Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Черкаське обласне управління АТ "Ощадбанк" звернулося до суду з указаним позовом. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 04.07.2003 року між ВАТ "Державний ощадний банк України" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 47, відповідно до якого відповідачу [PERSON] було надано кредит у сумі 30000,00 грн. на купівлю мікроавтобуса Ford Transit зі сплатою 20% річних строком на 36 місяців з терміном остаточного погашення не пізніше 04 липня 2006 року. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору кредит надавався на купівлю мікроавтобуса Ford Transit 1994 року випуску, оціночною вартістю 34271,00 грн. згідно рахунку - фактури СФ № 0207-03/1 від 02 липня 2003 року. Відповідач умови кредитного договору не виконує, внаслідок чого утворилась прострочена заборгованість перед позивачем, яка станом на 30.11.2017 року становить 27423,93 грн. та складається з заборгованості за кредитом - 21657,90 грн., пені -5766,03 грн. У забезпечення виконання умов кредитного договору № 47 від 04.07.2003 року між АТ "Ощадбанк" та [PERSON] було укладено договір поруки № 29 від 04.07.2003 року. У зв'язку із цим, позивач просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість по кредитному договору № 47 від 04.07.2003 року у сумі 27423,93 грн., з якої заборгованість за кредитом 21657,90 грн., сума пені за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті відсотків за користування кредитом -5766,03 грн., стягнути з відповідачів суму сплаченого судового збору. Клопотань від сторін про розгляд справи у порядку загального провадження не надходило, від відповідачів відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило, а тому суд розглядає справу за наявними матеріалами відповідно до ст. 279 ЦПК України. Судом встановлено, що згідно кредитного договору № 47 від 04.07.2003 року укладеного між ВАТ "Державний ощадний банк України" та [PERSON], останній отримав кредитні кошти у сумі 30000,00 грн. на строк 36 місяців з кінцевим терміном повернення 04 липня 2006 року з виплатою 20% річних за користування кредитом. Цільове використання кредиту - кредит надавався для купівлі автомобіля мікроавтобуса Ford Transit 1994 року випуску, оціночною вартістю 34271,00 грн. згідно рахунку -фактури СФ № 0207-03/1 від 02 липня 2003 року. Відповідно до договору поруки № 29 до кредитного договору № 47 від 04 липня 2003 року, укладеного між АТ "Ощадбанк" та [PERSON], останній поручився перед позивачем за виконнаня зобов'язань [PERSON]. Згідно п.1.1 вказаного договору поручитель зобов'язується солідарно у повному обсязі відповідати перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором № 47 від 04 липня 2003 року, який укладено між кредитором і боржником. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем від 30.11.2017 року за № 121.17-09/32 [PERSON] має заборгованість перед АТ "Ощадбанк" на загальну суму 27423,93 грн., з яких 21657,90 грн. - залишок непогашеного кредиту, 5766,03 грн. - сума пені за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту за своєчасній сплаті відсотків за коритсування кредитом за період з 29.11.2016 року по 30.11.2017 р. Позивач звертався до відповідачів з письмовими претензіями від 10.11.2017 року, які ними отримано, проте претензії залишено без задоволення. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. У порушення п. 3.4 та 3.5 кредитного договору відповідач не сплачуючи своєчасно кредит та відсотки за користування ним, допустив станом на 30.11.2017 року заборгованість по кредиту на загальну суму 27423,93 грн., з яких 21657,90 грн. - залишок непогашеного кредиту, 5766,03 грн. - сума пені за порушення взятих на себе зобов'язань. Згідно із ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до п. 3.2 договору поруки № 29 до кредитного договору № 47 від 04 липня 2003 року, не допускається припинення поруки без припинення зобов'язання, яке вона забезпечує (крім випадку, якщо кредитор протягом трьох місяців з дня настання строку зобов'язання не пред'явить позову до поручителя). У правовій позиції судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 17.09.2014 року у справі № 6- 53 цс 14 зазначається, що регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Сума боргу за кредитним договором, сума боргу по пені відповідають умовам кредитного договору №47 від 04.07.2003 року. Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Черкаське обласне управління АТ "Ощадбанк" про стягнення з [PERSON] на користь банку заборгованості на загальну суму 27423,93 грн. та про відмову у задоволенні позовних вимог у частині стягнення з [PERSON] заборгованості як з поручителя, оскільки відповідно до укладеного договору поруки між Черкаське обласне управління АТ "Ощадбанк" та [PERSON], порука припиняється у випадку якщо кредитор протягом трьох місяців з дня настання зобов'язання, а це 04 липня 2006 року не пред'явить позову до поручителя. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] необхідно стягнути судові витрати на користь позивача, що складають 1600,00 грн. судового збору. На підставі ст. ст. 526, 629, 553,554, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial