Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

03.08.2016 позивач звернувся до Марківського районного суду Луганської області з даним позовом, в якому просив суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість у розмірі 6\~805,70 гривень за кредитним договором №0092/2011 від 15.04.2011 яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 6\~805,70 грн. також просять стягнути судові витрати в розмірі 1 450,00 гривень. Позивач свої\~ вимоги обгрунтовує тим, що 15.04.2011 між КП «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» (далі - КП «ФОНД ІЖБ") та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №0092/2011 згідно з яким відповідач отримав кредит в розмірі 40\~000,00 грн. для будівництва прибудови до житлового будинку №7 по вул. Миру в с. Височинівка Марківського району Луганської області строком на 14,5 років. З метою забезпечення повернення кредиту між Фондом та [PERSON] 15.04.2011, і між Фондом та [PERSON] 19.06.2011 було укладено договори поруки згідно з якими останні зобовязалися відповідати перед Фондом солідарно з [PERSON] за своєчасне та в повному обсязі виконання всіх боргових зобовязань за Кредитним договором №0092/2011. Відповідно до Кредитного договору, фактично отриманий кредит повинен повертатись щоквартально до 15 числа поточного кварталу рівними частинами основного боргу (по 800 грн.) починаючи з 15.06.2013 згідно з встановленим графіком. Боржник порушив умови Кредитного договору строки повернення кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив\~ розглянути справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідачі в судові засідання, призначені на 07.09.2016 та на 27.09.2016 не зявилися, були належним чином повідомлені про день, час та місце проведення судового засідання. Відповідач [PERSON] судові поістки отримав 23.08.2016 та 16.09.2016 (а.с.58, 70), причини неявки суду неповідомив, заперечень на позовну заяву та клопотань про відкладення розгляду справи суду не надав. Відповідач [PERSON] судову повістку отримав 23.08.2016, проте судову повістку про призначення справи на 27.09.2016 не отримав через відсутність його за вказаною адресою, яка згідно з аб.5 ч.5 ст. 74 ЦПК вважається врученою йому належним чином. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлялася через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України" на веб-сайті Марківського районного суду, оскільки місце її реєстрації є м.Луганськ, що є тимчасовоокупованою територією куди підприємством поштового звязку "Укрпошта" не здійснюється доставка поштової кореспонденції. . Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 15.04.2011 між КП «Луганський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» (далі - КП ФОНД ІЖБ") та [PERSON] був укладений кредитний договір № 0092/2011. Згідно п.1.1 предметом цього договору є 40 000,00 гривень для будівництва прибудови до житлового будинку за адресою : Луганська область, Марківський район, с. Височинівка, вул. Миру, 7 терміном на 14 років 5 місяців, які позивач зобовязався надати [PERSON] [PERSON] зобовязалася використати їх за призначенням, повернути та вносити плату за користування, надання і управління кредитом грошовими коштами у розмірах і терміни встановлені цим договором (п. 4.1,4.3 кредитного договору). Пунктом 2.5 сторони погодили погашення кредиту рівними частками чотири рази на рік по 800,00 гривень та одночасно вносити плату за користування кредитом надання та управління кредитом до 15 червня, 15 вересня, 15 грудня, 15 березня щомісячно. Датою закінчення повернення кредиту визначено 15 вересня 2025 року. Разом з цим позивач та відповідач [PERSON] погодили графіки будівництва та повернення кредиту (а.с.8). Згідно п.2.8, 2.9 Кредитного договору за користування, за надання та управління кредитом встановлюється плата у розмірі по 3% річних від суми, що знаходиться в користуванні. Згідно п.6.1 договорів поруки вони набирають чинності з моменту їх підписання сторонами та діють до повного виконання зобовязань Поручителя і Боржника за Кредитним договором. Відповідно до разрахунку боргу станом на 13.07.2016 відповідач має заборгованість по строкам що настали 6\~805,70 грн., яка складається із заборгованості по кредиту. Згідно довідок станом на 13.07.2016 відповідач сплатив всього 3\~594,30 грн. (а.с.17). Таким чином між позивачем та відповідачем [PERSON] виникли зобовязальні цивільно-правові відносини у сфері кредитування, а між позивачем та відповідачами [PERSON] та [PERSON] зобовязальні цивільно правові відносини у сфері забезпечення кредиту, шляхом укладання договору поруки. Вирішуючи спір по суті судом використано норми процесуального та матеріального права виходячи при цьому з наступного. Згідно зіст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору. Кредитний договір № 0092/2011 від 15.04.2011 та договори поруки б/н від 15.04.2011 та від 09.06.2011 між позивачем та відповідачами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] укладені з урахуванням волевиявлення сторін, оскільки підписи на договорах є доказом того, що сторони погодилися з його умовами. У відповідності до статтей 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, і одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Під виконанням зобов'язання розуміються вчинення кредитором і боржником дій зі здійснення прав та виконання обов'язків, що випливають із зобов'язання. Належне виконання зобов'язання передбачає виконання зобов'язання в належний строк. Відповідно до ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) - зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно дост. 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно дост. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Належне виконання сторонами прийнятого на себе зобов'язання, передбачено як умовами кредитного договору та договорами поруки, так і нормами чинного законодавства України. Судом встановлено, що позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав повністю, надавши [PERSON] кредит у сумі 40 000,00 гривень, відповідач взяті на себе зобовязання виконував в повному обсязі до 15 червня 2014 року, про що свідчить розрахунок заборгованості (а.с.19), черговий платіж повинен був сплачений 15.09.2014, проте відповідач його не сплатив і взагалі більше жодного платежу не зробив, внаслідок чого і виникла заборгованість в розмірі 6\~805,70 грн. Отже вимоги про стягнення боргу з [PERSON], як з основного боржника є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення боргу з [PERSON] та [PERSON], як солідарних боржників за договорами поруки суд виходить з наступного. Відповідно до положеньст. 546-548 ЦК України виконання зобов'язання у тому числі такого, що виникає із договору, може забезпечуватись письмовим договором поруки. Відповіднодо ч.2ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника З метою забезпечення повернення кредиту 15.04.2011 між КП "ФОНД ІЖБ" та [PERSON], а 09.06.2011 між КП "ФОНД ІЖБ" та [PERSON] були укладені договори поруки згідно з п.1.1 яких останні зобовязалися відповідати перед Фондом солідарно з [PERSON] за своєчасне та в повному обсязі виконання всіх боргових зобовязань за Кредитним договором № 0092/2011 від 15.04.2011 (а.с.9,10). Згідно п.6.1 договорів поруки визначено, що він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання зобовязань Поручителя і Боржника за Кредитним договором. Проте за змістом ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника /п.6.1/ не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Оскільки боржник [PERSON] взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 15 .09.2025 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами по 800 грн) згідно з графіком платежів, встановивши строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), то суд доходить висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителів про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Черговий основний платіж в сумі 800,00 грн. зі строком сплати до 15.06.2014 [PERSON] сплатив не в повному осязі, так ним сплачено 394,30 грн. Таким чином саме з 15.06.2014 виникла перша заборгованість в сумі 405,70 грн., отже вимогу до поручителів можна було предявити до 15.12.2015 Черговий основний платіж в сумі 800,00 грн [PERSON] повинен був сплатити згідно п.2.5 кредитного договору та графіку погашення до 15 вересня 2014 року, проте не зробив цього, отже вимогу до поручителів можна було предявити до 15.03.2015, за платіж зі строком сплати 15.12.2014 до 15.06.2015, за платіж зі строком сплати 15.03.2015 до 15.09.2015, за платіж зі строком сплати 15.06.2015 до 15.12.2015, за платіж зі строком сплати 15.09.2015 до 15.03.2016, за платіж зі строком сплати 15.12.2015 до 15.06.2016. Згідно штемпеля на конверті позивач направив позовну заяву до суду 27.07.2016 таким чином заборгованість основного боржника зі строком сплати до 15.12.2015 включно не підлягає солідарному стягненню з [PERSON] та [PERSON], а зі строком сплати з 15.03.2016 і далі підлягає. При цьому [PERSON] та [PERSON] не є солідарними боржниками по відношенню один до одного. Отже заборгованість зі строком сплати на 15.03.2016 та 15.06.2016 1600,00 грн. основного боргу підлягає стягненню в солідарному порядку з основного боржника та поручителів. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні про належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний звязок у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову.\~ Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України\~ стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При\~ поданні позову позивачем платіжним дорученням №83 від 26.07.2016 був сплачений\~ судовий збір у сумі 1378 гривень., а тому ці суми підлягають стягненню з відповідачів\~ на користь\~ позивача у пропорційному розмірі. На підставі викладеного,

Outcome: partial