Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

17.09.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та збільшивши позові вимоги просив стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 17211,01 грн., моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн., з ТДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» матеріальну шкоду в розмірі 50 349,12 грн. Також просив стягнути з відповідачів витрати за проведення товарознавчого дослідження в розмірі 295,20 грн. та судовий збір. Свої вимоги мотивує тим, що 05.11.2013 року близько 14 год. в м. Києві по вул. Г. Севастополя, 37 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Форд» д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля марки «Ніссан» д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень. Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 25.11.2013 року [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП, що сталася 05.11.2013 року та піддано до адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. Позивач зазначає, що цивільно-правову відповідальність [PERSON], як власника автомобіля марки «Форд» д.н. [NUMBER], було застраховано у Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на підставі Полісу № АС-3180302 від 07.09.2013 року. Позивач посилається, що згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №1470/14-54 від 04.02.2015 року, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Nissan Pathfinder» д.р.н. [NUMBER], внаслідок ДТП, станом на момент ДТП, а саме 05.11.2013 року, складала 42897,21 грн., а вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Nissan Pathfinder» д.р.н. [NUMBER], внаслідок ДТП, станом на теперішній час, складає 67060,13 грн. Таким чином позивач вважає, що йому повинна бути сплачена матеріальна шкода відповідачем-2 в межах ліміту, визначних полісом № АС-3180302 від 07.09.2013 року, а саме 50 349,12 грн., а відповідачем-1 має бути сплачена різниця, що становить 17211,01 грн. Також позивач вважає, що внаслідок ДТП позивач зазнав моральних страждань , що пов»язано з пошкодженням його майна та порушенням звичайного способу життя, а тому просив стягнути з відповідача-1 моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач просив позов задовольнити. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі. Відповідач-1 [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Зазначив, що його цивільно-правова відповідальність, як власника автомобіля марки «Форд» д.н. [NUMBER], була застраховано у Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», а тому завдана шкода позивачу, має бути відшкодована відповідачем-2. Також посилався на те, що в задоволенні вимог позивача про відшкодування морально шкоди має бути відмовлено, внаслідок його тяжкого матеріального становища. Представник відповідача-2 Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» в судовому засіданні проти позову заперечував посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Зазначив, що відповідач-2 виплатив позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 22554,47 грн., яка розрахована шляхом зменшення 23064,47 грн. матеріальної шкоди з ПДВ (по Акту розрахунку матеріальної шкоди № 1528/13) на 510, 00 грн. франшизи, яка передбачена Полісом страхування № АС/3180302 від 07.09.2013 р. Сума страхового відшкодування була виплачена безпосередньо ТОВ «ВіДі Санрайз Моторз», що підтверджується Платіжним дорученням № 2801 від 17.04.2014 року. Враховуючи вищевикладене, представник відповідача-2 просила відмовити позивачу у задоволенні позову до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус». Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 1 Закону України "Про страхування", страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст. 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Судом встановлено, що 05.11.2013 року близько 14 год. в м. Києві по вул. Г. Севастополя, 37 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Форд» д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля марки «Ніссан» д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] (а.с.11). Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 25.11.2013 року [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП, що сталася 05.11.2013 року та піддано до адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. (а.с.11). Згідно з постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 25.11.2013 року вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм - [PERSON] п.п. 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення" (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення. Згідно з положеннями ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Судом встановлено та не заперечувалося сторонами в суді, що цивільно-правова відповідальність [PERSON], як власника автомобіля марки «Форд» д.н. [NUMBER], була застраховано у Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на підставі полісу № АС/3180302 від 07.09.2013 року. Обсяг відповідальності відповідача-2 за вищезазначеним полісом складає 51000,00 грн., франшиза 510,00 грн. 07.11.2013 року [PERSON] звернувся до відповідача-2 з заявою про виплату страхового відшкодування, завданого внаслідок ДТП, що сталася 05.11.2013 року, в якій зазначив про необхідність перерахунку коштів на ТОВ «ВіДі Санрайз Моторз (а.с.38). Відповідно до п.22.1. ст. 22 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №1470/14-54 від 04.02.2015 року, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Nissan Pathfinder» д.р.н. [NUMBER], внаслідок ДТП, станом на момент ДТП, а саме 05.11.2013 року, складала 42897,21 грн., а вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Nissan Pathfinder» д.р.н. [NUMBER], внаслідок ДТП, станом на теперішній час, складає 67060,13 грн. (а.с.141-167). Відповідно до ст. 29 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховою компанією у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно п. 32.7 ст. 32 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Відповідно до п.12.1. ст. 12 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до п. 8.2. «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої Постановою КМУ № 142/5/2092 від 24.11.2003 року, вартість матеріального збитку (У), завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження. Встановлено, що автомобіль позивача на даний час не відремонтовано. Також встановлено, що відповідачем-2 на підставі заяви [PERSON] від 07.11.2013 року та Акту розрахунку матеріальної шкоди № 1528/13 по Страховій справі № 4221/13 від 26.12.2013 р., було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 22 554, 47 грн. (вартість матеріальної шкоди з ПДВ становить 23064, 47 грн.- 510,00 грн. франшизи = 22554,47 грн.), що підтверджується копією платіжного доручення № 2801 від 17 квітня 2014 року (а.с.75). Кошти перераховані відповідачем -2 на виконання своїх зобов'язань відповідно до ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", знаходяться на рахунку ТОВ «Віді -Санрайз» ( а.с.183). Аналізуючи вищевикладене, суд вважає, що при визначені розміру матеріальних збитків завданих позивачу внаслідок ДТП, слід виходити з Висновку експертного автотоварознавчого дослідження №1470/14-54 від 04.02.2015 року, проведеного КНДІСЕ МЮ України, згідно якого розмір матеріального збитку завданого позивачу на момент ДТП становить 42897,21 грн. При цьому суд враховує, що відповідно до п. 32 Національного стандарту №1 Загальні оцінки майна і майнових прав», що затверджений Постановою КМУ №1440 від 10.09.2003 року , оцінка розміру ймовірного страхування проводиться виходячи з характеристики майна на дату заподіяння збитків до настання страхового випадку шляхом розрахунку прямих збитків. Враховуючи вищевикладене, а також ліміт відповідальності відповідача-2, який встановлений Полісом страхування № АС/3180302 від 07.09.2013 року, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача-2 на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 9395,52 грн. (42897,21 грн. - 10447,22 грн. (втрата товарної вартості) - 22554,47 грн. (виплачена сума відповідачем-2 згідно платіжного доручення № 2801 від 17 квітня 2014 рахунку позивачу) - 510,00 грн. (франшиза) = 9395,52 грн.). З огляду на те, що саме за заявою позивача, на виконання взятих зобов'язань відповідач-2 перерахував кошти в розмірі 22 554, 47 грн. на рахунок ТОВ «ВіДі Санрайз», а тому суд вважає, що вказана сума має бути зарахована в рахунок сплати страхового відшкодування з боку відповідача-2. Відповідно до п.6 Постанови ПВСС України за №4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" зазначено, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. ст. 22, 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за винятком випадків, передбачених законом. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно положень ст.ст. 1187, 1188 Цивільного кодексу України шкода спричинена джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п.16 Постанови "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" передбачено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Пленум Верховного суду України у Постанові „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992 року (із змінами та доповненнями) роз'яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Більше того при заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обов'язок по її відшкодуванню лише тоді, коли шкода виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених спеціальним законом, - тільки умислу потерпілого (абз. 1, 2 п. 2 Постанови). Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача-1 на користь позивача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що становить 10947,22 грн. та складається: втрата товарної вартості - 10 447,22 грн., франшиза 510,00 грн. (франшиза) . Крім того, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню понесені витрати в розмірі 295, 20 грн. по сплаті Висновку авто товарознавчого дослідження. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача-1 моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн., суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з засад розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. А тому, з урахуванням перенесених моральних страждань, суд вважає за можливе стягнути з відповідача-1 на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial