Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

В поданій до суду позовній заяві із урахуванням збільшених позовних вимог, позивач вказує на те, що згідно кредитного договору № 654 від 07.12.2007 року фізична особа [PERSON] отримав в Рівненському обласному управлінні ВАТ "Державний ощадний банк України" кредит у сумі 141 000,00 грн. під 16,70 % річних, з терміном повернення не пізніше 06.12.2017 року на споживчі цілі. Кредит був наданий під поруку фізичної особи [PERSON] - договір поруки № 654/1 від 07.12.2007 р. та під іпотеку трьохкімнатної квартири №13 в буд.. 202 по вул. Шевченка в м. Здолбунові Рівненської області - іпотечний договір від 07.12.2007 р. за реєстровим № 1659. Банк належним чином виконав взяті на себе зобов'язання, надавши [PERSON] кредитні кошти. Відповідач, взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконав. Рішенням Здолбунівського районного суду від 06 жовтня 2010 року з [PERSON] та [PERSON]. на користь банку солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором №645 від 07.12.2007 року в розмірі 152 011,80 грн. та судові витрати в розмірі 1640,11 грн. Станом на 10 березня 2015 року заборгованість позичальника перед банком становить 242120 ( двісті сорок дві тисячі сто двадцять гривень) 91коп, з яких: залишок простроченої позики - 114 493, 78 грн.; заборгованість по нарахованих та несплачених відсотках - 34 780,51 грн., нарахована та несплачена пеня по основному боргу - 23191,71 грн.; нарахована та несплачена пеня по відсотках - 21217,90 грн.; 3 відсотки річних за прострочену заборгованість по основному боргу за період з 26.11.2009р по 09.03.2015р - 5786,40 грн., 3% річних за прострочену заборгованість по відсотках за період з 03.07.2008 р по 09.03.2015р - 5449,82 грн., втрати банку від інфляції за період з 07.12.2007р по 09.03.2015р. включно за рахунок несвоєчасної сплати боргу та відсотків - 37200,79 грн. Враховуючи те, що заборгованість за вимогою банку про усунення порушення зобов'язань по кредитному договору [PERSON] не сплачена, рішення суду про стягнення заборгованості не виконано, просить стягнути з відповідачів шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на трьохкімнатну квартиру м.Здолбунів, вул.Шевченка, 202/13, Рівненська область з метою погашення заборгованості за кредитним договором №654 від 07 грудня 2007 року в сумі 242120,91 грн., визначити спосіб реалізації предмета іпотеки, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, надати ПАТ «Державному ощадному банку України» право на отримання та подання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях, а також в органах державної реєстрації прав - структурних підрозділах територіальних органів Міністерства юстиції України, що забезпечують реалізацію повноважень та реєстрацію права власності на нерухоме майно та нотаріусів, будь-яких документів (їх копії дублікати, витягів з державних реєстрів, довідки) необхідних для продажу вказаної квартири. На період реалізації предмета іпотеки передати його в управління ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі Рівненського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк», виселити відповідачів із вказаної квартири з зняттям з реєстраційного обліку без права надання іншого житла та стягнути судові витрати В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити. Представник відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON] - адвокат [PERSON] в попередніх судових засіданнях заперечувала проти задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення із квартири без надання іншого житла. 10 березня 2015 року через канцелярію суду представником відповідача адвокатом [PERSON] було подано заяву про зменшення суми неустойки в зв'язку з тяжким матеріальним становищем. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце судового розгляду були повідомлені у встановленому законом порядку, заперечень проти позову не подали. Заслухавши учасників процесу, дослідив матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом установлено, що 07 грудня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 654, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 141 000,00 грн. під 16,70 % річних, з терміном повернення не пізніше 06.12.2017 року на споживчі цілі Згідно ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 549 ЦК України передбачає, що позичальник у разі порушення зобов'язання сплачує кредитору неустойку (пеню, штраф). Відповідно до ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Частиною 2 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого рішенням Здолбунівського районного суду від 06 жовтня 2010 року було стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON], яка є поручителем на підставі договору поруки №654/1 від 07.12.2007р., на користь публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України" в особі філії - Рівненського обласного управління АТ „Ощадбанк" заборгованість за кредитним договором №645 від 07.12.2007 року в розмірі 152 011,80 грн. та судові витрати в розмірі 1640,11 грн. Вказане рішення суду, яке набрало законної сили не виконано. Станом на 10 березня 2015 року заборгованість позичальника перед банком становить 242120 ( двісті сорок дві тисячі сто двадцять гривень) 91коп, з яких: залишок простроченої позики - 114 493, 78 грн.; заборгованість по нарахованих та несплачених відсотках - 34 780,51 грн., нарахована та несплачена пеня по основному боргу - 23191,71 грн.; нарахована та несплачена пеня по відсотках - 21217,90 грн.; 3 відсотки річних за прострочену заборгованість по основному боргу за період з 26.11.2009р по 09.03.2015р - 5786,40 грн., 3% річних за прострочену заборгованість по відсотках за період з 03.07.2008 р по 09.03.2015р - 5449,82 грн., втрати банку від інфляції за період з 07.12.2007р по 09.03.2015р. включно за рахунок несвоєчасної сплати боргу та відсотків - 37200,79 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено іпотечний Договір від 07.12.2007 р. за реєстровим № 1659, посвідченого приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу [PERSON], предметом якого є згідно - трьохкімнатна квартира,що розташована за адресою: м. Здолбунів. [ADDRESS], квартира має загальну площу 62.9 кв.