Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 06.09.2010 року між [PERSON] акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення умов вище зазначеного договору відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 31.12.2017 року виникла заборгованість в сумі 18309,88 грн. Оскільки, заборгованість відповідачем не погашається, тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявилася, надала клопотання про слухання справи у її відсутність, просила задовольнити позов, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, та заяву, у якій просив зменшити розмір пені, оскільки має тяжке матеріальне становище, у зв'язку з лікуванням у Київській міській клінічній лікарні №5 з діагнозом: хронічний гепатит В. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. У відповідності з ст. ст. 526, 527, 623 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання. В разі невиконання або неналежного виконання зобовязання боржником, він зобовязаний відшкодувати кредитору завдані цим збитки. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, судом встановлено, що 06.09.2010 року між [PERSON] акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості. Договір складається з Заяви позичальника, Умов надання кредиту фізичним особам, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості. Згідно до умов договору, строк погашення процентів за кредитом та тілу кредиту здійснюється в порядку - щомісячно за попередній місяць. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 31.12.2017 року виникла заборгованість в сумі 18309,88 грн., яка складається з наступного: - 936,47 грн. заборгованість за кредитом; - 13025,32 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3000,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. штраф (фіксована складова) - 848,09 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. ст. 627-629, 638 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно п.1.1.6.1, 1.1.6.2 Договору, зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливе, банк повідомляє клієнтів про внесенні зміни шляхом використання різних каналів зв'язку. Згідно п.2.1.1.5.5 Договору, клієнт зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, процентами за його користування, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Згідно п.2.1.1.12.4 Договору, в разі непогашення клієнтом боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця що слідує, в якому були здійсненні трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначених тарифами, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті з розрахунку 365/366 календарних днів на рік. Відповідно до ст. 551 Цивільного Кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. У відповідності з роз'ясненнями, що містяться в п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних\~\~справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Як вбачається із консультаційного висновку спеціаліста Київської міської клінічної лікарні №5 від 15.01.2018 року, [PERSON] перебуває на лікуванні у медичному закладі з діагнозом: хронічний гепатит В. Отже, суд вважає за можливе зменшити розмір пені з 3000,00 гривень до 1000,00 гривень, беручи до уваги тяжке матеріальне становище відповідача у звязку з хронічною хворобою, а також те, що розмір неустойки значно перевищує розмір збитків. Щодо стягнення з відповідача неустойки штрафу (фіксована частина та процентна складова) за неналежне виконання зобовязань за кредитним договором, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій. Отже, кредитним договором передбачена подвійна юридична відповідальність у вигляді пені та штрафу за одне й те саме правопорушення. Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. (Висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15) Так, ПАТ КБ «ПриватБанк» надано суду докази про порушення відповідачем умов кредитного договору, яке полягає у несплаті щомісячних платежів на погашення кредиту та процентів. В той же час, за це порушення банком нараховано і пеню, і штраф, що відповідно до наведеного висновку Верховного Суду України, який має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції, є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення. За таких обставин, неустойка у вигляді штрафів: фіксована частина та процентна складова, стягненню з відповідача не підлягає. Таким чином, сума до стягнення становить 14961,79 грн. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає що, оскільки, строк погашення процентів за користування кредитом та кредиту, передбачений умовами кредитного договору, настав і відповідачем кошти не повернуті, тому з нього на користь позивача підлягає часткове стягнення заборгованості за кредитним договором та судові витрати. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial