Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтувала наступним чином. [INFO] померла [PERSON], яка являлась матір'ю позивача. [INFO] помер [PERSON], який приходився їй, [PERSON], рідним батьком. Після смерті батьків позивача відкрилась спадщина. 15.09.2011 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробив особисте розпорядження, відповідно до якого останній заповів усе належне йому майно їй, [PERSON] Спадщину після смерті обох батьків позивач прийняла шляхом звернення до нотаріуса у межах шестимісячного строку із заявами про прийняття спадщини. Однак відповідно до постанови нотаріуса від 24.04.2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивач реалізувати своє право на спадщину на житловий будинок, що розташований в [ADDRESS], позбавлена можливості, оскільки нотаріусом було встановлено, що вищевказаний житловий будинок належить до суспільної групи колгоспний двір, а відтак є спільною сумісною власністю його членів, тому визначити, яка частка належала кожному померлому не представилось за можливе. Ураховуючи те, що іншого порядку, поміж судового, для здійснення захисту порушених прав позивача чинним законодавством не передбачено, тому позивач просила суд визнати за нею право власності на цілий об'єкт нерухомості, який увійшов до складу спадкової маси та, який вона прийняла. В судове засідання позивач не з'явилась, однак до суду надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності, в якому також зазначено, що заявлені позовні вимоги вона підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Відповідач - представник Скитківської сільської ради Липовецького району Вінницької області в судове засідання також не з'явився, сільський голова в заяві, яку адресував суду вказав на визнання позову, не заперечує проти його задоволення, а розгляд справи просив проводити у відсутності представника. У відповідності до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України, необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і, враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. [INFO] в селі Скитка Липовецького району померла [PERSON], що доведено свідоцтвом про смерть серія [NUMBER]. [INFO] в селі Скитка Липовецького району Вінницької області помер [PERSON], на що вказує свідоцтво про смерть серія [NUMBER] Після їх смерті відкрилась спадщина. У відповідності до положень п.24 Постанови ПВСУ від 30.05.2009 року «Про судову практику у справах про спадкування», судом було витребувано матеріали Спадкових справ до майна померлих. Згідно матеріалів Спадкової справи до майна [PERSON], спадщину після її смерті прийняла позивач, будучи єдиним спадкоємцем за законом, оскільки інші від свого права на спадщину відмовились, про що наявні в матеріалах справи заяви відповідного змісту. Відповідно до матеріалів Спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON], встановлено, що спадщина відкрилась за заповітом вчиненим за життя спадкодавця 15.09.2011 року, відповідно до якого, [PERSON] заповів усе належне йому майно своїй дочці [PERSON]. Вказаний заповіт був посвідчений секретарем Скитківської сільської ради Липовецького району 15.09.2011 року та зареєстрований в реєстрі за №58. Згідно відмітки вчиненої секретарем сільської ради на заповіті, даний заповіт при житті спадкодавця та станом на 07.04.2014 року не змінювався та не скасовувався. Згідно матеріалів Спадкової справи, своїм правом на спадкування скористалась позивач - [PERSON], подавши нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON] в межах шестимісячного строку визначеного законом для прийняття спадщини. Інших спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку у спадковому майні за наявності заповіту - не має. Відтак позивач є єдиним спадкоємцем на майно померлого батька. На частину майна, яке увійшло до спадкової маси, позивачеві було видано Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте 24.04.2015 року постановою приватного нотаріуса Липовецького районного нотаріального округу позивачеві було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS], після смерті [INFO] [PERSON], оскільки вказаний житловий будинок увійшов до суспільної групи - колгоспний двір, а відтак належить до спільної сумісної власності, однак визначити, яка частка належить померлому не представляється за можливе. За правилами ст. ст. 120, 121, 123 ЦК УРСР у редакції, чинній до 16 грудня 1993 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2005 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Відповідно до п.п. "а" п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Із здобутих у справі доказів судом було встановлено, що згідно Свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння за №110 від 14.06.1990 року виданого виконкомом Скитківської сільської ради Липовецького району на підставі рішення виконкому Липовецької районної Ради народних депутатів №131 від 30.05.1985 року та рішення виконкому Скитківської сільської ради №6 від 07.02.1990 року, цілий житловий будинок за [ADDRESS] належить до колгоспного двору. Вказане свідоцтво зареєстроване в порядку законодавства, яке діяло на той час. Віднесення будинку [ADDRESS] до суспільної групи господарств - колгоспний двір підтверджується також і довідкою виданою. Виконавчим комітетом Скитківської сільської ради Липовецького району Вінницької області від 10.02.2015 року за №57, відповідно до якої встановлено, що будинок [ADDRESS] мав статус майна, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, членами якого станом на 15 квітня 1991 року були: голова колгоспного двору - [PERSON], член колгоспного двору - [PERSON]. В силу ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 1217-1219 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились внаслідок його смерті, крім прав та обов'язків, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця. Зі змісту ст.ст.1223, 1233 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. З аналізу норм ст.ст.1268-1270 ЦК України, необхідно щоб спадкоємець прийняв спадщину у шестимісячний строк. За правилами ст.1268 ч.5 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У п.23 постанови ПВС України від 30.05.2008 року за №7, зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Норма ст. 392 ЦК України вказує на те, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені нею у позовній заяві, а отже суд дійшов висновку, що порушене право позивача підлягає захисту судом у спосіб, що нею обраний шляхом визнання права власності в порядку спадкування на цілий житловий будинок з господарськими будівлями, який увійшов до складу спадкової маси та, яке прийняв позивач, будучи єдиним спадкоємцем після смерті обох батьків. Крім того, відповідач позов визнав, не заперечує проти його задоволення. Згідно ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності на те законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення. На підставі ст. ст. 120, 121, 123 ЦК УРСР, постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2005 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", ст.ст. 25, 328, 346, 392, 1216, 1217, 1218 - 1223, 1233, 1234, 1241, 1268 -1270 ЦК України,

Outcome: approved