Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

17.07.2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що відповідно до укладеного договору № HAE2GA00000014 від 28.03.2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 15000,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 27.03.2012 року. В забезпечення повного та своєчасного виконання обов'язків по кредитному договору між ПриватБанком та [PERSON] було укладено договір поруки від 28.03.2007 року, згідно умов якого поручитель відповідає перед кредитором в тому ж розмірі, що і боржник. Позичальник свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за його користування не виконала, у зв*язку з чим позивач звертався до поручителя із письмовою вимогою погасити прострочену заборгованість, проте зазначена вимога була залишена без задоволення. 18.11.2013 року представник позивача надав уточнений розрахунок заборгованості, уточнивши позов та просить стягнути з поручителя [PERSON] суму заборгованості в розмірі 99 659,82 дол. США, що за курсом НБУ становить 796 281,96 грн. Також просить відшкодувати понесені судові витрати. (а.с.54). В судовому засіданні представник позивача та третьої особи уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. В судовому засіданні під час розгляду справи відповідач та його представник заперечували проти позовних вимог, та поясняли, що ЗАТ КБ "ПриватБанк" відступив ЗАТ "Акцент-Банк" право вимоги по кредитному договору № HAE2GA00000014 від 28.03.2007 р. і зараз не є кредитором. Відповідно позивач, на думку відповідача, не має права вимоги по зазначеному кредитному договору. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, у зв'язку з чим суд розглядає справу у її відсутність. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 554 ЦК України передбачено відповідальність поручителя у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою і поручитель відповідає перед кредитором разом з боржником як солідарні боржники, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 України наслідками порушення позичальником зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Судом встановлено, що [PERSON] отримала кредит в ЗАТ КБ «Приватбанк» у розмірі 15000,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 27.03.2012 року. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. (а.с.5-9). Відповідно до рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року тип Банку з закритого акціонерного товариства змінено на публічне акціонерне товариство «Приватбанк», яке є правонаступником всіх прав та зобов'язань ЗАТ «Приватбанк». В забезпечення повного та своєчасного виконання обов'язків по кредитному договору № HAE2GA00000014 від 28.03.2007 р., між ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] було укладено договір поруки від 28.03.2007 року. З умовами кредитного договору № HAE2GA00000014 від 28.03.2007 р. поручитель [PERSON] - ознайомлений, про що зазначено у п. 3 договору поруки. У відповідності з п. 2 договору поруки та ст. 554 Цивільного кодексу України, [PERSON] відповідає перед ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК" за виконання зобов'язань [PERSON] у тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, штрафів, пені та інших платежів, як солідарний боржник. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконав належним чином, а боржник [PERSON] належним чином свої зобов'язання щодо повернення кредиту не виконувала. Дані обставини також підтверджуються рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26.06.2013 року у справі № 2027/6316/12, що набуло чинності. 05.06.2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» направив відповідачу письмову вимогу про усунення порушень по кредитному договору та вимагав усунути зазначені порушення у тридцятиденний строк з моменту отримання вимоги. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення 07.06.2013 року [PERSON] отримав вимогу банку, але ніяких дій ним проведено не було. Згідно уточненого розрахунку заборгованості по кредитному договору станом на 10.07.2013 року загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором складає 99 659,82 дол. США, що за курсом НБУ становить 796 281,96 грн. Відповідачем та його представником не заявлено заперечень по уточненому розрахунку заборгованості, наданому позивачем. Доводи відповідача стосовно необґрунтованості пред'явлення вимог до нього саме ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на договір відступлення права вимоги, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні. Так, згідно представлених даних позивачем, по кредитному договору № HAE2GA00000014 від 28.03.2007 року, укладеному між [PERSON] і ЗАТ КБ «Приватбанк» не було відступлено право вимоги ЗАТ «Акцент-Банк». (а.с. 44). Дані обставини знайшли своє підтвердження і в висновках, викладених в рішенні Московського районного суду м. Харкова від 26.06.2013 року у справі № 2027/6316/12, яке набуло чинності. Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію. Припинення зобов'язання на вимогу однієї сторони допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.Як передбачено ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, під час судового розгляду встановлено, що вимоги договору відповідачем належним чином не виконані, що є порушенням ст.ст. 526-530 ЦК України. Враховуючи обставини по справі та те, що відповідач не виконує свої зобов'язання за договором, суд вважає позовні вимоги банку обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягаючими задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд також стягує з відповідачів на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved