Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

23 червня 2015 року представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 17 жовтня 2013 року в 14.30 год. у м. Дніпропетровську по вул. Томській сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Fiat Siena», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «ЗАЗ 110307» д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . В результаті ДТП його автомобіль було пошкоджено. 30.10.2013 року відбувся огляд його пошкодженого автомобіля експертом-автотоварознавцем. Огляд проводився за участю його та другого учасника ДТП [PERSON] У зв`язку з тим, що відповідачем не було здійснено заходів щодо компенсації заподіяних збитків, його автомобіль станом на 29.05.2015 року відремонтовано не було. 29.05.2015 року пошкоджений автомобіль, було оглянуто іншим судовим експертом, на огляд, шляхом направлення телеграми, запрошувалась відповідач, але з невідомих причин вона не з`явилася. Відповідно до висновку судового експерта №040/15 від 03.06.2015 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля д/н [NUMBER] склала 70 928,72грн. Вартість відновлювального ремонту, пошкодженого автомобіля д/н [NUMBER] , відповідно до того ж висновку судового експерта №040/15 від 03.06.2015 року склала 126796,72грн. Згідно рахунку - калькуляції ПП [PERSON] , СТО «Пегас» №086 від 04.05.2015 року, вартість запасних частин та ремонтних робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля «Fiat Siena», д/н [NUMBER] , склала 127353,00 грн. Відповідно до постанови Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13.11.2013 р., винного у скоєнні ДТП визнано водія автомобіля «ЗАЗ 110307» д/н [NUMBER] , [PERSON] Крім того, стягненню з відповідача підлягає сума у розмірі 600грн., витрачена ним на проведення автотоварознавчого дослідження, а також 194,16гри. сплачених за подання телеграми про виклик відповідача на огляд. Також позивач зазначає, що йому заподіяно моральну шкоду, розмір душевних страждань його і страждань його родини оцінюється ним в 10000 гривень. Ціна враховує в себе усі страждання, які довелося перенести зокрема: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, а також моральних страждань, пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою. 18.06.2019 року на підставі постанови Верховного Суду від 15.05.2019 року на адресу Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , ПАТ «СК «Україна», Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 19.06.2019 року ухвалою суду цивільна справа за зазначеною позовною заявою була прийнята до провадження судді Румянцева О.П. та призначена до розгляду в підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження (а.с. 95-96). 27.08.2019 року позивач уточнив свої позовні вимоги та зазначив, що згідно акту виконаних робіт від 27.07.2015 року відбулась заміна запчастин належного йому автомобіля та ним було сплачено кошти за ремонт транспортного засобу на загальну суму 127353,00 грн. Ухвалою Господарського суду м. Києва від 17.07.2019 року затверджено ліквідаційний баланс банкрута - ПрАТ «СК «Україна» станови на 17.07.2019 року, ліквідовано банкрута - ПрАТ «СК «Україна», як юридичну особу у зв`язку з банкрутством. Т.ч. позивач зазначає, що у зв`язку з ліквідацією ПрАТ «СК «Україна» відповідачем в частині стягнення страхового відшкодування є Моторне (транспортне) страхове бюро України, з якого підлягає стягненню на його користь сума страхового відшкодування у розмірі 50000 грн. Просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з Моторного страхового бюро України за рахунок його коштів з централізованих страхових фондів на його користь в рахунок страхового відшкодування 50000 грн., стягнути з відповідача [PERSON] на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 78147,16 грн. (127-353-50000) + 600+194,16), стягнути з відповідача [PERSON] на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн. 06.09.2019 року відповідач надіслала на адресу суду заяву про відвід судді Румянцева О.П. (а.с.119) 23.09.2019 року ухвалою суду відвід заявлений відповідачем [PERSON] визнано необґрунтованим, провадження по справі зупинено до вирішення питання про відвід (а.с. 124). 