Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

18.05.2011 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання заповіту недійсним. В позові позивач посилався на те, що 04.09.2009 року [PERSON] заповіла йому земельну ділянку на території Новомиколаївської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, [INFO] року [PERSON] померла, 16.12.2010 року приватним нотаріусом [PERSON] йому було видано витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкової справи, 17.11.2011 року він звернувся до нотаріуса з питання оформлення своїх спадкових прав, однак йому повідомили, що нібито [PERSON] скасувала заповіт, складений на його ім`я, заповітом від 23.04.2010 року за №98, який посвідчено Новомиколаївською сільською радою Гуляйпільського району Запорізької області, який як йому стало відомо було посвідчено вдома у [PERSON] при свідках, на час складення заповіту [PERSON] була тяжко хворою людиною, страждала серцевими захворюваннями, незадовго до смерті - в березні 2010 року перенесла інсульт, він забезпечував її лікування, невдовзі стан її здоров`я погіршився, вона потребувала додаткового лікування, що дає йому підстави вважати, що вона не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними, посилаючись на ст.225 ЦК України прохав визнати заповіт від 23.04.2010 року [PERSON] на користь [PERSON] недійсним. 14.03.2012 року до суду звернувся представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на боці відповідача: Новомиколаївської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області [PERSON] з запереченнями на позов, в яких посилалися на те, що пояснення позивача про те, що [PERSON] на період складання заповіту знаходилась в комі не відповідає свідченням свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], позивач забезпечив приїзд лікаря до тітки в перший день хвороби, потім приїздив в березні 2010 року, а потім приїхав на похорон, через два дні після початку хвороби [PERSON] до неї приїхав [PERSON] зі своєю матір`ю, головною причиною складення заповіту на користь [PERSON] є те, що позивач за один день розпродав господарство своєї тітки, залишив її без догляду, прохали в задоволенні позову відмовити. 28.03.2013 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області відповідача [PERSON] замінено на належного відповідача [PERSON]. У судовому засіданні позивач позов підтримав, суду пояснивши, що [PERSON] його тітка, остання склала заповіт на його користь, коли у неї трапився інсульт в березні 2010 році він приїхав та розпродав її господарство: дві корови та бички, гроші віддав матері відповідача, найняв людей, які доглядали тітку, сам не мав можливості із-за зайнятості на роботі, у березні двічі приїздив до тітки на короткий час, у квітні також двічі приїздив, бачив її, при спілкуванні з останньою було виявлено, що остання не відповідає на питання, говорить про своє, коли приїздив у село до свого батька, то бачив, що тітка ходила по двору, з відповідачем за місцем проживання тітки не бачився, не спілкувався, всі обставини, на які посилається відповідач заперечує, чому в позові не посилався на обставини, які вказують на недієздатність тітки при підписанні заповіту пояснити не може, за стан здоров`я тітки йому відомо зі слів лікаря [PERSON], що тітка перебувала два тижні до своєї смерті у комі, прохає визнати заповіт недійсним. Представник позивача [PERSON] вважає, що позов підлягає задоволенню, суду пояснивши, що заповіт не відповідає волі заповідача, позивач знав про тяжкий стан здоров`я заповідача, останній підтверджується медичними документами, висновками експертів, вважає, що неадекватність стану заповідача не може підтверджуватись свідченнями свідків, а повинна підтверджуватись лише висновками спеціалістів, вважає, що заповіт було складено з порушеннями вимог законодавства, були присутні свідки при складанні заповіту посадовою особою, прохає визнати заповіт від 23.04.2010 року [PERSON] недійсним. Відповідач [PERSON] позов не визнав, суду пояснивши, що [PERSON] його тітка, коли їй стало погано, позивач розпродав майно, грошей не повернув, його матір та його брат виходили тітку, вона самостійно виходила на вулицю, доїла корову, рвала траву, в один з вихідних він був у своєї тітки і був свідком того, що його тітка обізвала позивача нецензурно та вигнала з двору. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, суду пояснивши, що повинен бути розглянутий в межах заявлених позовних вимог, підставою, на яку посилався позивач в позову, це недієздатність заповідача [PERSON], а тому посилання представника позивача на порушення вимог закону при складенні заповіту, не можуть бути прийняті судом до уваги, як такі, що не є підставами позову, так ні сам позов, ні свідчення свідків не містять інформації щодо неадекватності дій померлої, судом не може бути прийнято до уваги висновок первинної судової психіатричної експертизи, так як останній зроблено без врахування свідчень свідків, тоді як повторна судова психіатрична експертиза, яка проводилась в зв`язку з тим, що первинна експертиза була визнана судом неповною, врахувала і пояснення позивача і свідчення свідків і медичні документи на померлу щодо її поведінки і її висновки повинні бути прийняті судом до уваги, свідчить про дієздатність заповідача, прохає в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на боці відповідача: Новомиколаївської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області Хорішко Г.І. вважає, що позов не підлягає задоволенню, суду пояснивши, що заповіт [PERSON] посвідчено секретарем сільської ради з дотриманням вимог діючого законодавства: Закону України "Про нотаріат", ст.ст. 1253, 1254 ЦК України, останній викладено в зрозумілій, чіткій, ясній формі, зареєстровано в установленому законом порядку: в присутності свідків, вдома у заповідача за станом здоров`я. Свідок [PERSON] суду пояснила, що працює секретарем Новомиколаївської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, на неї як на посадову особу покладено обов`язки вчинення нотаріальних дій, в тому числі і посвідчення заповітів, 19.04.2013 року вона за проханням родичів прийшла додому до [PERSON], яка не могла з`явитись до сільської ради, а ходила лише по кімнаті, [PERSON] їй повідомила, що хоче змінити заповіт з позивача на [PERSON], 23.04 2010 року [PERSON] захотіла зробити заповіт зі свідками, вона була після хвороби, щоб не було неясностей, коли вона прийшла до [PERSON], то та була в положенні полусидячи, в кімнаті були свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON], вона зачитала заповіт вголос, [PERSON] все розуміла, однак самостійно розписатись вона не змогла, так як не було сили придавити листок. Свідок [PERSON] суду пояснила, що працювала поштаркою до листопада 2010 року, приносила [PERSON] пенсію, останній раз у жовтні 2010 року 09 чи 10 числа, та була нормальна, ходила по кімнаті, розписувалась у відомості, рука тряслася та вона підтримувала її лівою рукою, балакала, все розуміла, сама перераховувала купюри, сумніву з приводу її неадекватності не виникало. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона була свідком того як захворіла [PERSON], її співмешканець відвіз її до лікарні, викликали племінників, які приїхала наступного дня, її попрохав [PERSON] прийти о 14 годині та засвідчити заповіт, вона зайшла в хату і привіталась з [PERSON], вона її упізнала, [PERSON] повідомила, що [PERSON] бажає скасувати старий заповіт, вона прочитала заповіт вголос, підписала його, [PERSON] не могла розписатись, так як не було нажиму, [PERSON] була в здравому умі, були затруднення в мові, однак висловлювалась зрозуміло. Свідок [PERSON] суду пояснив, що працює лікарем сімейної медицини і надавав медичну допомогу [PERSON], 26.03.2010 року до нього звернувся позивач за медичною допомогою [PERSON], яку він оглянув, встановив діагноз та призначив лікування, лікували протягом 2 тижнів, був інсульт, від госпіталізації [PERSON] відмовилась, було порушення мовлення, однак потім стан покращився, сама їла, виходила на вулицю, [PERSON] була адекватна, відповідала на питання, приймала рішення. Свідок [PERSON] суду пояснила, що була сусідкою покійної [PERSON], перед її смертю спілкувалася з нею, остання впізнавала людей, була адекватна, зі слів сусідки їй відомо, що вона переписала заповіт з [PERSON] на [PERSON]. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] є його кумою, з нею спілкувався, у квітні 2010 року [PERSON] відчувала себе нормально, раненько вставала, коров виганяла, доїла, була адекватна, психічних розладів у неї не було. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] неадекватною не бачив, позивач розпродав зерно, корів, доглядав [PERSON] [PERSON], від односельців чув, що [PERSON] погана, бачив як до неї приходив [PERSON], він був свідком при підписанні заповіту [PERSON], який підготувала [PERSON], він чув, що [PERSON] хотіла переробити заповіт і те, що вона адекватна він судив за її розмовою. Свідок [PERSON] суду пояснила, що працює приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області, 26.05.2010 року вона посвідчувала довіреність на право керування автомобілем [PERSON] на [PERSON], довіреність за проханням [PERSON] підписала [PERSON], так як підпис [PERSON] був нечіткий, на момент посвідчення довіреності [PERSON] була при здоровому глузді, у неї не виникло жодних сумнівів щодо дієздатності [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] він знає і той просив його дружину, щоб та була свідком при складанні заповіту, однак та не погодилась і тоді пішов він до [PERSON], та сиділа на кроваті, він привітався, та відповіла, в кімнаті були [PERSON],. [PERSON] та [PERSON], [PERSON] повідомила їх про те, що вони будуть свідками, так як [PERSON] хоче переписати заповіт, при цьому [PERSON] сказала, що хоче на [PERSON], він розписався, заповіт не читав. 14.05.2012 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області за клопотанням позивача була призначена посмертна судово-психіатрична експертиза на предмет дієздатності [PERSON]. 10.07.2012 року актом №536 первинної посмертної судово-психіатричної експертизи встановлено, що [PERSON] в період складення заповіту 23.04.2010 року хронічними психічними захворюваннями не страждала, а виявляла психічний розлад у вигляді вираженого астеноадинамічного синдрому, внаслідок органічного враження головного мозку (церебральний атеросклероз, гіпертонічна хвороба, ішемічний інсульт, дисциркуляторна енцефалопатія). В силу чого в період складення заповіту вона не могла розуміти значення своїх дій і керувати ними (а.с.88-94). 14.05.2013 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області за клопотанням представника відповідача [PERSON] була призначена повторна посмертна судово-психіатрична експертиза на предмет дієздатності [PERSON] в зв`язку з тим, що висновок первинної посмертної судово-психіатричної експертизи викликав сумніви в його правильності. 10.12.2013 року актом №1002 повторної посмертної судово-психіатричної експертизи встановлено, що [PERSON] в період складення заповіту 23.04.2010 року страждала на "Органічне ураження головного мозку судинного генезу (церебральний атеросклероз, гіпертонічна хвороба, дисциркуляторна енцефалопатія" шифр по МКХ-10: F07.8). За своїм психічним станом в цей час [PERSON] могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на повному, всебічному, об`єктивному, безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини: [INFO] року народився відповідач [PERSON], батьком якого був [PERSON], а матір`ю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження, виданого Куйбишевським РАЦСом м. Донецьк 08.10.1963 року (спадкова справа а.с.12). [INFO] року народився відповідач [PERSON], батьком якого був [PERSON], а матір`ю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження, виданого Київським РАЦСом м. Донецьк 23.11.1971 року (спадкова справа а.с.15). 04.09.2009 року [PERSON] склала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповіла належну їй земельну ділянку площею 13,25 га згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії 11-ЗП №006784, та житловий будинок [ADDRESS] та все інше майно [PERSON] (а.с.9). 23.04.2010 року [PERSON] склала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповіла належну їй земельну ділянку площею 13,25 га згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії 11-ЗП №006784, та житловий будинок [ADDRESS] [PERSON] та скасувала раніше посвідчений заповіт від 04.09.2009 року за №29 (а.с.47). 16.11.2010 року рішенням №01 виконавчого комітету Новомиколаївської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області [PERSON] обрано секретарем Новомиколаївської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області (а.с.17) [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується актовим записом про смерть №12, проведеного відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області [INFO] року (а.с.11) та свідоцтвом про її смерть (а.с.38). Після її смерті відкрилася спадщина на майно, яке належало померлій. 16.12.2010 року приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] заведена спадкова справа №51/2010 після померлої [PERSON], що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.10). 20.01.2011 року до приватного нотаріуса Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] звернувся [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за заповітом після [PERSON] (а.с.46). [INFO] року помер відповідач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER], виданого 12.06.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьк (а.с.97). 26.06.2012 року до шостої Донецької державної нотаріальної контори звернувся [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після померлого брата [PERSON], що підтверджується його заявою (а.с.131). 26.06.2012 року шостою Донецькою державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №401 спадкодавець [PERSON], що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.99). 26.06.2012 року до шостої Донецької державної нотаріальної контори звернулася [PERSON] з заявою про відмову від прийняття спадщини після померлого сина [PERSON], що підтверджується її заявою (а.с.132). 