Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест Україна" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договром № 500237631 від 02.11.2011 року у сумі 321101,10 грн., яка складається з 17211,95 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 3578,15 грн. прострочених відсотків з користування кредитом, 5570,00 грн. простроченої комісії та 5570,00 грн. пені. Позов мотивований тим, що відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов'язання в частині своєчасного погашення суми заборгованості за кредитом, а також щодо щомісячної сплати відсотків за користування кредитом, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена. Представник позивача Архіпкін А.С., який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити та не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення відповідачу поштового відправлення /а.с. 49/. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечував проти такого вирішення справи. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд встановив наступне. 02.11.2011 року між Публічним акціонерним товариством "Альфа-Банк" (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Позичальник), був укладений Кредитний договір № 500237631, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 19832,00 грн. для власних потреб Позичальника, шляхом безготівкового перерахування на картковий рахунок Позичальника, що відкритий Позичальнику в ПАТ "Альфа-Банк", суми грошових коштів, що дорівнює сумі кредиту. Згідно з п. 2.6 Договору платежі з повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за цим Договором здійснюються щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим Договром та відповідно до графіку платежів, який є невідємною частиною Договору. З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав свої договірні зобов'язання, надав відповідачу грошові кошти в сумі 19832,00 грн. Доказів не надання грошових коштів відповідач не надав. Відповідач, в свою чергу, порушив свої договірні зобов'язання у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка до цього часу на погашена. 23.12.2013 року між Публічним акціонерним товариством "Альфа-Банк" (далі - Клієнт) та Товариством з обмеежною відповідальністю "Росвен Інвест Україна" (далі - Фактор) укладено Договір Факторингу № 2013-1, відповідно до умов якого, Фактор зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а Клієнт відступає Фактору, а Фактор набуває належне Клієнтові право вимоги до боржників за Договорами, перелік яких міститься в Додатку № 1 до Договору. Сторони погодили, що до Фактора переходять всі права, які належать Клієнту за Основними договрами, на умовах передбачених Основними договрами, за виключенням права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами Основних Договорів, Таким чином, відповідно до Витягу з Реєстру передачі Прав Вимоги до Договору факторингу № 2013-1 від 23.12.2013 року, укладеного між ПАТ "Альфа-Банк" та ТОВ "Росвен Інвест Україна" до ТОВ "Росвен Інвест Україна" перейшло право вимоги, у тому числі за Кредитним договором №500237631. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з вимогами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі статтею 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. У відповідності до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За змістом ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Судовим розглядом встановлено, що до теперішнього часу заборгованість за кредитним договором відповідачем на погашена. Доказів оплати заборгованості відповідач не надав. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 17211,95 грн. за кредитом є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до пункту 1 статті 1048 Цивільного кодексу України розмір і порядок отримання процентів за договором позики встановлюється договором. Правила статті 1048 Цивільного кодексу України поширюються й на кредитний договір (пункт 2 статті 1054 Цивільного кодексу України). Таким чином, суд вважає позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за непогашеними відсотками за користування кредитом у розмірі 3578,15 грн. законною, обґрунтованою та підлягаючою задоволенню. Пуктами 2.8 та 5 Кредитного договору № 500237631 від 01.11.2011 року встановлені умови нарахування пені та комісії за користування кредитом. Суд вважає позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за нарахованою комісією у розмірі 5570,00 грн. та нарахованою пенею у розмірі 5570,00 грн. законною, обгрунтованою та підлягаючою задоволенню. Відповідно до ч. 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в загальній сумі 321,10 грн. на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved