Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

21.04.2015 року ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі представника [PERSON] звернулося до суду із позовом до відповідачів [PERSON] (до зміни прізвища [PERSON]) та [PERSON] про стягнення збитків, що утворилися в результаті курсового коливання валют у сумі 15939 грн. 98 коп. В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначив, що між Банком та відповідачем [PERSON] ( до зміни прізвища [PERSON]) 12.05.2008 року був укладений кредитний договір № 59, за умовами якого остання отримала кредит у сумі 5\~000 доларів США строком на 2 роки зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 24 % річних. Відповідно до кредитного договору відповідачка мала здійснювати погашення кредиту за користування кредитом щомісячно до 1 по 10 число кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту в сумі 208.33 доларів США. В якості забезпечення виконання даного зобовязання був укладений договір поруки від 12.05.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON], відповідно до якого останній, на добровільних засадах взяв на себе зобовязання перед кредитором відповідати по зобовязанням боржника Леонтян (до зміни прізвища [PERSON]) С.В., які виникають з умов кредитного договору № 59 від 12.05.2008 року, в повному обсязі цих зобовязань. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27.05.2010 року було стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] (після зміни прізвища Леонтян), [PERSON] на користь банку заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 4039 доларів США 53 центи, що в еквіваленті на національну валюту становить 32332,40 грн., пеню в сумі 3661,91 грн., а також в рівних частках судові витрати у розмірі 479,94 коп. Посилаючись на те, що у добровільному порядку боржники погашення заборгованості не здійснювали, виконавче провадження тривало з жовтня 2010 року по травень 2014 року, вказана заборгованість було погашена відповідачами лише 30.05.2014 року, позивач посилаючись на положення ст. ст. 16, 22, 526, 530, 611, 623, 1046-1050 ЦК України просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку завдані збитки, що утворилися в результаті курсового коливання валют у сумі 15939 грн. 98 коп. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні, викладеним в позовній заяві, зазначив, що банк до реального виконання рішення суду від 27.05.2010 року систематично звертався до відділу Державної виконавчої служби Вознесенського МРУЮ, починаючи з 2010 року, але виконавчий документ повертався без виконання. Завдання збитків позивачу підтверджується довідкою ПАТ АБ «Укргазбанк» від 01.04.2015 року та розпорядженням про курс валют станом на 14.01.2010 року та на 30.05.2014 року, інформацією про виконавче провадження , тому позов просив задовольнити. Відповідачі у судове засідання двічі не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, їх представник адвокат [PERSON] заперечував проти задоволення позову, зазначив, що виконати рішення суду одразу відповідачі не мали можливості через брак коштів, але при першій нагоді зробили це. Окрім того, а ні кредитним договором, ні жодним законом не передбачено відшкодування збитків, що утворилися в результаті курсового коливання валют, тому у задоволенні позову просить відмовити. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. \~\~\~\~ Відповідно до вимог\~ст.3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатись органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших, або державні чи суспільні інтереси. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, що врегульовано\~ст.11 ЦПК України. Судом встановлено, що між Банком та відповідачем [PERSON] (до зміни прізвища [PERSON] ) С.В. 12.05.2008 року був укладений кредитний договір № 59, за умовами якого остання отримала кредит у сумі 5 000,00 доларів США строком на 2 роки зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 24 % річних ( а.с. 122-123). В якості забезпечення виконання даного зобовязання був укладений договір поруки від 12.05.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON], відповідно до якого останній, на добровільних засадах взяв на себе зобовязання перед кредитором відповідати по зобовязанням боржника Леонтян ( до зміни прізвища [PERSON] )С.В., які виникають з умов кредитного договору № 59 від 12.05.2008 року, в повному обсязі цих зобовязань. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27.05.2010 року було стягнуто в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] на користь банку заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 4039 доларів США 53 центи, що в еквіваленті на національну валюту становить 32332,40 грн., пеню в сумі 3661,91 грн., а також в рівних частках судові витрати у розмірі 479,94 коп. ( а.с. 6-8 ). Відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Дане визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст.ст.\~530,631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1\~ст. 530 ЦК України). У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2\~ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами -\~ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Згідно зі\~ст. 599 ЦК України\~зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні, то норми ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначене договором у гривні, а не в іноземній валюті. У абз. 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1\~ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст.\~599-601,\~604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, оскільки воно залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей\~526,\~599 ЦК України. З розрахунку позивача вбачається, що з врахуванням офіційного курсу НБУ долара США до гривні станом на дату повернення позики травень 2014 року відповідач повернув позивачу позику в гривнях, що значно менше суми, яка була стягнута у валюті, тобто не 4039,53 доларів США. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача збитки в розмірі 15939.98 грн. станом на дату розрахунку, згідно офіційного курсу гривні до долара США за даними НБУ, що пов'язано з коливанням валютного курсу, посилаючись на норми ст. ст.\~22, 611,\~623 ЦК України. Зі змісту рішення\~\~ від 27.05.2010 року вбачається, що суд стягнув заборгованість у іноземній валюті - 4039 доларів США 53 центи із зазначенням у еквіваленті до гривні -32332 грн. 40 коп. та пеню-3661 грн. 91 коп. 27.05.2010 року було ухвалене судове рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, який укладався на строк з 12.05.2008 року по 12.05.2010 року і відповідно до п. 6.4 цього договору він діяв до виконання сторонами зобовязань у повному обсязі, а виконане останнє було 15.04.2014 року, тому нарахування відсотків за користування кредитом, комісії і неустойки поза строком дії кредитного договору законом не передбачено. \~\~\~ Оцінюючи всі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що заявлені вимоги не ґрунтується на нормах чинного законодавства з наступних підстав. \~\~\~\~ Дійсно, відповідно до\~ст.623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода), тобто різниця в курсах валют, що виникла внаслідок коливання валютного курсу щодо національної валюти України - гривні є не збитками, а є ризиками сторін угоди, прийнятими на себе при її укладанні. Відповідно до\~ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На переконання суду, звернувшись до суду з позовом в 2010 році про стягнення заборгованості за кредитним договором позивач скористався передбаченим законом способом захисту порушеного права і його позовні вимоги були задоволені, шляхом стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 4039,53 доларів США, яка складалася з суми заборгованості по простроченому кредиту 2620,20 доларів США, заборгованості по простроченим відсоткам 585,93 доларів США, заборгованості за кредитом 833,40 доларів США, а також пені в сумі 3661 грн. 91 коп. Відповідно до\~ст.1 Закону України «Про Національний банк України»\~офіційний валютний курс - курс валюти, офіційно встановлений Національним банком України як уповноваженим органом держави. Згідно із ч.1\~ст.36 цього Закону Національний банк\~встановлює офіційний курс гривні до іноземних валют та оприлюднює його. Отже, офіційний курс гривні до іноземних валют в різні періоди часу може змінюватись, однак дана обставина не дає підстав стороні у зобовязанні, спір якого вже вирішений судом, предявляти після цього до іншої сторони додаткові вимоги про стягнення курсової різниці. З огляду на викладене, даний позов ПАТ АБ «Укргазбанк» не ґрунтується на вимогах закону, а тому суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed