Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

Позивач звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що в 1994 році він зареєстрував шлюб з [PERSON]. Від спільного подружнього життя у них народився син [PERSON], [INFO], який на сьогоднішній день досяг повноліття. Подружні відносини між ним та [PERSON] не склалися і рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду шлюб було розірвано. Як зазначено позивачем з 28 березня 2017 року він перебуває на пенсії, в зв'язку з інвалідністю ІІІ - групи загального захворювання та щомісячно отримує пенсію в розмірі 1452 грн. Крім того, він перебуває на диспансерному обліку у лікаря-онколога з січня 2017 року, з діагнозом захворювання правої нирки ІІ стадії, ІІІ клінічна група, а також на диспансерному обліку у сімейного лікаря з діагнозом гіпертонічна хвороба ІІ степені. Враховуючи захворювання та маленький розмір пенсії, яку він отримує щомісячно, йому не вистачає коштів на придбання ліків, продуктів харчування, та іншого самого необхідного для проживання. На сьогоднішній день, не має фізичної можливості працювати і тому перебуває у скрутному матеріальному становищі. Відповідач проходить службу у Могилів-Подільському прикордонному загоні та щомісячно отримує грошове забезпечення. А тому позивач вважає, що [PERSON] має матеріальну можливість щомісячно сплачувати на його користь аліменти. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення аліментів із дня подачі заяви до суду і до зміни матеріального та сімейного стану сторін. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав просив суд їх задовольнити в повному обсязі, зазначив, що він є пенсіонером, потребує стороннього догляду та додаткових витрат на придбання ліків та харчування, постійно хворіє та на лікування витрачає багато коштів, а його пенсії не вистачає. Вказав, що [PERSON], стосунків з ним не підтримує та матеріальної допомоги не надає, хоча на даний час працює та матеріально забезпечений. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду відзив на позовну заяву, де просив розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги не визнає просить суд відмовити в їх задоволенні, оскільки позивач отримує пенсію, яка вище прожиткового мінімуму, отримує безкоштовні ліки в зв'язку з хворобою. Крім того, свій батьківський обов'язок по відношенню до нього щодо утримання він не виконував, в зв'язку з чим утворилася заборгованість зі сплати аліментів до досягнення ним повноліття. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав зазначених у відзиві, просив суд відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, відзив на позовну заяву, та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав: відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], про що складено відповідний актовий запис №241 від 19 липня 1995 року, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). Позивач [PERSON] є пенсіонером отримує пенсію по інвалідності, 3 грп. загальне захворювання, що підтверджується пенсійним посвідченням (а.с.5). [PERSON] перебуває на обліку в Могилів-Подільському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Вінницької області та отримує пенсію по інвалідності, розмір якої станом на квітень 2018 року становив 1452 грн., про що свідчить довідка № 978 від 25.04.2018 (а.с.7). Згідно довідки КУ «Могилів-Подільська окружна лікарня інтенсивного лікування» від 17.05.2018 №01/01-05-1277, [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку у лікаря з січня 2017 року. Визнаний інвалідом ІІІ групи загального захворювання безтерміново. Протягом останнього року за медичною допомогою до лікаря не звертався (а.с.8). Згідно довідки КУ «Могилів-Подільський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 21.05.2018 №721/05-12, [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку у сімейного лікаря. Згідно програми «Доступні ліки» отримує пільгове лікування: клосарт (1 таб. 1 раз на добу); семлопін (1 таб. 1 раз на добу) (а.с.9). Згідно довідки про доходи від 24.05.2018 №112, [PERSON] проходить службу у Могилів-Подільському прикордонному загоні. Грошове забезпечення з грудня 2017 року по травень 2018 року, тобто за останні шість місяців, становить 56552,28 грн. (а.с.11). Згідно ст.202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов'язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до закону. Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст. 204 СК України). Статтею 204 СК України передбачено, що дочка, син можуть бути звільнені судом від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків. Дочка, син звільняються судом від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько не сплачували аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, і така заборгованість є непогашеною на момент прийняття судом рішення про визначення розміру аліментів на батьків. У виняткових випадках суд може присудити з дочки, сина аліменти на строк не більш як три роки. Несплата аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, підтверджується довідкою, виданою органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем у порядку, встановленому законом. Тобто сам по собі факт непрацездатності позивача не зумовлює виникнення у відповідача обов'язку надання йому утримання та не свідчить про наявність у позивача потреби в отриманні матеріальної допомоги. Стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати позивачем матеріальної допомоги. Особа вважається такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом. Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (стаття 1 Закону України "Про прожитковий мінімум"). Сума прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць встановлюється державним бюджетом України на кожен рік. Таким чином, для набуття права на утримання непрацездатна особа повинна мати дохід, менший встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць. Тобто аліменти на утримання батьків можуть бути призначені за наявності певних умов, а саме: мати, батько не були позбавлені батьківських прав та не ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків; непрацездатність матері, батька; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. У той же час із матеріалів справи вбачається, що позивач отримує соціальне забезпечення від держави в достатньому розмірі, оскільки розмір пенсії, яку він отримує в сумі 1452 грн., перевищує розмір прожиткового мінімуму, встановленого державою на для категорії осіб, до яких відноситься позивач, що на день подання позову становив 1373 грн. згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2018 рік». Разом із тим у матеріалах справи відсутні будь-які докази понесення позивачем значних витрат на лікування. Отже, позивач отримує соціальне забезпечення від держави в достатньому розмірі, а тому його не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні частини першої статті 202 СК України, що свідчить про безпідставність та недоведеність позовних вимог. Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що позивач протягом останнього року за медичною допомогою до лікаря, в зв'язку з захворюванням, не звертався, а згідно програми «Доступні ліки» отримує пільгове лікування з приводу свого захворювання, вказані обставини підтверджуються доказами наданими самим позивачем. Інших доказів, що отримувана ним пенсія не забезпечує його потреб на харчування, та лікування позивачем не надано. Крім того, відповідач у відзиві на позовну заяву, та його представник у судовому засіданні, посилалися на ту обставину, що позивач ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків по його утриманню та вихованню та до цього часу взагалі не спілкувався з ним. В підтвердження відповідачем надано лист відділу ДВС Могилів-Подільського міськрайонного управління юстиції від 04.04.2014 №2649/2-27/8, згідно якого у боржника [PERSON] за виконавчим провадженням з примусового виконання виконавчого листа №2-394, виданого 19.07.2007 Могилів-Подільським міськрайонним судом, про стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 200 грн. щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 8673 грн. 77 коп. Згідно даного листа стягувачу направлено копію виконавчого документу, розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, документи, що підтверджують ухилення від виконання зобов'язань за судовим рішенням з боку боржника та роз'яснено право звернутися до правоохоронних органів з заявою про вчинення боржником кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України (а.с.25-26, 27, 28,29). Дані докази свідчать про те, що позивач, протягом всього часу виплати аліментів на неповнолітнього сина, ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків та не виконував їх в повному обсязі. При цьому сукупний розмір заборгованості перевищує суму відповідних платежів за три роки, і така заборгованість є непогашеною до цього часу, що не заперечував і позивач в судовому засіданні. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають в повному обсязі. Згідно Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову до суду, а тому враховуючи те, що в задоволенні позовних вимог відмовлено судові витрати слід компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed