Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором, в сумі 100389 грн. 79 коп., мотивуючи позовні вимоги тим, що 30.09.2011 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений договір відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 7500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердила свою згоду не те, що підписана нею заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які розміщені на сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідач взятих на себе за умовами договору зобов'язань не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 31.10.2017 року складає 100389,79 грн., з яких 8404 грн. 44 коп. - заборгованість за кредитом, 83414 грн. 49 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3314 грн. 20 коп. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 4756 грн. 66 коп. - штраф (процентна складова). Вказану суму, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача не з'явився, заявивши в позовній заяві клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву в якій просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Також зазначила, що через відсутність доходу не має можливості погасити заборгованість одразу, тому просить розстрочити сплату кредиту на 36 місяців. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з'явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 30.09.2011 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н за яким банк надав позичальнику кредит в розмірі 7500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмір 30,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов надання кредиту [PERSON] зобов'язана щомісячно надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 30.09.2011 року, укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] вбачається, що заборгованість останньої станом на 31.10.2017 року становить 100389 грн. 79 коп., яка складається з наступного: 8404 грн. 44 коп. - заборгованість за кредитом, 83414 грн. 49 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3314 грн. 20 коп. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 4756 грн. 66 коп. - штраф (процентна складова). Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку встановленому договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Всупереч цих вимог, відповідач [PERSON] взятих на себе зобов'язань не виконує, що призвело до утворення заборгованості. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням відсотків та комісій. Позивач нарахував відповідачу штрафні санкції відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень штраф (фіксована частина), 4756 грн. 66 коп. штраф (процентна складова) та одночасно 83414 грн. 49 коп. нарахованих відсотків за користування кредитом та 3314 грн. 20 коп. - пені та комісії. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. У зв'язку з цим штраф у сумі 500 грн. та 4756 грн. 66 коп. не підлягає стягненню з відповідача, тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Згідно ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може надати розстрочення його виконання. Враховуючи важке матеріальне становище відповідача, суд вважає за необхідне розстрочити виконання даного рішення на 3 роки рівними щомісячними платежами. Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З матеріалів справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір у належному розмірі 1600 грн., що підтверджується платіжним дорученням №PROM5BAQ2K від 05.12.2017 року. Таким чином 50 відсотків судового збору, які складають 800 грн., підлягають поверненню позивачу на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у зв'язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, стягненню з нього на користь позивача підлягає 50 відсотків судового збору сплаченого позивачем при зверненні до суду з позовом, що складає 800 грн.

Outcome: partial