Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

Позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося з позовом до відділу державної виконавчої служби Горохівського районного управління юстиції Волинської області, [PERSON], підрозділу МРЕВ ДАІ в Горохівському районі Волинської області про звільнення майна з-під арешту. Позов мотивує тим, що 14 лютого 2007 року між відкритим акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № А-008. З метою забезпечення виконання [PERSON] умов вищевказаного кредитного договору 14 лютого 2008 року між ВАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено договір застави автотранспорту, відповідно до якого в заставу ВАТ КБ "Приватбанк" було передано рухоме майно, а саме: автомобіль марки VOLVO FH 12-420, 1998 року випуску, білого кольору, тип: вантажний сідловий тягач, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], а також автомобіль марки ORTHAUS, модель OSF24, 1995 року випуску, тип: напівпричіп бортовий, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. 26 червня 2011 року [PERSON] добровільно передав у заклад ПАТ КБ "Приватбанк" вищевказані автомобілі. Крім того, 15 жовтня 2012 року рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська було звернуто стягнення на вищезазначене заставне майно. Однак банк не може реалізувати ці автомобілі, тому що 27 жовтня 2008 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Горохівського районного управління юстиції Волинської області було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої на все рухоме майно, що належить [PERSON], в тому числі і на вищевказані автомобілі, було накладено арешт в інтересах стягувача ТзОВ "Аветра". Крім того, 22 вересня 2011 року головним управлінням юстиції Волинської області було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої на все рухоме майно, що належить [PERSON], в тому числі і на вищевказані автомобілі, було накладено арешт в інтересах стягувача ПАТ "УкрСиббанк". Також Горохівським МРЕВ ДАІ на виконання ухвали Господарського суду Волинської області від 20 червня 2008 року було накладено арешт на належні [PERSON] транспортні засоби, в тому числі і на вищевказані автомобілі. Позивач вважає, що вищевказаними постановами ДВС про арешт майна боржника та діями Горохівського МРЕВ ДАІ порушено його права, як заставодержателя за договором застави транспортного засобу. А тому позивач просить звільнити з-під арешту рухоме майно - автомобіль марки VOLVO FH 12-420, 1998 року випуску, білого кольору, тип: вантажний сідловий тягач, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], а також автомобіль марки ORTHAUS, модель OSF24, 1995 року випуску, тип: напівпричіп бортовий, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належать на праві приватної власності [PERSON] Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився і від нього не надійшло повідомлення про причини його неявки. Відомості про вручення відповідачу судової повістки про виклик в матеріалах справи відсутні, так як відповідач тимчасово відсутній за адресою, вказаною позивачем у позовній заяві. Однак, як вбачається із інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, наданої САДР відділу паспортної роботи УДМС України у Волинській області 09 липня 2014 року, відповідач [PERSON] зареєстрований за вказаною у позовній заяві адресою. На підставі вищевикладеного у відповідності до п.5 ст.74 ЦПК України суд вважає, що зазначений судовий виклик вручений відповідачу [PERSON] належним чином. Представник відповідача - відділу державної виконавчої служби Горохівського районного управління юстиції Волинської області не з'явився в судове засідання і від нього не надійшло повідомлення про причини його неявки. Про час, день і місце проведення даного судового засідання відповідач - відділ державної виконавчої служби Горохівського районного управління юстиції Волинської області був повідомлений належним чином. Представник відповідача - підрозділу МРЕВ ДАІ в Горохівському районі Волинської області не з'явився в судове засідання і від нього не надійшло повідомлення про причини його неявки. Про час, день і місце проведення даного судового засідання відповідач - підрозділ МРЕВ ДАІ в Горохівському районі Волинської області був повідомлений належним чином. Представник третьої особи на стороні відповідачів, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - товариства з обмеженою відповідальністю "Аветра" не з'явився в судове засідання і від нього не надійшло повідомлення про причини його неявки. Про час, день і місце проведення даного судового засідання третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю "Аветра" було повідомлено належним чином. Представник третьої особи на стороні відповідачів, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" не з'явився в судове засідання і від нього не надійшло повідомлення про причини його неявки. Про час, день і місце проведення даного судового засідання третя особа - публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк"було повідомлено належним чином. Представник позивача - публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" Савицька Г.Р. в судове засідання не з'явилася, однак звернулася до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровськ від 15 жовтня 2012 року стверджується, що 14 лютого 2007 року між відкритим акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № А-008 про надання останньому кредиту в сумі 39500,00 доларів США. Крім того, 14 лютого 2007 року на виконання умов кредитного договору № А-008 між ВАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено договір застави рухомого майна, відповідно до якого в заставу ВАТ КБ "Приватбанк" було передано рухоме майно, а саме: автомобіль марки VOLVO FH 12-420, 1998 року випуску, білого кольору, тип: вантажний сідловий тягач, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], а також автомобіль марки ORTHAUS, модель OSF24, 1995 року випуску, тип: напівпричіп бортовий, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Вищезазначеним рішенням в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № А-008 від 14 лютого 2007 року у розмірі 554788,38 грн. було звернуто стягнення на вищевказані предмети застави (14-15). Ухвалою Господарського суду Волинської області від 20 червня 2008 року (а.с.10-11) було накладено арешт на майно, що належить [PERSON], в тому числі і на автомобіль марки VOLVO FH 12-420, реєстраційний номер [NUMBER], та автомобіль марки ORTHAUS, модель OSF24, 1995, реєстраційний номер [NUMBER]. Як вбачається із карток за результатами звірення по всіх базах на АМТ (а.с.6, 7), на належні [PERSON] автомобіль марки VOLVO FH 12-420, реєстраційний номер [NUMBER], та автомобіль марки ORTHAUS, модель OSF24, 1995, реєстраційний номер [NUMBER], накладено арешт. Як вбачається із постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27 жовтня 2008 року (а.с.8), державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Горохівського районного управління юстиції Волинської області Грибок Н.А. на все майно, що належить [PERSON], було накладено арешт в інтересах стягувача ТзОВ "Аветра". Як вбачається із постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22 вересня 2011 року (а.с.9), державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції Волинської області на все майно, що належить [PERSON], було накладено арешт в інтересах стягувача ПАТ "УкрСиббанк". Як вбачається із актів прийому автомобіля від 26 червня 201 року(а.с.12, 13), [PERSON] передав ПАТ КБ "Приватбанк" для подальшої реалізації автомобіль марки VOLVO FH 12-420, реєстраційний номер [NUMBER], та автомобіль марки ORTHAUS, модель OSF24, 1995, реєстраційний номер [NUMBER]. Статтею 572 ЦК України встановлено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст.1 Закону України "Про заставу" в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Відповідно до ст.16 Закону України "Про заставу" право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Якщо предмет застави відповідно до закону чи договору повинен знаходитись у заставодержателя, право застави виникає в момент передачі йому предмета застави. Якщо таку передачу було здійснено до укладення договору, то з моменту його укладення. Відповідно до ст.19 Закону України "Про заставу" за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ст. 58 Закону України "Про заставу" якщо в результаті видання органом державної виконавчої влади чи органом місцевого і регіонального самоврядування акта, який не відповідає чинному законодавству, порушуються права заставодержателя або інших осіб щодо володіння, користування та розпорядження предметом застави, такий акт визнається недійсним судом. Оскільки постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження були винесені державними виконавцями відділів ДВС 27 жовтня 2008 року та 22 вересня 2011 року, а договір застави рухомого майна на виконання умов кредитного договору № А-008 між ВАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено 14 лютого 2007 року, то позивач має пріоритет на задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави. Як вбачається зі змісту ст.57 Закону України "Про виконавче провадження", накладення арешту на майно є одним з етапів звернення стягнення на нього. Відповідно до ч.1 ст.54 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Згідно до ч.4 ст.54 Закону України "Про виконавче провадження" та п. 5.3.5 Інструкції про проведення виконавчих дій - про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту з заставленого майна. Отже, підрозділ МРЕВ ДАІ в Горохівському районі Волинської області не мав права накладати арешт на заставлене майно, а державні виконавці не мали права звертати стягнення на таке майно на користь будь-яких третіх осіб, які не є стягувачами-заставодержателями, не повідомивши останніх про проведення виконавчих дій, тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України суд стягує в рівних частинах з відповідачів в користь позивача сплачені останнім при зверненні до суду 243,60 грн. судових витрат. На підставі наведеного та

Outcome: approved