Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Красносілської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно за заповітом на фермерське господарство «ЯНІННА», як цілісний майновий комплекс, код ЄДРПОУ 23110056. У позові [PERSON] зазначив, що 01 серпня 1996 року відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію було зареєстровано селянське (фермерське) господарство "[PERSON]М.", код ЄДРПОУ 23110056, розташоване за адресою [ADDRESS], Україна, 24600, засновником господарства є [PERSON]. Для ведення селянського (фермерського) господарства останньому на праві постійного користування було виділено земельну ділянку площею 30 гектарів, яка розташована на території Красносільської сільської ради Крижопільського району Вінницької області. Земельна ділянка надавалася на підставі розпорядження Крижопільської Держадміністрації від 15 березня 1996 року за № 30. Даний факт підтверджується Державним актом на право постійного користування землею видано громадянину, серія ВН, виданий 21 березня 1996 року. Цей державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 82. 13.12.2016 року селянське (фермерське) господарство "[PERSON]М.", код ЄДРПОУ 23110056 перейменована на фермерське господарство «ЯНІННА», код ЄДРПОУ 23110056, 16 січня 2017 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить фермерське господарство "ЯНІННА" Статтею 23 Закону України "Про фермерське господарство" передбачено, що успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. Фермерське господарство як цілісний майновий комплекс включає майно, передане до статутного капіталу, не розподільчий прибуток, майнові та інші зобов'язання (стаття 22 Закону). Відповідно до довідки головного бухгалтера ФГ «ЯНІННА» та п. 4.1. Статуту ФГ «ЯНІННА», вартість складеного капіталу складає 1000 (одна тисяча) гривень. За життя [PERSON] здійснила заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Крижопільської нотаріальної контори Вінницької області [PERSON] від 18.08.2016 року, за № 902, яким вона заповідала все своє майно [PERSON]. Отже, позивач являється спадкоємцем за заповітом. Позивач від спадщини за заповітом не відмовився і продовжує займатися всіма справами, діяльності фермерського господарства «ЯНІННА», оскільки є головою цього господарства. Таким, чином позивач фактично вступив у володіння фермерським господарством «ЯНІННА». Спадкове майно за законом в тому числі і ФГ «ЯНІННА» під арештом, заставою та забороною на відчуження не перебуває. У встановлений законом шестимісячний строк, а саме 16.05.2017 року позивач, звернувся із заявою на оформлення спадщини після смерті [PERSON] до [PERSON], державного нотаріусом Томашпільської нотаріальної контори Вінницької області. 19.07.2017 року [PERSON], державний нотаріус Томашпільської нотаріальної контори Вінницької області, виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.07.2017 року, щодо відмови [PERSON] у видачі свідоцтва на спадщину. Нотаріус зазначила, що видача свідоцтва про право на спадщину за законом на фермерське господарство "ЯНІННА", як цілісний майновий комплекс не видається з тих підстав, що відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності на цілісний майновий комплекс ФГ « ЯНІННА». Крім цього, на теперішній час не передбачений порядок реєстрації підприємств (цілісного майнового комплексу), як об'єкта нерухомості. Фермерське господарство «ЯНІННА» пройшло державну реєстрацію як суб'єкт підприємницької діяльності, але воно немає державної реєстрації як об'єкт цивільно-правових відносин, та немає правовстановлювального документу як об'єкту нерухомості, через що, за захистом свого права [PERSON] змушений звернутись до суду. Представник позивача до суду подав заяву, в якій позов підтримав, просив суд позовні вимоги задовольнити, справу розглянути в його відсутність. Представник відповідача до суду надіслав заяву, в якій позов визнав та не заперечував проти задоволення позовних вимог на користь позивача. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права чи свободи інших осіб, а тому приймається судом.\~\~ Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 01 серпня 1996 року відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію було зареєстровано селянське (фермерське) господарство "[PERSON]М.", код ЄДРПОУ 23110056, розташоване за адресою [ADDRESS], Україна, 24600, засновником господарства є [PERSON]. Для ведення селянського (фермерського) господарства останньому на праві постійного користування було виділено земельну ділянку площею 30 гектарів, яка розташована на території Красносільської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею видано громадянину, серія ВН, виданий 21 березня 1996 року (а.с. 11). 13.12.2016 року селянське (фермерське) господарство "[PERSON]М.", код ЄДРПОУ 23110056 перейменована на фермерське господарство «ЯНІННА», код ЄДРПОУ 23110056, 16 січня 2017 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 13). