Оцінка суду: Вислухавши аргументи представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до положень ст.ст. 525-526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається. Стаття 1054 Цивільного кодексу України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Суд встановив, що між сторонами виникли кредитні правовідносини, у зв'язку з підписанням [PERSON] заяви від 04.03.2013 р., згідно якої він отримав кредитну картку "Універсальна". Він погодився, що вказана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 7). В той же час Умови та правила надання банківських послуг (а.с. 9 - 32), які долучені до позовної заяви підпису позичальника не містять, а тому в матеріалах позову відсутні допустимі докази, які б підтверджували, що саме ці Умови та Тарифи розумів останній, підписуючи вищевказану заяву, тому їх не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 04.03.2013 р. Щодо умов кредитування та розрахунку заборгованості суд виходить з наступних міркувань. Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно із ч. 3 вказаної норми фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У ч. 4 вказаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. З огляду на вищенаведене, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Як встановлено в судовому засіданні, зазначено позивачем у позовній заяві та підтверджується розрахунком заборгованості, [PERSON] був встанововлений кредитний ліміт в розмірі 6600,00 грн., даний факт відповідач та його представник не заперечив. Також сторони не заперечують, що [PERSON] ознайомлено з Тарифами обслуговування кредитних карт "Універсальна", згідно яких базова відсоткова ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості) - 2,5 %. З такою відсотковою ставкою та порядком її нарахування відповідач був згідний, а також погоджується з її підняттям до 2,9 % з 01.09.2014 р. та до 3,6 % з 01.04.2015 р., однак з таким же порядком нарахування, як вказанов тарифах, тобто на залишок заборгованості, без поділу її на поточну та прострочену, іншої формули нарахування цих процентів, яка зазначена у відповіді на відзив, тарифи не передбачали (а.с. 8). Натомість, з розрахунку заборгованості (а.с. 5 - 6) вбачається, що відповідачу нараховується окрема процентна ставка та поточну заборгованість, а окремо на прострочену, що не відповідає умовам заяви. За таких обставин суд приходить до висновку, що визначена позивачем заборгованість за процентами, включаючи нарахування відсотків на поточну та прострочену заборгованість не відповідає вимогам закону та укладеному між сторонами договору, а тому розрахунок позивача не може бути прийнятий судом, оскільки суперечить умовам заяви та тарифам. Шляхом проведення математичних розрахунків судом встановлено, що і порядок нарахування процентів змінився, внаслідок чого суттєво збільшилася відповідальність боржника. Про зміну порядку нарахування процентів підтвердив у своїх письмових поясненнях і представник позивача. Однак, у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач був належним чином повідомлений про зміну порядку розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу, про проведення зміни його тарифного плану, зокрема, в чому полягали такі зміни, що призводило до збільшення його відповідальності, хоча відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Крім того, згідно розрахунку заборгованості будь-які дії, які свідчили б про прийняття умов зміни порядку нарахуванняя відсоткової ставки, [PERSON] не вчиняв, а факт часткового погашення кредитну останнім не може свідчити про повне його визнання та згоду з усіма його складовими та загальним розміром. Тому суд вважає, що заборгованість по несплачених процентах повинна вираховуватись виходячи з базової відсоткової ставки за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Нарахування слід проводити в тому порядку та на тих умовах, які застосовувалися з початку користування кредитною карткою, та на які погодився боржник. При цьому судом перевірені розрахунки сторін та умови кредитування, з урахуванням ознайомення відповідача, та проведенний наступний розрахунок відсотків за такими вихідними даними: - базова відсоткова ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості) з 04.03.2013 р. за ставкою 2,5 %, відповідно - 30 % річних; - базова відсоткова ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості) з 01.09.2014 р. за ставкою 2,9 %, відповідно - 34,8 % річних; - базова відсоткова ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості) з 0.04.2015 р. за ставкою 3,6 %, відповідно - 43,2 % річних. За період з 04.03.2013 р. по 30.03.2014 р. [PERSON] нараховані відсотки за ставкою 30 % річних в сумі 324,94 грн., з таким нарахуванням погодилися сторони, та суд вважає його вірним. Також суд погоджується з нарахованими відсотками в сумі 423,09 грн. за період з 15.05.2014 р. по 30.07.2014 р., оскільки просточеної заборгованості на той час в у відповідача не було. ПеріодЗалишок заборгованості, грн.Відсоткова ставка в рік, %Дні простроченняСума нарахованих відсотків, грн. 31.03.2014 по 27.04.20146693,043028154,03 28.04.2014 по 14.05.20146720,22301793,9 31.07.2014 по 25.08.20146688,053026142,92 26.08.2014 по 31.08.2014 6738,0530633,23 01.09.2014 по 14.09.2014 6738,0534,81489,94 15.09.2014 по 24.09.2014 6600,0034,8 1062,92 25.09.2014 по 25.09.20146437,9534,8 16,14 26.09.2014 по 26.10.20146487,9534,8 31191,76 27.10.2014 по 25.11.20146537,9534,8 30187,00 26.11.2014 по 25.12.20146587,9534,8 30188,43 26.12.2014 по 25.01.20156589,3634,8 31194,76 26.01.2015 по 25.02.20156590,5334,8 31194,79 26.02.2015 по 25.03.20156591,6634,8 28175,97 26.03.2015 по 31.03.20156592,7534,8 637,71 01.04.2015 по 26.04.20156592,75 43,226202,88 27.04.2015 по 25.05.20156593,8143,2 29226,32 26.05.2015 по 25.06.20156615,0043,2 31242,70 26.06.2015 по 17.09.20156615,2943,2 84657,69 18.09.2015 по 31.03.20186600,0043,2 9247217,83 Загальна сума нарахованих відсотків за період з 04.03.2013 р. по 31.03.2018 р. становить 11048,95 грн. За вказаний період на погашення відсотків банком зараховані сплачені відповідачем кошти в загальній сумі 3802,44 грн. Тобто, заборгованість за відсотками за період з 04.03.2013 р. по 31.03.2018 р. становить 11048,95 грн. - 3802,44 грн. = 7246,51 грн. Як встановлено в судовому засіданні, строк дії кредитної картки, якою користувався відповідач, був встановлений до 10/2016. При цьому до 13.10.2015 року відповідач [PERSON] вностив оплати в сумах, які зараховувалися на погашення тіла та відсотків за кредитом, що свідчить про переривання позовної давності. Тобто у даному випадку перебіг позовної давності перервався 13.10.2015 та його обрахунок розпочався спочатку. В межах трирічного строку, а саме 18.05.2018 р., позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення заборгованості. Відповідно позивачем не пропущено строк позовної давності, а заява відповідача про застосування такого строку задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Враховуючи вищевказане, в задоволенні вимоги про стягнення пені слід відмовити у зв'язку з її невідповідністю вимогам ст. 61 Конституції України. Щодо штрафу, то, як вбачається з тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", він складається з фіксованої частини 500,00 грн. та 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій та становить (7246,51 грн. (відсотки) + 6600,00 грн. (тіло кредиту))* 5 % = 1192,33 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором № б/н від 04.03.2013 р. станом на 31.03.2018 р. складає 15038,84 гривень, яка складається з 6600,00 гривень заборгованості за тілом кредиту, 7246,51 гривень заборгованості за відсотками, 1192,33 гривень штрафу, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення, а в інших позовних вимогах слід відмовити. Питання судових витрат суд вирішує згідно вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України пропорційно до задоволених позовних вимог. При цьому суд враховує, що позивачем згідно долученої до матеріалів справи квитанції сплачено судовий збір на суму 1762,00 грн., а тому шляхом математичних розрахунків (1762х15038,84:90084,44) приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача 294,15 гривні судового збору. На підставі ст.ст. 525, 526, 634, 1049, 1050, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial