Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 26.01.2016 він зареєстрував шлюб з відповідачем у Тульчинському відділі ДРАЦС Тульчинського районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №08. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, причиною того стали відсутність взаєморозуміння, любові та спільних життєвих інтересів. Вказані обставини стали причиною звернення позивача до суду зданим позовом, у якому просить шлюбу розірвати, судові витрати стягнути з відповідача. В судове засідання позивач не з`явився. В матеріалах справи наявне клопотання представника позивача про розгляд справи у його та позивача відсутність, на задоволенні позову наполягає, судові витрати просить залишити за позивачем. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились. В матеріалах справи наявні заяви про визнання відповідачем позову про розірвання шлюбу та розгляд справи у її та її представника відсутність, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище " [PERSON] " та стягнути з позивача половину понесених нею витрат на правову допомогу у розмірі 900 грн. (а.с. 31, 49). Відповідно до ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглядає справу у підготовчому засіданні за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 26.01.2016 Відділом РАЦС Тульчинського районного управління юстиції у Вінницькій області, шлюб між сторонами зареєстровано 26.01.2016, за актовим записом № 08. При реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище " [PERSON] " на " [PERSON] ". Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16.09.2016 Тульчинського районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області (а.с. 5). Спільне життя сторін не склалось. Фактичні взаємини не відображають їхнього прагнення щодо збереження шлюбу та сім`ї. Причинами розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, наміру зберегти сім`ю не має, а відповідач не заперечує, за таких обставин суд вважає, що подальше збереження їх сім`ї неможливе, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а отже, вимога позивача про залишення їй після розірвання шлюбу прізвища " [PERSON] " є законною та підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Представник позивача просив залишити за позивачем судові витрати. Разом з тим, судом не встановлено, що позивач при зверненні до суду та під час розгляду справи поніс судові витрати. Окрім цього, представник позивача у позовній заяві вказав, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13. ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". Відповідно до п. 13. ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій , постраждалі учасники Ревролюції Гідності, Герої України - у справах пов`язаних з порушенням їхніх прав. Разом з тим, підтвердження того, що позивач є учасником бойових дій представником позивача не надано, натомість надано копію посвідчення особи з інвалідністю третьої групи, маючої пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни. В свою чергу, пільг щодо сплати судового збору особам з інвалідністю третьої групи, маючим пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни Законом України "Про судовий збір" не встановлено. З огляду на викладене, суд вважає правильним стягнути з позивача в дохід держави судовий збір за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу у розмірі 840,80 грн. Щодо вимоги відповідача про стягнення з позивача половини понесених нею витрат на правову допомогу у розмірі 900 грн., суд вважає, що дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких відповідно до ст. 133 ЦПК України відносяться витрати на професійну правничу допомогу, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved