Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

У серпні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визначення місця проживання дитини. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 18 жовтня 2008 року між ним та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб. За час шлюбу з [PERSON] у [PERSON] [INFO] року народилася донька [PERSON] Позивач зазначив, що на даний час шлюб між сторонами розірвано. [PERSON] стверджував, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з донькою. Крім того, позивач вказав, що [PERSON] не має власного житла, веде аморальний спосіб життя та не може забезпечити дитині нормальні умови для проживання та розвитку. Натомість [PERSON] зазначив, що він забезпечений житлом, у якому створені всі умови для проживання, виховання та утримання доньки, він працевлаштований, має стабільний дохід. З цих підстав позивач просив суд визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO], з її батьком [PERSON] за адресою його постійного місця проживання: [ADDRESS] У судовому засіданні позивач позов підтримав, просив суд його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, пояснила, що дитина мешкає разом з нею у будинку, власником якого є чоловік, з яким вона проживає однією сім'єю без шлюбу. Дитина має окрему кімнату, обладнану усім необхідним для проживання, навчання та розвитку. [PERSON] зазначила, що вона матеріально забезпечує доньку, позивач не надає матеріальне забезпечення дитині, у розмірі, достатньому для забезпечення потреб дитини, її фізичного, і соціального розвитку. Відповідач вказала, що проживання доньки з нею відповідатиме інтересам малолітньої [PERSON] Представник залученої судом до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей Броварської міської ради Київської області, в судове засідання не з'явився, третя особа про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, її представник надіслала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. 18 жовтня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис №1257. [INFO] року від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 8). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13 липня 2017 року шлюб між сторонами справи було розірвано (а. с. 31). У судовому засідання з'ясовано, що малолітня [PERSON] постійно мешкає з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Натомість батько дитини проживає за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. [PERSON] не досягла десяти років, її батьки мешкають окремо, вони не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня донька. Вирішуючи спір щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON], суд виходить з таких обставин. Ст. 51 Конституції України кожному з подружжя гарантовані рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно з ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Нормами ч 1, ч. 2 ст. 161 цього Кодексу передбачено, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей (ч. 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства"). Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі "М.С. проти України" наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв'язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Зважаючи на вік [PERSON] та думку сторін у справі, які категорично заперечували проти виклику у судове засідання їхньої доньки для з'ясування її думки щодо доцільності визначення місця її проживання з батьком або матір'ю, суд не викликав дитину для участі у судовому засіданні. Відтак, суд вирішує спір між [PERSON] та [PERSON] про визначення місця проживання їхньої малолітньої доньки [PERSON] виключно на підставі доказів, наданих сторонами. З матеріалів справи вбачається, що малолітня [PERSON] мешкає з матір'ю [PERSON] та чоловіком, з яким відповідач проживає однією сім'єю без шлюбу, - [PERSON] в будинку [ADDRESS] Дитині у цьому житлі створені усі умови, що необхідні для проживання та повноцінного розвитку (а. с. 36). [PERSON] навчається у Броварській середній школі І-ІІІ ступенів, мати дитини приділяє їй багато уваги, цікавиться навчанням доньки (а. с. 39). [PERSON] працевлаштована, отримує стабільний дохід, матеріально забезпечує доньку (а. с. 33-35, 36). Дитина задоволена умовами для проживання, навчання та розвитку, створеними їй матір'ю, про що зазначила у бесіді з головним спеціалістом Служби у справах дітей Броварської міської ради Київської області (а. с. 37-38). Орган опіки та піклування Броварської міської ради Київської області вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] з матір'ю [PERSON] (а. с. 33-35). Батько [PERSON] теж створив для доньки належні умови для проживання, навчання та розвитку, що засвідчується актом обстеження житлово-побутових умов (а. с. 40). Проте, ураховуючи сталі соціальні зв'язки, які склались у [PERSON] за місцем проживання та навчання у м. Бровари Броварського району Київської області, її психологічний стан, недоцільність порушення стабільності повсякденного життя дитини, до чого неминуче призведе переїзд дитини у випадку, визначення її місця проживання з батьком, суд вважає, що визначення місця проживання малолітньої [PERSON] з матір'ю [PERSON] на сьогодні максимально відповідатиме найкращим інтересам дитини. За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність відмовити [PERSON] у задоволенні його позову про визначення місця проживання його доньки з ним. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 141, 161 СК України, ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", та,

Outcome: dismissed