28.03.2013 року ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області відповідача [PERSON] замінено на належного відповідача [PERSON]. Суд, відмовляючи в задоволенні позову, виходить з наступного: Правовідносини, які склалися між сторонами регулюються параграфом 2 Правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону Глави 16 Правочини Цивільного Кодексу України, Главою 85 Спадкування за заповітом Цивільного Кодексу України, главою 86 Спадкування за законом Цивільного Кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини, не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Судом встановлено, що до суду звернувся позивач як спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, який постійно не проживав з спадкодавцем, подавши заяву про прийняття спадщини нотаріусу протягом строку, передбаченого ч.1 ст.1270 ЦК України, як спадкоємець за заповітом, який скасовано наступним заповітом на користь відповідача, з позовом про визнання заповіту на користь відповідача [PERSON] недійсним на тій підставі, що заповіт, складений [PERSON] в стані, коли та не могла розуміти значення своїх дій і керувати ними, посилаючись на висновок первинної посмертної судово-психіатричної експертизи №536 від 10.07.2012 року. Відповідно до ч.6 ст.147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов`язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 ЦПК України. Відповідно до ч.7 ст.147 ЦПК України незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована в рішенні або ухвалі. Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Відповідно до ч.3 ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.4 ст.212 ЦПК України результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Суд, оцінюючи докази у справі відповідно до ст.212 ЦПК України, встановив наступне: позов як і пояснення позивача у справі не містять обставин, що свідчать про неадекватність, невмотивованість і неконтрольованість дій заповідача [PERSON] ні до складення нею заповіту від 23.04.2010 року, ні на момент його складення, ні після цього. Про відсутність таких дій свідчать і свідчення свідків у справі: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Судом встановлено, що [PERSON] хронічним психічним захворюванням не страждала, так як не перебувала не обліку у відповідних психіатричних закладах. Суд не згоден з висновком первинної посмертної судово-психіатричної експертизи №536 від 10.07.2012 року про те, що [PERSON] в період складення заповіту 23.04.2010 року хронічними психічними захворюваннями не страждала, а виявляла психічний розлад у вигляді вираженого астеноадинамічного синдрому, внаслідок органічного враження головного мозку (церебральний атеросклероз, гіпертонічна хвороба, ішемічний інсульт, дисциркуляторна енцефалопатія). В силу чого в період складення заповіту вона не могла розуміти значення своїх дій і керувати ними з наступних підстав. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 року №8 "Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах" судово-психіатрична експертиза призначається, коли вирішення кримінальної чи цивільної справи залежить від визначення психічного стану особи на час вчинення нею певного діяння (бездіяльності) чи укладення угоди за наявності сумнівів щодо її спроможності усвідомлювати значення своєї поведінки внаслідок психічної хвороби або тимчасового розладу душевної діяльності. Ознаками такої поведінки можуть бути невмотивовані, неадекватні чи неконтрольовані дії особи в момент вчинення діяння або і в процесі провадження у справі, а так само при укладенні цивільно-правової угоди. Мотивувальна частина висновку первинної посмертної судово-психіатричної експертизи №536 від 10.07.2012 року не містить посилання на невмотивовані, неадекватні чи неконтрольовані дії [PERSON] в момент складення нею заповіту, тоді як резолютивна частина вказує на те, що [PERSON] в період складення заповіту 23.04.2010 року хронічним психічним захворюванням не страждала, а виявляла психічний розлад, в силу чого не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними, що викликало сумніви в правильності висновку експертизи. Крім того, суд не згоден з висновком первинної посмертної судово-психіатричної експертизи №536 від 10.07.2012 року, так як останній не враховує свідчень свідків у справі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а тому не може бути визнаний судом правильним. Саме сумніви в правильності висновку первинної посмертної судово-психіатричної експертизи №536 від 10.07.2012 року були підставою для призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи, відповідно до висновку якої [PERSON] в період складення заповіту 23.04.2010 року страждала на "Органічне ураження головного мозку судинного генезу (церебральний атеросклероз, гіпертонічна хвороба, дисцикуляторна енцефалопатія" шифр по МКХ-10: F07.8). За своїм психічним станом в цей час [PERSON] могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Суд згоден з висновком повторної посмертної судово-психіатричної експертизи, так як висновок останньої грунтується на всіх матеріалах цивільної справи: оцінці обставин, викладених в позові, поясненнях сторін у справі, свідченнях свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які були свідками психічного стану [PERSON] як на момент складення заповіту так і після цього, медичних документах на заповідача. А тому позов не підлягає задоволенню, як такий, що не підтверджений встановленими обставинами та наданими суду доказами.

Outcome: dismissed