Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного договору №460 від 04 квітня 2007 року, укладеного між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та відповідачем, останньому було надано кредит у сумі 20000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом та неустойки і інших платежів, в сумі, на строк та на умовах, що передбачені Кредитним договором. 17.12.2012 року між ПАТ "АКПІБ" та [PERSON] "Кредитні ініціативи" було укладено договір відступлення прави вимоги за вказаним вище договором, за яким було відступлено право грошової вимоги за кредитом №460 від 04.04.2007 року Товариству з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи". Первинний кредитор свої зобов"язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу грошовий кредит у сумі 20000 доларів США, однак відповідач не виконує взятих на себе зобов"язань по сплаті кредиту, у результаті чого станом на 29.04.2015 року має прострочену заборгованість за кредитом на суму 281399,49 гривень та заборгованість по відсотках 93413,50 гривень. У зв»язку із систематичним порушенням боржником своїх зобов»язань зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого Кредитного договору йому нараховано неустойку: пеню 31916,72 гривень, однак оскільки нормами ЦК стягнення неустойки обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня, з якого вона нараховується у межах строку позовної давності за основною вимогою, тому розмір неустойки становить 26162,11 гривні. У зв»язку з наведеним позивач просить стягнути з [PERSON] зазначену заборгованість та судові витрати по сплаті судового збору в сумі3654 гривні. Педставник позивача [PERSON] «Кредитні ініціативи" [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] позов визнала та не заперечила щодо його задоволення. Заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи та перевіривши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та [PERSON] був укладений кредитний договір №450 від 04 квітня 2007 року, відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 20000 доларів США з процентною ставкою за користування кредитом 12% та кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 03 квітня 2027 року. У разі несвоєчасної сплати сум кредиту та відсотків за його користування, позичальник сплачує пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період розстрочення та нараховується щоденно. У випалку порушення позичальником строку погашення одержаного ним кредиту, він сплачує проценти у розмірі 30% річних від простроченої суми; за використання кредиту не за цільовим призначенням позичальник сплачує банку штраф у розмірі 31% від суми кредиту, використаної не за цільовим призначенням. За невиконання прийнятих на себе зобов»язань позичальник сплачує штраф у розмірі 15% річних від суми кредиту за кожний випадок невиконання. Позичальник несе відповідальність за погашення кредиту всім своїм майном, на яке, відповідно до законодавства, може бути звернено стягнення. Пунктом 6.8 договору передбачено, що строк позовної давності для вирішення будь-яких протирічь у содовому порядку, встановлюється тривалістю у 10 років. Відповідно до зазначеного договору та графіку погашення кредиту кінцевий термін повернення мав бути вересень 2027 року. Відповідач був ознайомлений з правилами та умовами договору, що підтверджується підписом [PERSON] у зазначеному вище договорі і Графіку щомісячного погашення кредиту та процентів. 17 грудня 2012 року укладено договір відступлення, відповідно до якого всі права вимоги до позичальників, що виникли на підставі кредитних договорів, які належали Публічному акціонерному товариству "Акціонерний промислово-інвестиційний банк" перейшли до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи". Договір укладений на строк в 20 років з дати його підписання, тобто з 17 грудня 2012 року. З матеріалів справи, досліджених у ході судового розгляду, вбачається, що відповідач взяті на себе зобов'язання, що виникають з умов вищевказаної угоди, не виконував, внаслідок чого допустив заборгованість за кредитом. Станом на 29.04.2015 року року [PERSON] мав прострочену заборгованість за кредитом на суму 12640,12 доларів США, що по курсу НБУ на зазначену дату становило 281399,49 гривень, 4196,02 доларів США або 93413,50 гривень заборгованість по відсотках, 1433,66 долари США або 31916,72 гривень пеня, яка була нарахована у зв'язку з порушенням боржником своїх обов'язків зі сплати кредиту (стягнення даної суми у позовній заяві не ставиться), 1175,17 доларів США або 26162,11 гривень пеня за останній календарний рік. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст.ст.526,\~611 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (пені). Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом достовірно встановлено, що відповідачем були порушені умови кредитного договору, зокрема, ним прострочено свої зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом, а отже, в даному випадку, має місце невиконання зобов'язання відповідачем. 22.06.2015 року позивачем було надіслано [PERSON] вимогу про дострокове повернення кредиту та запропоновано протягом семи діб письмово повідомити банк про результат вирішення зазначеної вимоги, однак така залишилася буз відповіді, а кредитні кошти кредитору не повернуто. Враховуючи, що п.2.3 кредитного договору №460 від 04.04.2007 року та статтею 1050 ЦК України передбачено дострокове повернення позики та сплати процентів, у разі прострочення повернення чергової частини кредиту, тому позов про стягнення заборгованості з [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з наведеного, враховуючи положення ст. ст.79, 80 ЦПК України та приймаючи до уваги те, що у зв'язку із розглядом справи в суді позивач поніс судові витрати, а саме, сплатив судовий збір у розмірі 3654 гривні, суд стягує вищенаведені витрати у повному обсязі на користь позивача.

Outcome: approved