м, житлову площу 37,2 кв.м. зі всіма невід'ємними її приналежностями Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання за кредитний договором №654 від 07 грудня 2007 року відповідачем не виконано. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] є обґрунтованими та доведеними з огляду на наступне. Враховуючи те, що зобов'язання за кредитним договором №654 від 07 грудня 2007 року відповідачем не виконано, банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки, відповідно до іпотечного договору від 07 грудня 2007 року. У відповідності до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст.ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку», в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку». Пунктами 6.1., 3.1.4. іпотечного договору визначено, що іпотекодежатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку платежу зобов'язання (або відповідна його частина) не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання боржником та/або іпотекодавцями будь-кого з своїх обов'язків, передбачених цим договором та/або кредитним договором. Іпотекодержатель має право зверну стягнення на предмет іпотеки та реалізувати його в порядку, передбаченому цим договором у випадках невиконання або неналежного виконання зобов'язання за кредитним договором, а саме при несплаті або частковій сплаті у встановлені відповідно до кредитного договору строки суми кредиту, при несплаті або частковій сплаті суми відсотків або при несплаті або частковій сплаті штрафних санкцій. Як убачається із п.4.2 Іпотечного договору у випадку невиконання чи неналежного виконанн зобов'язання в цілому чи тієї або іншої її частини, а також у інших випадках, передбачених цим Договором та/або чинним законодавством, Іпотекодержатель реалізує свое право шляхом звернення стягнення на Предмет Іпотеки у порядку, визначеному цим Договором. Так, за неналежне виконання зобов'язання відповідачам направлено вимоги про усунення порушень за кредитним договором від 07 грудня 2007 року. Однак, протягом встановленого у повідомленнях строку договірні порушення не виконано. Оскільки зобов'язання забезпечене іпотекою, то відповідно до ст. 589 ЦК України Банк має право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) та за рахунок предмета застави (іпотеки) задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також: витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. У відповідності до ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач має право в разі порушення боржником, забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження. Згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. У відповідності до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи обґрунтованість та доведеність позиції позивача суд приходить до висновку, що задовольнити позовні вимоги за кредитним договором можливо через предмет іпотеки, а тому слід звернути стягнення на трьохкімнатну квартиру [ADDRESS]. Позовна вимога позивача про звернення стягнення на нерухоме майно повністю доведена, обґрунтована на підставі чинного законодавства та підлягає до задоволення. Щодо виселення відповідачів зі знаттям їх з реєстрації з спірної квартири суд виходить із наступного. Відповідно ч.ч. 3, 4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як за підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно з ч.2 ст.39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та ст.109 ЖК України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Таким чином, позовні вимоги щодо виселення відповідачів з квартири, що є предметом іпотеки та зняття їх з реєстрації підлягає задоволення. Враховуючи вищевикладені обставини та задоволення позовних вимог позивача, щодо звернення стягнення на предмет іпотеки на спірну квартиру суд, враховує конституційні права відповідачів та з урахуванням вищенаведених норм закону, приходить до переконання що позовна вимога про виселення із вищевказаної квартири зі знаттям з реєстраційного обліку без надання іншого житла є обґрунтованою, доведеною та підлягає задоволенню. Згідно із ст. 34 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначення предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Продукція, плоди і доходи, отримані в результаті управління предметом іпотеки, спрямовуються на задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, якщо інше не встановлено договором або рішенням суду. Відповідно до п.6.3 іпотечного договору, укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] від 07 грудня 2007 року передбачено, що у разі прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, останній /предмет іпотеки/ на підставі договору між іпотекодавцем та іпотекодержателем або рішенням суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації в порядку, встановленому чинним законодавством та цим Договором. З наведеної вище правової норми та умов договору випливає, що рішення суду про передачу майна в управління має містити умови, на яких таке управління здійснюється. Відповідно до ст.1035 ЦК України істотними умовами договору управління майном є перелік майна, що передається в управління та розмір і форма плати за управління майном. Іншими статтями глави 70 ЦК України врегульовані не менш важливі умови управління майном, зокрема: права та обв'язки управителя, здійснення управління майном, право управителя на плату, відповідальність управителя тощо. Зі змісту позовних вимог вбачається, що пред'явивши вимогу про передачу предмету іпотеки в управління позивач не дотримав вимог ст. 34 Закону України "Про іпотеку" стосовно визначення умов управління майном, що передбачені главою 70 ЦК України. Відповідно до ст. 11 ч. 1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з наведеного вище суд приходить до висновку, що вимоги щодо передачі предмета іпотеки в управління позивачу є безпідставними. Що стосується заяви, поданої представником відповідача адвокатом [PERSON] про зменшення суми неустойки в зв'язку з тяжким матеріальним становищем, то вона задоволенню не підлягає, оскільки на підтвердження вказаних обставин нею не надано жодного доказу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь позивача 243,60 грн. судового збору, сплаченого при подачі позову.

Outcome: approved