23.09.2019 року від відповідача надійшли заперечення на позовну заяву відповідно до яких заперечувала проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що відповідно до висновку експерта №17/17 від 03.08.2015 року зазначено, що позивач мав можливість при русі із швидкістю, що не перевищує зазначену на дорожньому знакові 3.29 (40) «Обмеження максимальної швидкості» запобігти зіткненню. Т.ч. дії водія знаходяться в причинному зв`язку з подією ДТП, так як вони безпосередньо привели до зіткнення. Також у висновку № 5112-15 від 25.11.2015 року судовим експертом зазначено що водій [PERSON] мав технічну можливість запобігти ДТП та в умовах даного варіанту його дії не відповідали вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України та знаходились у причинному зв`язку з настанням ДТП. Просила суд ухвалити рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 25.09.2019 року ухвалою суду в задоволенні заяви [PERSON] про відвід головуючого судді Румянцева О.П. у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Мотороного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було відмовлено (т.3 а.с.129-130). 27.09.2019 року ухвалою суду провадження по справі було поновлено та призначено судове засідання на 28.10.2019 року на 14.00 год. (т.3 а.с. 131). 26.09.2019 року від відповідача - Моторного (транспортного) стразового бюро України надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог в частині стягнення з нього стразового відшкодування з тих підстав, що позивач не звертався до господарського суду, що слухав справу про банкрутство ПАТ «СК Україна» із заявою про визнання його кредитором по справі, як того вимагає чинне законодавство. Просив розглядати справу за його відсутності (т.3 а.с.135-138). 21.10.2019 року від відповідача [PERSON] надійшла заява-відповідь на відзив Моторного (транспортного) страхового бюро України відповідно до якого вона заперечував проти відзиву з тих підстав, що відповідно до ст.41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» від 01.07.2004 року у разі недостатності коштів та майна страховика-учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договорами, шкоду постраждалим відшкодовує МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих на умовах, визначених чинним законодавством. Відповідно до публічної інформації на сайті МТСБУ, останнє розпочинає прийом заяв потерпілих на отримання виплати та звертає увагу, що максимального терміну подання заяви про отримання відшкодування не передбачено (т.3 а.с.168). В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовній заяві, а також стягнути з відповідачів судові витрати, що складаються з витрат понесених за проведення експертизи та правової допомоги. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та пояснила, що телеграма для прибуття на огляд авто була направлена їй з порушенням строків, крім того, вважає, що сума ринкової вартості авто завищена, звіт було складено через 2 роки після ДТП, також нею було сплачено позивачу 1800 грн., що просила врахувати при ухваленні рішення. Вислухавши доводи учасників судового засідання та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля Fiat Siena, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (том 1 а.с.6). Автомобіль Fiat Siena, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , було застраховано в АТ "Українська пожежно-страхова компанія", що підтверджується Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/1990285 від 30.07.2013р., з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну в розмірі 50000,00 грн. (том 1 а.с.7). Відповідно до постанови Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2013 року, яка набрала законної сили 26 листопада 2013 року, [PERSON] було визнано винною та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України в тому, що вона 17.10.2013 року о 14 год. 10 хв. керуючи автомобілем ЗАЗ-110307, державний номер [NUMBER] , в м. Дніпропетровську по вул. Томській виїжджаючи від двору будинку № 253 на проїзну частину дороги, не пропустила автомобіль Фіат, державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що рухався зліва, та скоїла з ним зіткнення. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальної шкоди. Потерпілих не має. [PERSON] в судовому засіданні свою вину визнала у повному обсязі (том 1 а.с.9). Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 30.10.2013 року спеціалістом-оцінювачем в присутності позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] було проведено огляд автомобіля Fiat Siena, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , на предмет пошкоджень, які були спричинені внаслідок дорожньо-транспортної події, про що складено протокол огляду транспортного засобу (том 1 а.с.8). Відповідно до звіту №040/15 від 03 червня 2015 про проведення оцінки вартості шкоди, спричиненої автомобілю Fiat Siena, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , що був складений судовим експертом [PERSON] вартість відновлювального ремонту складає 126796,71грн. Вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля складає 70928,72грн. (том 1 а.с.11-26). Відповідно до квитанції №15026 від 03 червня 2015 року вартість за проведення експертної оцінки ФОП [PERSON] складає 600,00грн. (том 1 а.с.27). Відповідно до рахунку №086 від 04.05.2015р. ПП [PERSON] вартість за ремонт автомобіля Fiat Siena, 2006, д/н [NUMBER] , становить 127353,00грн. (том 1 а.с.28). Згідно квитанцій до прибуткового касового ордера ФОП [PERSON] позивач [PERSON] сплатив за ремонт автомобіля Fiat Siena загалом 127353,00грн. (том 1 а.с.49-50, 52). З акту №086 щодо виконаних робіт по автомобілю Fiat Siena від 27.07.2015р. ФОП [PERSON] вбачається, що відбулася заміна на нові запчастини (том 1 а.с.51). Автомобіль відповідача [PERSON] , ЗАЗ 110307 , реєстраційний номер [NUMBER] , було застраховано в Акціонерному товариству "Страхова компанія "Україна", що підтверджується Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/00644725, строком дії до 28.11.2013 року, з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну в розмірі 50000,00 грн., розмір франшизи 500грн.(том 1 а.с.37). Позивач [PERSON] повідомив Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Україна" про ДТП 17.10.2013р., що підтверджується заявою про настання страхового випадку по договору страхування ЦПВВНТЗ від 30.10.2013р. (том 1 а.с.205). З відповіді Державної служби України з надзвичайних ситуацій Дніпропетровський регіональний центр з гідрометеорології від 07.09.2015р. вбачається, що 17 жовтня 2013 року з 01год. до 10год. був туман, з 11год. по 18год. серпанок - атмосферне явище при якому слабке помутніння повітря спричинене наявністю у ньому дрібних крапель води чи кристаликів льоду. Видимість у серпанку, на відміну від туману, більше 1км (том 1 а.с.70). З відповіді Комунального підприємства "Дніпродорсервіс" Дніпропетровської міської ради від 02.09.2015 року №82 вбачається, що в районі буд . №288 по вул. Томській , обліками підприємства передбачено встановлення дорожнього знаку 3.29 (40) "Обмеження максимальної швидкості" - 1 од. з табличкою 7.2.1 (4км) "Відстань до об`єкта" - 1 од. Відомості стосовно влаштування дорожнього знаку 1.1 "Небезпечний поворот праворуч" в районі буд. №196 по вул. Томській , на підприємстві відсутні (том 1 а.с.72). З відповіді Комунального підприємства "Дніпродорсервіс" Дніпропетровської міської ради від 16.11.2015 №130 вбачається, що станом на 17.10.2013р. знак 3.29 (40) "Обмеження максимальної швидкості" - 1 од. з табличкою 7.2.1 (4км) "Відстань до об`єкта" - 1 од. для регулювання обмеження швидкості в районі (діапазоні) скоєння ДТП вул. Томська, 253, встановлений не був (том 1 а.с.143). З відповіді Комунального підприємства "Дніпродорсервіс" Дніпропетровської міської ради від 01.03.2016 №141 вбачається, що вони не є організацією, яка первинно встановлювала засоби регулювання дорожнього руху, тому відсутня інформація щодо часу та причин первинного встановлення даних засобів. Вони не проводили робіт по демонтажу даних засобів регулювання дорожнього руху, чи проводились дані роботи іншими організаціями їм невідомо. Відсутня інформація про технічні засоби регулювання дорожнім рухом, які встановлені по вул. Томській , біля будинку №253 (том 1 а.с.100, том 2 а.с.9, 11). З акту мешканців вул . Томська , засвідченого головою квартального комітету №30 від 12.12.2015р. на протязі трьох років по вул. Томська буд. 288 (район Рибальського кар`єру ) в направленні Ж/м Ігрень, стоїть і не знімався знак 3.29 (40) "Обмеження максимальної швидкості" з табличкою 7.2.1 (4км) "Відстань до об`єкту", а в районі буд. 196 по вул. Томська встановлений знак 1.1 "Небезпечний поворот праворуч" (том 2 а.с.50). З висновку експертного автотехнічного дослідження від 03.08.2015р. №15/17 встановлено, що сліди гальмування лівих коліс автомобіля Фіат відповідає швидкості руху 60,8км/год. Водій автомобіля Фіат [PERSON] у заданій дорожній обстановці для забезпечення безпеки руху повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3, 12.4, 12.9б та дорожнього знаку 3.29 "Обмеження максимальної швидкості руху 40км/год" ПДР. Водій автомобіля Фіат [PERSON] у заданій дорожній обстановці мав технічну можливість, при русі із швидкістю, що не перевищує 40км/год., не застосовуючи екстреного гальмування, навіть службовим гальмуванням, запобігти зіткненню. У заданій дорожній обстановці дії водія автомобіля Фіат [PERSON] не відповідали пп.12.3, 12.4, 12.9б та дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної руху 40км/год.» Правил дорожнього руху України, що знаходиться в причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди, так як вона безпосередньо привела до зіткнення. У заданій дорожній обстановці водію автомобіля ЗАЗ [PERSON] для забезпечення безпеки руху, необхідно було діяти відповідно до вимог п.п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України. Водій [PERSON] своїми діями небезпеки для руху не створювала, а створила тільки перешкоду для руху, тому технічна можливість запобігти зіткнення її діями не визначалася, запобігти зіткнення мав водій [PERSON] , його дії не відповідали вимогам п 10.1,10.2 Правил дорожнього руху України. Водій автомобіля ЗАЗ не створила небезпеки для руху, керований нею автомобіль являвся тільки перешкодою для руху, з технічної точки зору невідповідність її дії ПДР, не знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП (том а.с.76-108). З висновку експерта від 25 листопада 2015 року № 5112-15 судової автотоварознавчої експертизи, в зазначеній дорожній обстановці дії водія автомобіля «ЗАЗ» [PERSON] регламентувались вимогами п.10.1, п.10.2 Правил дорожнього руху України, згідно яких, виїжджаючи на дорогу з прилеглої території, вона повинна була впевнитися в безпеці виконуваного нею маневру та дати дорогу транспортним засобам, що рухаються по дорозі на яку вона виїжджала. В даній дорожній обстановці водій автомобіля «ЗАЗ» [PERSON] мала технічну можливість запобігти ДТП шляхом виконання вимог п.10.1, п.10.2 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля « ЗАЗ » [PERSON] не відповідали вимогам п.10.1, п.10.2 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «ЗАЗ» [PERSON] не відповідали вимогам п.10.1, п.10.2 Правил дорожнього руху України та знаходились у причинному звязку з настанням ДТП. В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Фіат» [PERSON] регламентувались вимогами п.12.3 Правил дорожнього руху України, згідно яких, з моменту виникнення небезпеки для руху, він повинен був негайно вжити заходів до зменшення швидкості але до зупинки. По показанням водія автомобіля «Фіат» [PERSON] : в умовах даного варіанту вирішення поставленого питання не надалось можливим з причин вказаних у дослідницькій частині даного висновку. По показанням водія автомобіля « ЗАЗ » [PERSON] : в умовах даного варіанту дії водія автомобіля «Фіат» [PERSON] не відповідали вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України та знаходились у причинному зв`язку з настанням ДТП. По показанням водія автомобіля «Фіат» [PERSON] : в умовах даного варіанту вирішення поставленого питання не надалось можливим з причин вказаних у дослідницькій частині даного висновку (том 1 а.с.152-160). З висновку експерта від 30 червня 2016 року №2753-16 додаткової судової автотоварознавчої експертизи, в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля "Фіат" [PERSON] регламентувались вимогами п.12.3, 12.4, 12.9 "б" ПДР України. В даній дорожній обстановці, при наданих вихідних даних, водій автомобіля Фіат [PERSON] мав технічну можливість запобігти ДТП, шляхом гальмування із зупинкою автомобіля до місця зіткнення, тобто при своєчасному виконанні вимог п.12.3 ПДР України. В даній дорожній обстановці, при наданих вихідних даних, дії водія Фіат [PERSON] не відповідали вимогам п. 12.3 ПДР України та знаходились у причинному зв`язку з настанням ДТП (том 2 а.с.25-33). Ухвалою Господарського суду м. Києва від 17.07.2019 року по справі №910/842/18 затверджено ліквідаційний баланс банкрута ПрАТ «СК «Україна» станом на 17.07.2019 року, ліквідовано банкрута -ПрАТ «СК «Україна», як юридичну особу, у зв`язку з банкрутством, що підтверджується витягом з реєстру юридичних осіб (а.с. 117-118). Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд виходить з наступного. Відповідно до п. «г» ст.41.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Суд критично ставиться до посилань відповідача - МТСБУ щодо неможливості відшкодування шкоди за страховою виплатою, у зв`язку з тим що позивач [PERSON] не звертався до господарського суду, що слухав справу про банкрутство ПрАТ «СК «Україна» із заявою про визнання його кредитором по справі, оскільки відповідно до публічної інформації на сайті http://www.mtsbu.ua зазначено, що МТСБУ розпочинає прийом заяв потерпілих на отримання виплати та звертає увагу, що максимального терміну подання заяви про отримання відшкодування не передбачено. Регламентні виплати за зобов`язаннями ПрАТ «СК «Україна» здійснюватимуться незалежно від факту включення таких вимог до реєстру кредиторів страхової компанії. Відповідно до ч.3 ст.82 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Змістом ст.1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Положенням ст.1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Згідно ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У відповідності до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За змістом ч.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Вирішуючи питання про суму стягнення матеріальної шкоди, суд бере до уваги висновок №040/15 від 03 червня 2015 про проведення оцінки вартості шкоди, спричиненої автомобілю Fiat Siena, 2006 року випуску, що був складений судовим експертом вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля складає 70928,72грн. Сума відновлювального ремонту у розмірі 126796,71грн. зазначена без урахування зносу. Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування власників транспортних засобів», передбачено, що при настанні страхового випадку, страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до договору страхування №АЕ/0064472 ПрАТ "СК "Україна" ліміт відповідальності страховика на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 100 000 грн., за шкоду заподіяну майну 50000 грн. Вказані умови кореспондуються з приписами пункту 9.2 статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Як вбачається зі ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», то метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Враховуючи, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність особи [PERSON] , винної у заподіянні збитків, була застрахована в ПрАТ"СК "Україна", остання відповідно до статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повинна відшкодувати їх у межах встановлених лімітів. Враховуючи ті обставини, що ПрАТ «СК «Україна» ліквідована, а за зобов`язаннями страховика-учасника МТСБУ відповідає, безпосередньо МТСБУ, суд вважає за необхідне стягнути з останнього суму страхового відшкодування відповідно до полісу у розмірі 50000 грн. Також суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] матеріалу шкоду у розмірі (127535,00 грн. - 50000,00грн) = 77353,00 грн., оскільки її винуватість у дорожньо-транспортній пригоді доведена матеріалами справи, висновками експертів, а також постановою суду, яка набрала законної сили, не оскаржувалася відповідачем. Суд не приймає до уваги висновок експерта щодо обопільної вини сторін у скоєнні ДТП оскільки при розгляді справи про відшкодування шкоди завданої під час ДТП за наявності преюдиційного судового рішення та рішення та експертного висновку, які протирічать один одному перевага надається рішенню суду. Зазначена правова позиція викладена у постанові ВС/КЦС №234/16272/15-ц від 05.09.2019. За змістом ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом. За змістом ч.3 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди, суд приходить до висновку, що позивачу дійсно було заподіяно моральну шкоду на засадах розумності та справедливості вважає за необхідне зменшити її розмір до 2000 грн., що буде на думку суду відповідати дійсним обставинам справи. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] витрати понесені позивачем судові витрати по справі у розмірі 9300,37 грн., з відповідача МТСБУ - 500,00 грн.

Outcome: partial