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до статті 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 23 Закону України "Про фермерське господарство" передбачено, що успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. Фермерське господарство як цілісний майновий комплекс включає майно, передане до статутного капіталу, не розподільчий прибуток, майнові та інші зобов'язання (стаття 22 Закону). Стаття 1 Закону визначає, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім'ї відповідно до закону та діє на основі Статуту. За життя [PERSON] здійснила заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Крижопільської нотаріальної контори Вінницької області [PERSON] від 18.08.2016 року, за № 902, яким вона заповідала все своє майно [PERSON] (а.с. 14, 15). Позивач від спадщини за заповітом не відмовився і продовжує займатися всіма справами, діяльності фермерського господарства «ЯНІННА», оскільки є головою цього господарства. Таким, чином позивач фактично вступив у володіння фермерським господарством «ЯНІННА». У встановлений законом шестимісячний строк, а саме 16.05.2017 року позивач, звернувся із заявою на оформлення спадщини після смерті [PERSON] до державного нотаріуса Томашпільської нотаріальної контори Вінницької області. Однак нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.07.2017 року (а.с. 9). Нотаріус зазначила, що видача свідоцтва про право на спадщину за законом на фермерське господарство "ЯНІННА", як цілісний майновий комплекс не видається з тих підстав, що відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності на цілісний майновий комплекс ФГ « ЯНІННА». Крім цього, на теперішній час не передбачений порядок реєстрації підприємств (цілісного майнового комплексу), як об'єкта нерухомості. Згідно п. 218 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкування майна фермерського господарства здійснюється з урахуванням вимог Закону України «Про фермерське господарство». Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про фермерське господарство», успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини здійснюється відповідно до закону, тому фермерське господарство повинно успадковуватися як цілісний майновий комплекс. На теперішній час не передбачений порядок реєстрації підприємств (цілісного майнового комплексу), як об'єкта нерухомості. Фермерське господарство пройшло державну реєстрацію як суб'єкт підприємницької діяльності, але воно немає державної реєстрації як об'єкт цивільно-правових відносин, та немає право встановлювального документу як об'єкту нерухомості. В Законі України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 15.05.2003 р. N 755-ІV» зазначено, що у разі внесення змін до установчих документів, які пов'язані із зміною складу засновників (учасників) юридичної особи на підставі факту смерті фізичної особи-засновника (учасника) та відмови інших засновників (учасників) у прийнятті спадкоємця (спадкоємців) померлого до складу засновників, крім документів, які передбачені ч. 1 ст. 29 Закону України N 755-ІV, додатково подається нотаріально засвідчена копія свідоцтва про смерть фізичної особи, або відповідна довідка органу реєстрації актів громадянського стану чи судове рішення про оголошення громадянина померлим. Згідно роз'яснень Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 21.12.2005 р. N 11202 замість нотаріально посвідченої копії рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу, яким затверджено зміни до установчих документів, подається копія свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом. Відсутність свідоцтва про право на спадщину за законом є перешкодою для проведення державної реєстрації з метою внесення змін до установчих документів, які пов'язані із зміною засновника на підставі факту смерті фізичної особи. Після смерті свого батька до теперішнього часу позивач не може переоформити фермерське господарство та внести зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Тому за захистом свого права на спадщину за законом позивач звернувся до суду. В роз'ясненнях, що містяться в п. 9 постанови N 20 від 22.12.95 р. Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" зазначено, що успадкування майна селянського (фермерського) господарства здійснюється за загальними правилами спадкового права. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав є визнання права. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається (нотаріусом) іншою особою. Оскільки право засновника фермерського господарства «ЯНІННА», [PERSON] є майновим правом, яке не є невід'ємним від фізичної особи (ст. 178 ЦК України), а відтак, на думку позивача, воно має входити до складу спадщини, та враховуючи вищезазначені факти, які підтверджують обставини викладені в позовній заяві та те, що позивач є спадкоємцем за заповітом майна померлої [PERSON], який висловив бажання продовжити діяльність господарства, то до нього повинні перейти права засновника фермерського господарства «ЯНІННА», код ЄДРПОУ 23110056.

Outcome: approved