Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

Зміст позовних вимог, пояснення сторін. У січнів 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 21390,22 гривень, посилаючись на те, що 12.03.2013 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н (далі договір), де відповідач отримала кредит у розмірі 1800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У порушення умов договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав в результаті чого має заборгованість за кредитом станом на 04.01.2018 року в сумі 21390,22 гривень, яка складається з наступного : -1415,26 грн. - тіло кредиту; -339,07 грн.- нараховано відсотків за користування кредитом; -18141,12 грн. - нараховано пені; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: -500,00 грн. - штраф ( фіксована частина); -994,77 грн. - штраф ( процентна ставка). Позивач просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором в розмірі 21390,22 грн. та покласти на відповідача витрати пов'язані з розглядом справи у суді. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечував отримання кредиту. Пояснив суду, що спочатку сплачував кошти за його використання, але в зв'язку з тим, що змінилось його матеріальне становище і своєчасно сплачувати проценти за користування кредитними коштами він не зміг. Також вважає, що банк не повинен нараховувати йому пеню та штрафні санкції за період з 14 квітня 2014 року відповідно до ст. 2 ЗУ « Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669- VII від 02.09.2014 року. Просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені та штрафних санкцій. Представник позивача у відповіді на відзив посилається на те,що кредитний договір був оформлений 12.03.2013 року, остання звірка паспортних даних здійснювалася саме при укладенні договору, тому при подачі позову до суду у позивача була відсутня достовірна інформація про адресу, за якою на час початку проведення антитирористичної операції проживав відповідач. Просять суд задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі, після отримання достовірної інформації про адресу реєстрації, проживання/перебування відповідача, позивачем буде виконано вимоги передбачені ст. 2 ЗУ " Про тимчасові заходи на період проведення антитирористичної операції" Фактичні обставини справи, встановлені судом. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 12.03.2013 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н (далі договір), де відповідач отримав кредит у розмірі 1800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а. с.10-26), що не заперечував відповідач в судовому засіданні. Згідно із розрахунком заборгованості відповідач станом на 04.01.2018 року має заборгованість в сумі 21390,22 гривень, яка складається з наступного : -1415,26 грн. - тіло кредиту; -339,07 грн.- нараховано відсотків за користування кредитом; -18141,12 грн. - нараховано пені; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: -500,00 грн. - штраф ( фіксована частина); -994,77 грн. - штраф ( процентна ставка) ( а.с.6-7). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. В зв'язку з тим, що відповідач не заперечував проти отримання кредиту, доказів в підтвердження того, що ним належним чином виконувалися умови кредитного договору суду не надавав, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими. Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідача підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборговані відсотки з урахуванням чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. В частині стягнення пені в сумі 18141,12 грн. (розрахунок, якої не надано позивачем) та штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн. - штраф ( фіксована частина) та 994,77 грн - штраф (процентна ставка), то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно довідки Адресно - довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Харківській області станом на 13.02.2018 р. відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ( а.с.39). Місто Ізюм Харківської області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України №1275-р від 02.12.2015р. При таких обставинах, зважаючи на те, що пеня нарахована за період, який пізніше 14 квітня 2014 року, та імперативну заборону на її стягнення, то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідачів понесені і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial