Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач в травні 2013 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просив стягнути з відповідача на користь [PERSON] відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 03.11.2011 р. борг в сумі 2611354, 00 грн. в порядку ст. 1281 ЦК України та покласти судові витрати на відповідача. В ході судового розгляду справи представник позивача [PERSON] уточнив вимоги позову, зменшивши їх, просив суд винести рішення, яким накласти стягнення на 49/100 часток жилого будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], вартістю 407647 (чотириста сім тисяч шістсот сорок сім) гривень, який належав на праві приватної власності [PERSON] на користь [PERSON] в межах суми боргу в розмірі 2613174 (два мільйони шістсот тринадцять тисяч сто сімдесят чотири) гривень у рахунок погашення боргу [PERSON], та стягнути з відповідача на користь [PERSON] 3441 (три тисячі чотириста сорок одну) гривень в рахунок відшкодування сплаченого судового збору, 1500 (одна тисяча п"ятсот) гривень - коштів, сплачених за проведену ТОВ "Подільський центр судових експертиз" судову експертизу, призначену згідно ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 14 жовтня 2013 року.. Позивач вимоги позову мотивував тим, що у 2009 році він надав [PERSON] - батькові відповідача позику в сумі 327500, 00 (триста двадцять сім тисяч п'ятсот) доларів США строком повернення до 16 вересня 2011 року, що підтверджується розпискою від 02 вересня 2011 року. Вказав, що в розписці зазначено, що в забезпечення повернення боргу [PERSON] передаються в залог документи на будинок [ADDRESS] та державний акт на земельну ділянку в [ADDRESS] після оформлення належним чином права власності на неї. Крім цього, 21 квітня 2010 року видана генеральна довіреність на ім'я позивача про повне розпорядження зазначеним вище майном. Згідно розписки в разі неможливості повернення боргу відповідачем до 16 вересня 2011 року позичальник зобов'язується продати належне йому на праві приватної власності майно для забезпечення повернення боргу. Оскільки [PERSON] не повернув позивачу в строк борг, позивач звернувся до суду. 03 листопада 2011 року Ленінським районним судом м. Вінниці винесено рішення, яким стягнуто з [PERSON] на користь позивача борг у сумі 2611354,00 грн., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1700,00 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн. На підставі вказаного рішення Ленінським районним судом м. Вінниці 22 листопада 2011 року виданий виконавчий лист. [INFO] [PERSON] помер, рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 03 листопада 2011 року жодним чином не виконано. На момент смерті [PERSON] йому на праві приватної власності належало 49/100 часток будинку [ADDRESS] на підставі Договору Дарування від 17 травня 1988 року, зареєстрованого за №?І-2550 Вінницьким обласним «Бюро технічної інвентаризації» 30 червня 1988 року. Відповідач [PERSON] відповідно до матеріалів спадкової справи є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті свого батька - [PERSON], оскільки він фактично прийняв спадщину шляхом подання відповідної заяви в шестимісячний строк після смерті свого батька до Першої Вінницької державної нотаріальної контори. У відповідності до статей 1281, 1282 Цивільного кодексу України, враховуючи те, що [PERSON] помер, то відповідати перед позивачем за борги спадкодавця повинен спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину. На неодноразові звернення позивача на адресу відповідача щодо повернення коштів, які позичив його батько, останній жодним чином не відреагував. Оскільки відповідачем не було вчинено відповідних дій, направлених на отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], то можна вважати, що відповідач навмисно уникає виконання зобов'язань, які не виконав його батько. На підставі викладених у позові обставин позивач просить задоволити вимоги уточненого зменшеного позову. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав повністю заявлені вимоги, посилаючись на викладені у позові та уточненному позові обставини та надані докази, просив задоволити його позовні вимоги. Представники відповідача [PERSON], [PERSON] позовні вимоги не визнали. [PERSON] суду пояснила, що в далекому минулому була дружиною померлого. Відповідач є її сином. З померлим [PERSON] за його життя проживали в будинку[ADDRESS]. Вказує, що про борг взагалі нічого не чула, жодного повідомлення чи повістки з приводу боргу [PERSON] на їх адресу не надходило. Позивача бачила приблизно за два місяці до смерті її бувшого чоловіка, однак вони просто розмовляли. Представник [PERSON] доповнила пояснення, вказавши, що на її думку в діях позивача вбачається кримінальне правопорушення, оскільки [PERSON] скоріш за все вчинив самогубство по причині, яка тісно пов'язана з такою великою сумою боргового зобов'язання. В позові вказується сума позичених коштів становить 327500, 00 (триста двадцять сім тисяч п'ятсот) доларів США. Незрозуміло, як про такий факт ніхто з його родини нічого не знав, куди померлий міг подіти таку велику суму грошей. Вважає, що відповідач примусив [PERSON] підписати боргову розписку, насправді коштів [PERSON] в позивача не позичав. Крім того, нотаріусом не було повідомлено відповідача про існуюче боргове зобов'язання, а тому просить відмовити позивачу в повному обсязі. Заслухавши представника позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ґрунтується на законі, доведений матеріалами справи і підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно до вимог ст.16 ч.1, 2 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Між сторонами діють цивільні правовідносини зобов'язання у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, які регулюються ст.ст.608, 1218, 1282, 1296 ЦК України. Відповідно до ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до ст. 1282 ЦК Укераїни спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що відповідно рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 03 листопада 2011 року з [PERSON] стягнуто на користь позивача борг у сумі 2611354,00 грн., судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн. (а.с.5). Згідно виконавчого листа №2-4432-11 вищезазначене рішення набрало законної сили 14.11.2011 року (а.с. 6). