Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

В травні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Комунального закладу „Міський центр фізичного здоров'я „Спорт для всіх" про поновлення на посаді завідуючого господарством, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та вихідної допомоги, посилаючись на те, що його було звільнено з роботи з грубим порушенням вимог чинного законодавства, а саме - Закону України „Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" та ст.252 КЗпП України, оскільки: з профспілками не проведені консультації про заходи щодо запобігання звільненню, роботодавець проігнорував звернення до профспілки для погодження його звільнення з посади та не виплатив йому вихідну допомогу в розмірі 3936 гривень. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 31 липня 2017 року в задоволенні позову відмовлено. Відмовляючи в задоволенні позову в частині поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення [PERSON] відбулося з дотриманням вимог трудового законодавства, оскільки роботодавець врахував вимоги ст. 49-2 та ст.252 КЗпП України: попередив його про наступне вивільнення не пізніше, ніж за два місяці від дати ознайомлення з наказом; пропонував йому до заміщення посади, які були вакантними на той час у закладі, від чого [PERSON] відмовився; звернувся до вищого виборного органу професійної спілки - Територіального форуму профспілкових організацій Чернігівської області з поданням про звільнення позивача з займаної посади та отримав згоду на таке звільнення. Суд першої інстанції також відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення вихідної допомоги з тих підстав, що вихідна допомога була виплачена позивачу в повному обсязі, що підтверджується листом КЗ „МЦ „Спорт для всіх" від 21.06.2017 року, розрахунком за квітень 2017 року та відомістю розподілу заробітної плати від 18.04.2017 р. В зазначеній частині судове рішення не оскаржується, а тому апеляційний суд не вправі переглядати судове рішення у зазначеній частині, виходячи з приписів ч.1 ст. 303 ЦПК України щодо перевірки законності й обґрунтованость рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення Ніжинського міськрайонного суду від 31 липня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким поновити його на посаді завідуючого господарства Комунального закладу „Міський центр фізичного здоров'я „Спорт для всіх" та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що оскаржуване рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права. Зазначає, що на час проведення скорочення в штатному розкладі КЗ „Міський центр фізичного здоров'я „Спорт для всіх" була відсутня посада завідуючого господарства, оскільки керівником Комунального закладу не було виконане рішення суду від 16.11.2016 року про поновлення його на посаді. [PERSON] вважає, що суд першої інстанції не дав оцінки грубому порушенню директором КЗ „Міський центр фізичного здоров'я „Спорт для всіх" статті 22 Закону України „Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", якою передбачено, що якщо роботодавець планує звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру, або у зв'язку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації, він повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень, надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень. Проте, до моменту його звільнення з посади жодних консультацій проведено не було, будь-яка інформація не надавалася. Позивач також вважає, що суд першої інстанції суб'єктивно тлумачить ч.3 ст.252 КЗпП України та ст.41 Закону України „Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", якими передбачено, що звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об'єднання професійних спілок). Роботодавець проігнорував вимогу закону щодо звернення з поданням до первинної профспілкової організації, що є грубим порушенням трудового законодавства. Матеріали справи містять лише згоду на його звільнення від обласного об'єднання Територіальний форум профспілкових організацій Чернігівської області, до складу якого входить первинна профспілкова організація працівників КЗ „МЦ „Спорт для всіх", але відсутні докази звернення з поданням до первинної профспілкової організації КЗ „МЦ „Спорт для всіх". Для проведення його скорочення як голови первинної профспілкової організації, який є членом виборного органу первинної профспілки, яка входить до об'єднання профспілок, власник повинен був звернутися крім об'єднання профспілок і до профспілкового комітету первинної профспілки КЗ „МЦ „Спорт для всіх". В поданих запереченнях на апеляційну скаргу КЗ „МЦ „Спорт для всіх", які підписані його директором Півнем С.М. (який одночасно є третьою особою у справі) ставиться питання про відхилення апеляційної скарги [PERSON] як необґрунтованої та залишення без змін рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 31 липня 2017 року як законного і обґрунтованого, оскільки при звільненні [PERSON] з займаної посади роботодавцем були дотримані вимоги законодавства щодо попередження про наступне вивільнення та пропонування переведення на іншу роботу, Президія Територіального форуму профспілкових організацій Чернігівської області надала згоду на звільнення [PERSON] на підставі п.1 ст.40 КЗпП України - у зв'язку зі скороченням посади. Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача [PERSON], його представника [PERSON], представника вiдповiдача Допи В.І., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, виходячи з наступного. Відповідно до пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці. По справі встановлено, що з 15.11.2013 року [PERSON] працював на посаді завідуючого господарством Комунального закладу „Міський центр фізичного здоров'я „Спорт для всіх", що підтверджується витягом з трудової книжки серії [NUMBER] (а.с.4). Згідно Статуту, засновником Комунального закладу „Міський центр фізичного здоров'я „Спорт для всіх" є Ніжинська міська рада; штатний розклад центру затверджується Ніжинською міською радою (а.с.28-35). Рішенням одинадцятої сесії VІІ скликання Ніжинської міської ради від 30 травня 2016 року № 39-11/2016 затверджений штатний розклад комунального закладу „Міський центр фізичного здоров'я „Спорт для всіх", в якому відсутня посада завідуючого господарством (а.с.37-38). На виконання вказаного рішення ради та у зв'язку з організаційно-штатними змінами з метою оптимізації діяльності, директором КЗ „МЦ „Спорт для всіх" Півнем С.М. видано наказ № 23 від 08 червня 2016 року про внесення змін до штатного розкладу підприємства, зокрема - виведено зі штатного розкладу (скорочено) посаду „Завідуючий господарством" (1 ставка), яку обіймав [PERSON] (а.с.39). Наказом директора КЗ „МЦ „Спорт для всіх" № 54-к від 21 червня 2016 [PERSON] попереджено про наступне вивільнення, а наказом №54-к від 26.09.2016 року - звільнено з займаної посади у зв'язку із скороченням штату працівників на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 16.11.2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 08.02.2017 року [PERSON] поновлено на роботі (а.с.10-15). На виконання рішення суду наказом директора КЗ „МЦ „Спорт для всіх" від 17.11.2016 року [PERSON] поновлено на посаді завідуючого господарством Комунального закладу „Міський центр фізичного здоров'я „Спорт для всіх" з 26.09.2016 року (а.с.40). Наказом директора КЗ „МЦ „Спорт для всіх" від 10.02.2017 року № 7-к [PERSON] попереджено про наступне вивільнення в зв'язку з відсутністю посади „завідуючий господарством" у штатному розкладі Комунального закладу „Міський центр фізичного здоров'я „Спорт для всіх" (а.с.8). [PERSON] пропонувалися до заміщення певні вакантні посади, що підтверджується змістом листа КЗ „МЦ „Спорт для всіх" № 29 від 10.02.2017 р., який був отриманий позивачем 13.02.2017 року під розписку, що визнавалось ним в судовому засіданні суду першої інстанції (а.с.43). [PERSON] є головою профспілкового комітету первинної професійної спілки працівників КЗ „МЦ „Спорт для всіх", яка легалізована 27.11.2014 року (копія свідоцтва про легалізацію профспілки від 27.11.2014 року №24 - а.с.5), тому процедура його звільнення має відбуватись з врахуванням вимог ст.252 КЗпП України про те, що звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об'єднання професійних спілок). Аналогічні вимоги містить стаття 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Відповідно до рішення №1 Президії Територіального форуму профспілкових організацій Чернігівської області від 12.01.2016 року, первинна професійна спілка працівників КЗ „МЦ „Спорт для всіх" увійшла до складу Територіального форуму профспілкових організацій Чернігівської області, який діє з 14.09.2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про легалізацію профспілки, об'єднання профспілки від 14.09.2010 року №327 (а.с.7, 6). 14.03.2017 року роботодавець направив до Територіального форуму профспілкових організації, який є вищестоящим виборним органом для первинної профспілкової організації КЗ МЦ „Спорт для всіх", подання про надання згоди на звільнення [PERSON] з займаної посади (а.с.44-45). Листом від 28.03.2017 року за вих. № 33/23 Територіальний форум профспілкових організацій Чернігівської області повідомив про те, що подання розглянуто Президією Територіального форуму профспілкових організацій Чернігівської області на засіданні 27 березня 2017 року, на якому ухвалене рішення про надання згоди на звільнення [PERSON] з посади завідуючого господарством КЗ „МЦ „Спорт для всіх" (а.с.46). В письмових запереченнях відповідача на позовну заяву зазначено, що 14.03.2017 року було надіслане подання на звільнення [PERSON] голові територіального форуму профспілкових організацій Чернігівської області Павленку С.М., так як [PERSON] є головою первинної профспілкової організації, що діє в МЦ «Спрот для всіх» (а.с.75). В судовому засіданні апеляційного суду представнику відповідача було запропоновано надати суду докази направлення до первинної профспілкової організації КЗ „МЦ „Спорт для всіх" подання про надання згоди на звільнення [PERSON], для чого в судовому засідання оголошувалась перерва на декілька днів, після чого представник відповідача повідомив апеляційному суду про відсутність доказів направлення такого подання до первинної профспілкової організації. Крім того, з протоколу засідання Президії Територіального форуму профспілкових організацій Чернігівської області від 27.03.2017 року №3 та повідомлення голови Президії Павленка С.М. (а.с.99-101) апеляційним судом встановлено, що подання директора КЗ „МЦ „Спорт для всіх" від 14.03.2017 №56 про надання згоди на звільнення [PERSON] з займаної посади було розглянуто за відсутності працівника, не повідомленого про час та місце розгляду подання, що є порушенням вимог статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» про те, що подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником має розглядатися у присутності працівника, щодо якого воно подано; розгляд подання за відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою або при повторному нез'явленні працівника на засідання без поважних причин. Згідно з повідомленням голови Президії Територіального форуму профспілкових організацій Чернігівської області Павленка С.М. апеляційному суду, подання про надання згоди на звільнення [PERSON] було розглянуто за відсутності працівника з технічних причин (відсутність на час розгляду подання зв'язку з працівником), у зв'язку з чим ухвалення рішення Президії з цього питання відбулося без всебічного і повного з'ясування обставин звільнення працівника та інших істотних умов, що мають значення для розгляду подання; що в подальшому [PERSON] надано пояснення щодо обставин його звільнення, в зв'язку з чим Територіальний форум профспілкових організацій Чернігівської області наразі проводить всебічну перевірку нововиявлених обставин, що, ймовірно, може призвести до перегляду Президією свого рішення стосовно надання згоди на звільнення [PERSON] з займаної посади. Положення закону про те, що дозвіл на звільнення працівника дає той профспілковий орган, до якого звернувся роботодавець, стосується випадків, коли працівник одночасно є членом кількох первинних профспілкових організацій, які діють на підприємстві, в установі, організації (ч.5 ст.39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»), і не може бути застосоване до гарантій, передбачених ст.41 цього Закону та ст.252 КЗпП. Отже, звільнення позивача відбулось з порушенням вимогст.252 КЗпП України та ст.ст. 39, 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» - без отримання попередньої згоди виборного профспілкового органу установи, членом якого є позивач, та за наявності попередньої згоди вищестоящого органу профспілки, яка була надана з порушенням вимог ст.39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Відповідно до приписів ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. За таких обставин [PERSON] слід поновити на займаній посаді та стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Оскільки позивача було звільнено з займаної посади 18.04.2017 року, часом вимушеного прогулу є період з 19.04.2017 року по день ухвалення цього рішення, тобто по 04.10.2017 року включно, що становить 115 робочих днів (згідно даних про норми тривалості робочого часу на 2017 рік). Згідно довідки Комунального закладу „Міський центр фізичного здоров'я „Спорт для всіх" про середньомісячний заробіток [PERSON], яка мається на а.с.52, його середньомісячний заробіток за лютий-березень 2017 року склав 3654 грн. 27 коп., норма часу складає 42 дні (20 днів - у лютому і 22 дні - у березні). Таким чином, середньоденна заробітна плата [PERSON] за лютий-березень 2017 року становить 174 грн. 01 коп. ((3654 грн. 27 коп./(20+22)/2=21)) = 174 грн.01 коп.). Отже, середній заробіток [PERSON] за час вимушеного прогулу складає 20011 грн. 15 коп. (174 грн. 01 коп. х 115 днів). Таким чином, з Комунального закладу "Міський центр фізичного здоров'я "Спорт для всіх" на користь [PERSON] належить стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19.04.2017 року по 04.10.2017 року в сумі 20011 грн. 15 коп. (без врахування податків та обов'язкових платежів). Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга [PERSON] підлягає задоволенню, а рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 31 липня 2017 року - скасуванню, з ухваленням нового рішення про поновлення [PERSON] на посаді завідуючого господарством Комунального закладу "Міський центр фізичного здоров'я "Спорт для всіх" з 19.04.2017 року та стягнення з Комунального закладу "Міський центр фізичного здоров'я "Спорт для всіх" на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 19.04.2017 року по 04.10.2017 року в сумі 20011 грн. 15 коп. (без врахування податків та обов'язкових платежів). Подана позивачем позовна заява містила вимогу майнового та немайнового характеру. За її подачу він повинен був сплатити 1280 грн. судового збору (640 грн. + 640 грн.), а за подачу апеляційної скарги - 1408 грн. (1280 грн. х 110%), а всього 2688 грн. Проте, [PERSON] звільнений від сплати судового збору за подачу позовної заяви та апеляційної скарги згідно п.1 ч.1 ст.5 Закону України „Про судовий збір". Тому, відповідно до приписів ч.3 ст. 88 ЦПК України, з Комунального закладу "Міський центр фізичного здоров'я "Спорт для всіх" в дохід держави належить стягнути 2688 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій.

Outcome: approved