Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

В серпні 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (далі - ПАТ КБ "Приватбанк") пред'явило в суді позов до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 02.08.2010 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н згідно якого останній отримав кредит в розмірі 2500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов»язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Позивач виконав свої зобов"язання за Кредитним договором належним чином, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач систематично порушував договірні зобов'язання, внаслідок чого його заборгованість станом на 31.07.2014 року склала 8621,73 гривень у тому числі: заборгованість по кредиту - 2496,00 гривень, заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом - 3558,98 гривень, заборгованість по комісії за користування кредитом - 1680,00 гривень, штраф (фіксована частина) - 500 гривень, штраф (процентна складова) - 386,75 гривень. Просить суд ухвалити рішення на підставі якого стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 8621,73 гривень, а також судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.56). В судове засідання відповідач повторно не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином - через засоби масової інформації. (а.с.60). Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В підтвердження заявлених у позовній заяві вимог, позивач надав суду кредитний договір № б/н від 02.08.2010 року. (а.с.7-32). Відповідно до кредитного договору, банк надає позичальнику кредит в розмірі 2500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с.8). Судом встановлено, що [PERSON] порушив умови Кредитного договору, внаслідок чого, перед банком виникла прострочена заборгованість на загальну суму 8621,73 гривень, що складається з наступного: - заборгованість по кредиту - 2496,00 гривень, - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом - 3558,98 гривень, - заборгованість по комісії за користування кредитом - 1680,00 гривень, - штраф (фіксована частина) - 500 гривень, - штраф (процентна складова) - 386,75 гривень. Наявність заборгованості стверджується розрахунком станом на 31.07.2014 року. (а.с.5-6). Відповідно до ст.629 ЦК України, укладений договір є обов'язковим для виконання сторонами. На думку суду, підлягають до задоволення і вимоги позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат по справі. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони, понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжного доручення № ВОТМ1В0NEB від 11.08.2014 року позивачем сплачено судовий збір у розмірі 243,60 гривень (а.с.1). Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.629,1048,1049,1050,1054 ЦК України,

Outcome: approved