Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі також - АТ КБ «ПриватБанк», позивач) звернувся до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Канівської міської ради про стягнення боргу кредитором спадкодавця. В обгрунтування позовних вимог, які було уточнено в заяві від 09.11.2021 зазначив, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 17.02.2011, за якою позичальник отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Спадкоємці після смерті [PERSON] мали право подати заяву про прийняття або відмову від спадщини у строк з 08.11.2018 по 08.05.2019. Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] , [PERSON] , яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітньої дитини в якості законного представника [PERSON] , [INFO] . Таким чином, відповідачі вважаються такими, що прийняли спадщину до складу якої, у тому числі, входять і боргові зобов`язання спадкодавця. Станом на дату смерті позичальника заборгованість за кредитним договором б/н від 17.02.2011 становить 17475,76 грн, яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту. Тому позивач просить стягнути з відповідачів: [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 17.02.2011 в розмірі 5825,25 грн.; [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 17.02.2011 в розмірі 5825,25 грн.; [PERSON] , [INFO] в інтересах якої діє [PERSON] , заборгованість за кредитним договором б/н від 17.02.2011 в розмірі 5825,25 грн. та вирішити питання щодо судових витрат. Ухвалою суду від 28.04.2021 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі (а.с.77-78). Ухвалою суду від 26.05.2021 відкладено судове засідання в зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача [PERSON] (а.с.90). Ухвалою суду від 19.07.2021 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с.119-120). Ухвалою суду від 02.09.2021 задоволено клопотання представника позивача про залучення співвідповідачів по справі та третьої особи (а.с.138-139). В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися. Судові повістки повернулися до суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою». Виклик відповідачів був здійснений шляхом опублікування оголошення про їх виклик в судове засідання на офіційному веб-сайті «Судова влада України». Причини неявки відповідачі суду не повідомили, відзив на позов не подали. Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Канівської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. При вирішенні спору покладається на розсуд суду. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених вище обставин, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що постановлено ухвалу у відповідності до ч. 4 ст. 259 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 14.06.2018 відбулася державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (скорочена назва ПАТ КБ "ПриватБанк") на Акціонерне товариство комерційний банк "Приват Банк" (скорочена назва АТ КБ "ПриватБанк"). Судом встановлено, що 17.02.2011 [PERSON] з метою отримання кредитних коштів звернувся в банк з відповідною заявою № б/н, шляхом підписання якої підтвердив свою згоду з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, що складає між ним та банком договір. До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна». З довідки АТ КБ "Приватбанк" вбачається, що за укладеним між позичальником та банком договором б/н про надання банківських послуг, [PERSON] було надано (відкрито) кредитні картки, зі строком дії останньої - № [NUMBER] до 06/18 (а.с.52). З довідки позивача про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] вбачається, що за картковим рахунком № [NUMBER] встановлено кредитний ліміт у розмірі 15000,00 грн., який в подальшому було зменшено 18.07.2018 до 0,00 грн. (а.с.23). Згідно виписки по рахунку вбачається, що позичальник [PERSON] регулярно користувався кредитною карткою (а.с.13-22). Проте, в порушення умов, передбачених кредитним договором, [PERSON] грошові зобов`язання перед кредитодавцем не виконував належним чином внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що позичальник [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 13.11.2018 серія [NUMBER] , актовий запис про смерть № 381. Згідно з наданим банком розрахунком, станом на дату смерті - [INFO] , заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором становить 17475,76 грн. і складається з тіла кредиту. Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини другої ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті. Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Відповідно до абзацу 2 ч. 2 ст. 1282 ЦК України, у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину і не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. Як вбачається з матеріалів справи, 16.06.2020 банк направив до Канівської державної нотаріальної контори претензію кредитора від 16.06.2020, в якій просив повідомити спадкоємців померлого [PERSON] про наявність у спадкодавця заборгованості перед банком у розмірі 17475,76 грн. за кредитним договором №б/н від 17.02.2011 (а.с.57). 31.07.2020 банк отримав відповідь Канівської державної нотаріальної контори від 25.07.2020 року, в якій зазначалось, що претензія кредитора отримана, заведена спадкова справа №225-2020 (а.с.58). 24.01.2021 банк направив відповідачу [PERSON] лист-претензію від 01.10.2020 про сплату заборгованості померлого позичальника у розмірі 17475,76 грн. за кредитним договором №б/н від 17.02.2011 (а.с.59). Доказів направлення листа-претензії до спадкоємців [PERSON] та [PERSON] в інтересах якої як законний представник діє [PERSON] позивачем не надано. Суд зазначає, що спадкоємці несуть відповідальність за зобов`язаннями спадкодавця в межах дійсної вартості спадкового майна, що перейшло до нього. За наявності кількох спадкоємців кожен з них відповідає за борги спадкодавця пропорційно до одержаної ними частки у спадковому майні. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємців. Згідно зі статтею 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Аналогічні роз`яснення надані в абз.2 пункту 32 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, АТ КБ «Приватбанк», як позивач, зобов`язаний довести, що саме відповідачі є спадкоємцями померлого, прийняли після нього спадщину та вартість майна, прийнятого спадкоємцями у спадщину. Позивач в своєму позові зазначає, що спадкоємцями у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . На підтвердження даних обставин надано копію паспорта [PERSON] , з якого вбачається, що вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Крім того, згідно наданої на запит суду інформації Управління «ЦНАП» виконавчого комітету Канівської міської ради за № 1621 від 21.07.2021 вбачається, що на день смерті [PERSON] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ), разом з ним за даною адресою зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.122). Однак, сам факт реєстрації місця проживання за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме відповідачі є спадкоємцями та прийняли після померлого спадщину. Ухвалою суду від 28.04.2021 витребувано у державного нотаріуса Канівської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, заведену після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . З отриманої відповіді нотаріуса вбачається, що спадкова справа №225-2020 щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] заведена Канівською державною нотаріальною конторою 25.07.2020 на підставі претензії кредитора № SAMDN08000041110909 від 16.06.2020 від АТ КБ «Приватбанк». Спадкоємці померлого із заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися. Заповіт померлий не складав, що підтверджується копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру станом від 30.04.2021 (а.с.83-88). За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. При вирішенні спору про стягнення з спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.06.2021, долученою позивачем до матеріалів справи, будинок за адресою: [ADDRESS] , в якій проживав на час смерті [PERSON] належить на праві власності [PERSON] на підставі договору дарування 1-2402 від 27.05.2008 (а.с.116). Позивачем АТ КБ «ПриватБанк» також надано до суду Витяг з державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів, з якого вбачається, що [PERSON] належить на праві власності автомобіль марки MAN F 2000, проте відомостей щодо його вартості не надано. Крім того, відповідно до відповіді завідуючого Канівської державної нотаріальної контори відомості про склад спадкового майна відсутні. Таким чином, суд враховує, що позивач не надав суду доказів, які підтверджують, яке саме майно прийняли у спадок відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та яка його вартість, що також унеможливлює стягнення з них заявлених позивачем грошових коштів. Вказане узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 13 лютого 2019 року справа № 336/5443/16, від 13 березня 2019 року справа № 360/1568/16-ц, від 21.08.2019 у справі №320/6489/16-ц та від 28.08.2019 у справі №500/2593/15-ц. Згідно з вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, про належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Канівської міської ради про стягнення боргу кредитором спадкодавця. У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати (судовий збір) покладаються на позивача.

Outcome: dismissed