Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом і свої доводи мотивував наступним. Рішенням Волноваського районного суду від 10.10.2019 року його позовні вимоги задоволені. Стягнуто з Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на його користь грошові кошти, набуті в порядку спадкування за законом відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.04.2019 року, виданого приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу Донецької області Степанищенко Е.А., у зв`язку зі смертю матері за період з 01.09.2014 року по 01.09.2017 року. У відкритті виконавчого провадження йому відмовлено, оскільки у виконавчому листі відсутня сума стягнення. 02.04.2020 року ухвалою суду йому у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовлено. Враховуючи суму, зазначену в свідоцтві про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію матері, разове доручення №271 на виплату недоотриманої пенсії, довідку - розрахунок №9683/11-33/10 від 20.06.2018 року, недоплачена спадкова пенсія складає 25868,31 грн., яку просив стягнути на свою користь, оскільки на теперішній час його права спадкоємця на отримання всього належного спадкового майна належним чином не захищені, сума спадкової пенсії судом не визначена. Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 14.04.2020р. відкрито провадження по вказаній цивільній справі. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позові наполягав. Представник відповідача - Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області - у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про день та час проведення судового засідання повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не надав, тому суд, відповідно до вимог 280-281 ЦПК України, розглядає справу в порядку заочного провадження, зі згоди позивача, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.04.2019, виданого приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу Донецької області Степаніщенко Е.А., [PERSON] успадкував після [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину, яка складається з суми не отриманої в зв`язку зі смертю пенсії у розмірі 49907.46 грн., що належала спадкодавцю на підставі довідки Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області №2251/11-33/05 від 18.02.2019 року. Із наявного у матеріалах справи разового доручення 271 № 914380855503/27 виданого Управлінням ПФУ у Волноваському районі Донецької області 06.05.2019 року [PERSON] за особовим рахунком [NUMBER] на виплату призначеної пенсії за віком (ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») за період з 01.09.2018 по 30.09.2018 року у сумі 45392.37 грн. Таким чином, матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] отримав частину недоотриманої пенсії після смерті матері [PERSON] в сумі 45392.37 грн., що підтверджено разовим дорученням №914380855503/27 від 06.05.2019 року, але загальна сума недоотриманої пенсії відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом складає 49907.46 грн., тобто недоотримана частина пенсії йому не сплачена в сумі 4515,09 грн. Разом з тим, Управління відмовляє позивачеві у виплаті цих коштів як спадкоємцю. Зазначені обставини повністю встановлені рішенням Волноваського районного суду від 10.10.2019р. , а тому на підставі статті 82 ЦПК України, оскільки обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, не підлягають доказуванню в дані справі. Згідно з положеннями ч. 1 ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зазначеним у п. 5 ч. 2 цієї статті, може бути примусове виконання обов`язку в натурі. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частини першої ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Відповідно до ст. 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як було встановлено судом, відповідачем утримується належне позивачеві спадкове майно у виді суми недоотриманої пенсійної виплати, нарахованої пенсіонеру [PERSON] і не виплаченій їй за життя, право власності на яку в порядку спадкування за законом перейшло до позивача. Тим самим відповідач порушує право власності позивача на вказану суму грошей, яке підлягає судовому захисту способом примусового виконання обов`язку в натурі. 10.04.2019 року нотаріус видав позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію матері в сумі 49 907,46 грн. за період з 01.05.2016 року по 01.10.2018 року.? 06.05.2019 року в Волноваському ОУПФУ позивач отримав разове доручення №271 на виплату недоотриманої пенсії в сумі 45 392,37 грн. Отже, недоплачена пенсія згідно свідоцтва про право на спадщину складає 4515,09 грн. (49 907,46 грн. - 45 392,37грн.). Згідно довідки - розрахунку №9683/11-33/10 від 20.06.2018 року недоплата недоотриманої пенсії померлої матері за період з 01.11.2014 року по 01.05.2016 року складає 21 353,22 грн. (1186,29 грн. х 18 міс.) Всього недоплачена спадкова пенсія складає 25868,31 грн. (4515,09 грн. + 21 353,22 грн.) При прийнятті рішення суд враховує, що ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом" (рішення у справах "Амюр проти Франції", "Колишній король Греції та інші проти Греції" та "Малама проти Греції"). Водночас ст. 1 Першого протоколу не гарантує права на надбання майна (рішення у справах "Ван дер Мюсель проти Бельгії" та "Копеський проти Словаччини"). Особа може заявляти про порушення ст.1 Першого протоколу тільки тією мірою, якою оскаржувані рішення національного суду стосуються її майна в розумінні цього положення. "Майном" може бути як "існуюче майно", так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні "легітимні сподівання" на реалізацію майнового права. "Легітимні сподівання" за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі "Копеський проти Словаччини"). А тому, зважаючи на принцип захисту легітимних очікувань особи та на однин з загальновизнаних способів захисту прав особи в національному законодавстві України, який полягає в примусовому виконанні обов`язку в натурі, суд вважає, що стягнення з Волноваського об`єднання УПФУ Донецької області на користь позивача у порядку спадкування недоотриманих померлою [PERSON] пенсійних виплат в сумі 25868,31 грн. є об`єктивним та обґрунтованим способом захисту порушеного права позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору у сумі 840,80 грн.. Враховуючи викладене, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 840,80 грн.. На підставі ст.ст. 328, 392, 1217, 1220-1223, 1266, 1268 ЦК України,

Outcome: approved