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], актовий запис №3017 [PERSON] [INFO] помер в м. Вінниці (а.с.79). Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У грудні 2011 року за заявою сина [PERSON] відкрито спадкову справу №1255/2011 у зв'язку з смертю [PERSON]. Відповідач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], він і прийняв спадщину в повному її обсязі (а.с.11). Представником позивача [PERSON] подано 12.04.2012 року вимогу (претензію) про зобов'язання спадкодавця після смерті [PERSON] до Першої Вінницької нотаріальної контори, яку зареєстровано у книзі реєстрації спадкових справ за № 875 (спадкова справа №?1255/2011 року) (а.с.7-9). Враховуючи вищезазначене суд не приймає до уваги посилання представників відповідача про те, що [PERSON] про борг батька нічого не знав, відповідача не було повідомлено нотаріальною конторою про вказану обставину, оскільки вони спростовуються письмовими доказами, які були витребувані з нотаріальної контори (матеріали спадкової справи №?1255/2011 року) та знаходяться в матеріалах даної справи, зокрема: це заяви [PERSON] (рідний брат відповідача) та [PERSON] ( бабуся відповідача) від 20.04.2012 року про те, що останні відмовляються від належної їм частки у спадщині на користь [PERSON], які були отримані державною нотаріальною конторою після подання претензійної заяви позивача, з матеріалами спадкової справи ознайомлені (а.с.68-69). Крім цього, суд критично ставиться до тверджень представника відповідача [PERSON] про те, що [PERSON] вчинив самогубство у зв'язку з існуючим триваючим на нього тиском позивача по поверненню величезної суми боргового зобов'язання, в розмірі 327500, 00 (триста двадцять сім тисяч п'ятсот) доларів США, які він взагалі не отримував, так як догадки [PERSON] безпідставні та жодним належним та допустимим доказом не доведені всупереч ст.10 ЦПК України та спростовуються ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 25 червня 2013 року про відхилення скарги відповідача та залишення без змін рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 03 листопада 2011 року. Ухвалюючи вказане рішення апеляційний суд, виходив із того, що відповідач у попередньому судовому засіданні визнав позов. Твердження апелянта про те, що його батько [PERSON] не писав в 2009 році розписку про отримання ним коштів, що може бути встановлено експертизою, не можуть бути прийняті до уваги, так як в самій розписці написано, що її видано 2 вересня 2011 року. Натомість вони спростовуються визнанням позову самим відповідачем та його поясненнями, даними під час попереднього судового засідання у суді першої інстанції, що відображено в журналі судового засідання і технічному записі судового засідання (а.с.35-36). Рішенням Вищого спеціалізованого суду України від 30 жовтня 2013 року відхилено касаційну скаргу відповідача та залишено без змін рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 03 листопада 2011 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 25 червня 2013 року. На момент смерті [PERSON] йому на праві приватної власності належало 49/100 часток будинку [ADDRESS] на підставі Договору Дарування від 17 травня 1988 року, зареєстрованого за №?І-2550 Вінницьким обласним «Бюро технічної інвентаризації» 30 червня 1988 року (а.с.80). Тобто після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 49/100 часток будинку [ADDRESS]. Відповідно до висновку №?1408 судової буівельно- технічної експертизи від 18 грудня 2013 року, виготовленої Подільським центром судових експертиз ринкова вартість 49/100 часток будинку [ADDRESS] становить 407647 (чотириста сім тисяч шістсот сорок сім) гривень. Враховуючи все вищевикладене, суд прийшов до висновку, що на підставі статей 1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця [PERSON] має відповідати спадкоємець [PERSON] - відповідач по справі у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Як видно з спадкової справи (а.с. 63-79), спадкоємці [PERSON] [PERSON] та [PERSON] відмовились від спадщини на користь [PERSON], який спадщину прийняв (а.с. 64). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦПК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. За ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Спадкоємцем першої черги відповідно до вимог ст.1261 ЦК України є відповідач - син померлого, який прийняв спадщину, оскільки у встановлений законом шестимісячний строк звернувся з заявою про прийняття спадщини, і відповідно свідоцтва про право на спадщину не отримував, від прийняття після померлого спадщини не відмовився. Пленум Верховного Суду України в п.27 постанови №7 від 30 травня 2011 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1269 ЦК України). Статтями 1297 та 1299 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно та зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Невиконання спадкоємцем вимог закону щодо оформлення та реєстрації спадкового майна не може бути підставою для відмови у задоволенні позову в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Згідно з вимогами ч.2 ст.1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Як видно з листа вимоги (претензії) від 12.04.2012 року прийнято претензію позивача в межах шестимісячного строку (а.с. 71). Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінюючи надані належні та допустимі докази в їх сукупності, дійшов висновку щодо задоволення позову [PERSON] про накладення стягнення на майно, зокрема на 49/100 часток жилого будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], вартістю 407647 (чотириста сім тисяч шістсот сорок сім) гривень, який належав на праві приватної власності [PERSON] на користь [PERSON], в межах суми боргу в розмірі 2613174 (два мільйони шістсот тринадцять тисяч сто сімдесят чотири) гривень у рахунок погашення боргу [PERSON]. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем у справі оплачено відповідно до квитанцій, що містяться в матеріалах справи 3441 (три тисячі чотириста сорок одна) грн. - судового збору (а.с. 1) та 1500 (одна тисяча п"ятсот) гривень - коштів за проведену ТОВ "Подільський центр судових експертиз" судову експертизу, призначену згідно ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 14 жовтня 2013 року, а тому вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved