Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

Позивач ПАТ "Дельта Банк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13.12.2006 року між АКІБ «УКРСИББАНК», який у подальшому змінив назву на ПАТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11086129000, згідно якого відповідачу надано кредит у розмірі 7564 дол. США з кінцевим терміном повернення 12.12.2011 року та з оплатою 12,00 % річних за користування кредитом. За умовами кредитного договору, позичальник зобов'язувався своєчасно сплачувати на користь банку проценти за користування кредитом за весь строк фактичного користування кредитом, здійснювати погашення заборгованості за кредитом згідно графіку погашення заборгованості, шляхом внесення коштів щомісяця на рахунок, вказаний у договорі, сплачувати щомісяця проценти за користування кредитом на рахунок нарахованих відсотків. Однак, позичальник умови договору не виконав, суму заборгованості та проценти за користування кредитом банку не повернув. Внаслідок порушення виконання зобов'язань станом на 05.08.2014 року у боржника утворилась заборгованість у загальному розмірі 4239,15 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 51645,81 грн., з яких: 1762,62 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 21474,71 грн. - заборгованість за кредитом, 2476,48 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 30171,10 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 0,00 грн. - заборгованість за комісією за користування кредитом. Внаслідок порушення позичальником умов договору, у кредитора виникло право вимагати повернення усієї суми заборгованості. На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ «Укрсиббанк» змінило назву на ПАТ «Укрсиббанк» 08 грудня 2011 року між ПАТ «УКРСИББАНК» та ПАТ «Дельта банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. На підставі вказаного договору до позивача перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь 51645,81 грн. - заборгованість за кредитним зобов'язанням та судовий збір у розмірі 516,46 грн. Представник позивача за довіреністю Шульга П.М. в судове засідання не з'явився. До суду надано клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причину неявки суду не повідомила, була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи рекомендованим листом, який повернувся до суду не отриманим, що відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням сторони про день та час розгляду справи. Суд, на підставі ст. ст. 224 - 226 ЦПК України, ухвалив про заочний розгляд справи. Враховуючи думку представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об'єктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного: встановлено, що 13.12.2006 року між АКІБ «УКРСИББАНК», який у подальшому змінив назву на ПАТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11086129000, згідно якого [PERSON] надано кредит у розмірі 7564,00 доларів США, що за курсом НБУ, в гривневому еквіваленті становить 38198,20 грн. Згідно з п.п. 1.2.2 кредитного договору, позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути банку кредит у повному обсязі в термін, встановлений графіком погашення кредиту (Додаток № 1 до договору), але в будь-якому випадку не пізніше 12 грудня 2011 року. За використання кредитних коштів протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 12,00 % річних. (п.п. 1.3.1 договору). Як встановлено в судовому засіданні, позичальник умови договору не виконав, суму заборгованості та проценти за користування кредитом на користь банку не повернув. Встановлено, що [PERSON] постійно порушувала умови укладеного договору про надання споживчого кредиту № 11086129000, щодо зобов'язання своєчасно сплачувати на користь банку відсотки за користування кредитом протягом всього строку фактичного користування кредитом. 08 грудня 2011 року між ПАТ «УКРСИББАНК» та ПАТ «Дельта банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. На підставі вказаного договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами до ПАТ «Дельта банк» перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання, а відповідач, у свою чергу, не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого, станом на 05.08.2014 року виникла заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором № 11086129000 від 13.12.2006 року у розмірі 4239,15 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 51645,81 грн. Згідно розрахунку за кредитним договором № 11086129000 від 13.12.2006 року станом на 05.08.2014 року заборгованість склала 4239,15 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 51645,81 грн., з яких: 1762,62 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 21474,71 грн. - заборгованість за кредитом, 2476,48 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 30171,10 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ст. 11 ч.1 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2,3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України). Як передбачено ст. 627 ЦК України (в ред., що діяла на час виниклих правовідносин), відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України. Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З врахуванням норм ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняються на підставах встановлених договором або законом, перелік таких підстав передбачений в ст.ст.599, 600, 601, 604-609 ЦК України, згідно яких не передбачено такої підстави припинення зобов'язання, як ухвалення, прийняття судового рішення про задоволення вимог кредитора чи відкриття виконавчого провадження за інші періоди - невиконання боржником договірного зобов'язання. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Крім того, як зазначено у ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, - у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як передбачено ст. 625 ч.1 ЦК України, - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 36 Закону України "Про Національний банк України" офіційний курс гривні до іноземних валют установлюється НБУ. Валютні курси встановлюються Нацбанком за погодженням із Кабінетом Міністрів України. Крім того, згідно з Положенням про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердж. постановою НБУ від 12.11.2003р. №496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долара США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про коригування іноземних валют за станом на останню дату. Отже, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена. Таким чином, укладаючи кредитний договір в іноземній валюті, сторони брали на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав уважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане. Крім того, кредитний договір між сторонами по даній справі про отримання позичальником кредиту в іноземній валюті не суперечить положенням ст. 524 ЦК України та умовам зазначеного договору від 13.12.2006 року, з якими під час укладання погодилася [PERSON] Встановлено, що відповідач, станом на 05.08.2014 року, порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, яка згідно розрахунку становить - 4239,15 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 51645,81 грн., з яких: 1762,62 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 21474,71 грн. - заборгованість за кредитом, 2476,48 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 30171,10 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, яка і підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. Також, на підставі ст. 88 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідача [PERSON] на користь ПАТ "Дельта банк" слід стягнути судові витрати в сумі 516 грн. 46 коп., що підтверджується платіжним дорученням №85656272 від 23 жовтня 2014 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved