Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

03 червня 2014 року заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин та факту належності правовстановлюючих документів, мотивуючи її тим, що [INFO] померла його тітка [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. За свого життя [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно заповіла заявнику у справі. Для оформлення своїх спадкових прав [PERSON] звернувся до нотаріуса, але нотаріус йому роз'яснила, що не можливо на даний час видати свідоцтва на спадщину, оскільки виявилося, що тітка [PERSON] мала право лише на 1/4 частину житлового будинку по [ADDRESS] згідно договору дарування від 05 серпня 1969 року між нею та матір'ю заявника [PERSON]. Враховуючи, що при житті [PERSON], проживаючи у даному будинку та здійснюючи за ним догляд, фактично прийняла інші 3/4 частини вищевказаного будинку, а саме: 1/2 частину після баби заявника [PERSON] та 1/4 частини після тітки заявника [PERSON]. [PERSON] має намір оформити у нотаріуса свої спадкові права на весь будинок відразу. Але при подачі документів нотаріусу виявилося, що у правовстановлюючих та особистих документах його рідних їх прізвища та ім'я українською та російською мовами мають розбіжності, зокрема: прізвища тіток та баби заявника записано як [PERSON], замість [PERSON], а ім'я тітки [PERSON] записано як [PERSON]. Посилаючись на те, що внаслідок допущених помилок у особистих та правовстановлюючих документах на вищевказаний будинок, заявник не може реалізувати своє право на спадщину за заповітом, [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив: визнати факт родинних відносин, а саме: що [PERSON], яка померла [INFO], [PERSON], яка померла [INFO], та [PERSON], яка померла [INFO], є рідними сестрами між собою і дочками [PERSON], яка померла [INFO], та доводяться рідними тітками та бабою заявника. Також заявник просив визнати факт належності правовстановлюючих документів, а саме: що [PERSON], яка померла [INFO], дійсно належало свідоцтво про право приватної власності на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS], видане 12 червня 1969 року, де її прізвище, ім'я та по батькові російською мовою записане як "[PERSON]", а також, що [PERSON] дійсно належав договір дарування від 05 серпня 1969 року на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS], де її ім'я помилково зазначено як [PERSON]. В судове засідання [PERSON] не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, заяву підтримує повністю. Представник Білопільської державної нотаріальної контори в судове засідання також не з'явився, завідувач Білопільської державної нотаріальної контори Ковальова Л.Б. направила до суду листа про розгляд справи без участі їх представника. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в справі доказами без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до наявної в матеріалах справи копії паспорту серії [NUMBER], виданого Білопільським РВ УМВС України в Сумській області 21 жовтня 2002 року, [PERSON] народився [INFO] в місті Білопілля Сумської області (а. с.4 ). Його батьками є [PERSON] та нині покійна [PERSON], яка померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження заявника та свідоцтва про смерть його матері. Мати заявника - [PERSON] народилася [INFO] в м. Білопіллі. В посвідці про народження її прізвище російською мовою записане як "[PERSON]", а її батьками записані "[PERSON]" та "[PERSON]", що підтверджується посвідкою про народження (а.с.6) 07 серпня 1952 року мати заявника одружилась з [PERSON] та взяла після одруження прізвище чоловіка [PERSON] (а.с.25). В свідоцтві про одруження батьків заявника дівоче прізвище матері заявника російською мовою було записане "[PERSON]". [PERSON] мала двох сестер: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та брата [PERSON], [INFO], які доводяться рідними тітками та дядьком заявнику [PERSON] Проте в свідоцтвах про народження тіток та матері заявника їх прізвища містять розбіжності, зокрема: згідно архівного витягу запису про народження [PERSON] її прізвище російською мовою зазначене як "[PERSON]", а батьками російською мовою записані "[PERSON] и [PERSON]". В свідоцтві про народження [PERSON] її прізвище російською мовою записане як "[PERSON]", а її батьками зазначені "[PERSON] и [PERSON]". Виправити помилки у свідоцтвах про народження тіток та матері [PERSON] на даний час не можливо, оскільки всі вони померли. Дід заявника помер [INFO], його прізвище в свідоцтві про смерть російською мовою записане "[PERSON]" (а.с.17). Баба заявника померла [INFO], її прізвище в свідоцтві про смерть російською мовою записане "[PERSON]" (а.с.16). [INFO] померла мати заявника [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть (а.с.19). [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.20). [INFO] померла [PERSON], що також підтверджується свідоцтвом про смерть ( а.с. 22). Також судом встановлено, що в місті Білопіллі по [ADDRESS] розташований будинок [ADDRESS] (а.с.7-9). За життя [PERSON], яка померла [INFO], отримала свідоцтво про право приватної власності на 1/4 частку вказаного вище будинку [ADDRESS]. Проте в свідоцтві про право власності від 12 червня 1969 року її прізвище було записано російською мовою як "[PERSON]" (а.с.12). Баба заявника 05 серпня 1969 року отримала свідоцтво на право власності на 1/4 частку вказаного вище будинку, як спільного майна подружжя, та свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частку вказаного вище будинку після смерті чоловіка [PERSON] Прізвище баби заявника в свідоцтвах записане українською мовою як [PERSON] (а.с.13-14). Також судом встановлено, що 05 серпня 1969 року був укладений договір дарування, за яким мати заявника подарувала своїй сестрі [PERSON] 1/4 частку вказаного вище будинку. Проте помилково замість вірного ім'я [PERSON] в договорі прізвище обдарованої було зазначено як [PERSON]. Крім того, прізвище як матері заявника, так і тітки було зазначено як [PERSON] (а.с.10-11). Згідно технічного паспорту на будинок [ADDRESS] від 05 березня 2011 року 1/4 частина будинку належала [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 12 червня 1969 року, 2/4 частини будинку належали [PERSON] ( 1/4 частини згідно свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя від 05 серпня 1969 року і 1/4 частини згідно свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка від 05 серпня 1969 року) та 1/4 частина будинку належала [PERSON] згідно договору дарування від 05 серпня 1969 року (а.с.29-33). Відповідно до заповіту від 11 березня 2011 року, посвідченого державним нотаріусом Білопільської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 386, [PERSON] усе своє майно, яке буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, а також все те, на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON], заявнику у справі ( а.с.23). У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до постанови Пленуму ВС України від 31 березня 1995 року суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. У зв'язку із неоднаковим написанням прізвищ родичів заявника українською та російською мовами, заявник позбавлений можливості оформити правовстановлюючі документи на будинок у нотаріуса та вільно розпоряджатись спадковим майном. Таким чином суд вважає за необхідне заяву [PERSON] задовольнити і встановити той юридичний факт, що [PERSON], яка померла [INFO], [PERSON], яка померла [INFO], та [PERSON], яка померла [INFO], є рідними сестрами між собою і дочками [PERSON], яка померла [INFO], а [PERSON], відповідно, приходиться їм племінником, сином та онуком. А також встановити факт, що [PERSON], яка померла [INFO], дійсно належало свідоцтво про право приватної власності на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS], видане 12 червня 1969 року, де її прізвище, ім'я та побатькові російською мовою записане як "[PERSON]", а також, що [PERSON], яка померла [INFO], дійсно належав договір дарування від 05 серпня 1969 року на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS], де її ім'я помилково зазначено, як [PERSON], а прізвище вказано [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved