Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

В червні 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, в липні 2016 року збільшивши позовні вимоги, до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Посилалась на те, що з 20 травня 2001 року з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 19 липня 2011 року. Від шлюбу є донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Після припинення спільного проживання та ведення спільного господарства з 2008 року і до даного часу відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки не надавав та не приймав ніякої участі у її вихованні. На даний час їхня донька [PERSON] закінчила навчання у восьмому класі Снячівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів. Під час її навчання, починаючи з першого класу, відповідач [PERSON] в школі ніколи не зявлявся, не відвідував батьківських зборів, не був на позакласних заходах дитини, не цікавився навчанням, не приймав участі в утриманні та вихованні дитини, також не цікавився здоровям дитини. Вихованням та утриманням дитини постійно займається вона та її батьки, донька проживає в нормальних умовах. Донька [PERSON] негативно відноситься до свого біологічного батька, так як він ніколи її не відвідує та не допомагає. З метою соціального захисту дитини [PERSON] вона звернулась із заявою до опікунської ради при виконавчому комітеті Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області про вирішення питання доцільності позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню до його доньки, яка була розглянута 05 лютого 2016 року на засіданні, в результаті чого прийнято рішення щодо надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача щодо його доньки у звязку із тим, що він ухиляється від виконання своїх обовязків по її вихованню. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.ст.166, 180 СК України батьки не звільняються від обовязку щодо утримання дитини. Батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вона не має можливості повністю матеріально забезпечувати утримання доньки, тому що на даний час офіційно не працевлаштована та отримує незначний дохід, якого катастрофічно не вистачає на всі потреби дитини. Оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, тому необхідно стягнути з нього аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі. Просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав по відношенню до його неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], та стягнути з нього аліменти на її утримання в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття, а також стягнути з відповідача понесені нею витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просить позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до його неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], та стягнути з нього аліменти на її утримання в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини. Доповнила, що позивачка з відповідачем фактично припинили проживати разом з 2002 року, коли їх доньці виповнився один рік, з того часу він не приймав ніякої участі у вихованні та утриманні своєї доньки, не спілкується з нею жодним чином. Він її бачив тільки один раз, коли вона навчалась в четвертому класі, в той час він перебував на лікуванні в лікарні і вона з дитиною його відвідали, тоді він обіцяв прийти до них, однак цього не зробив і більше її не бачив і не спілкувався. Представник третьої особи органу опіки і піклування виконавчого комітету Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги вважала обґрунтованими, вважає, що є підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON], оскільки він не бажає займатись її вихованням та утриманням, самоусунувся від виконання своїх батьківських обовязків, а також належить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 500 грн. в місяць, оскільки позбавлення батьківських прав не звільняє його від сплати аліментів на утримання дитини згідно чинного законодавства. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не зявився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином судовими повістками за місцем реєстрації, про причини неявки суду не повідомив, суд вважає можливим розглянути справу в його відсутності і за згодою представника позивачки винести заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивачки, представника третьої особи, покази свідків, неповнолітньої дитини, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Згідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Відносно цих вимог закону судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] з 20 травня 2001 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 19 липня 2011 року (копія на а.с.8). Від даного шлюбу у них є донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6), яка проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідками виконавчого комітету Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області (а.с.7, 12). На даний час донька сторін [PERSON] закінчила навчання у восьмому класі Снячівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Сторожинецького району Чернівецької області. Під час її навчання з 1 по 8 класи відповідач [PERSON] в школі ніколи не зявлявся, не відвідував батьківських зборів, не був на позакласних заходах дитини, не цікавився навчанням, не приймав участі в утриманні та вихованні дитини, також не цікавився здоровям дитини, що підтверджується довідкою Снячівської загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів № 41 від 05 лютого 2016 року (а.с.10). Після припинення спільного проживання та ведення спільного господарства з 2002 року і до даного часу відповідач [PERSON] жодної матеріальної допомоги на утримання малолітньої доньки не надавав та не приймав ніякої участі у її вихованні. Вихованням та утриманням дитини постійно займається позивачка [PERSON] та її батьки, донька проживає в нормальних умовах, що підтверджується актами обстеження матеріально-побутових умов сімї (а.с.11, 13). В судовому засіданні неповнолітня [PERSON] погодилася, щоб батька позбавили батьківських прав, оскільки він не бажає з нею проживати, спілкуватись, не вітає її зі святами, не приймає ніякої участі в її вихованні та утриманні. Бачила батька випадково один раз в лікарні, коли навчалась в четвертому класі, позбавлення його батьківських прав буде в її інтересах. Також ці обставини підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які вважають, що позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав буде доцільним в інтересах дитини, оскільки він не приймає ніякої участі у вихованні та утриманні дитини, не проживає з позивачкою та дитиною з 2002 року, взагалі не цікавиться життям, здоровям та навчанням своєї доньки. Питання про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав було розглянуто на засіданні опікунської ради Великокучурівської сільської ради, прийнято рішення № 14 від 10 лютого 2016 року, яким надано суду висновок про те, що вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до його неповнолітньої доньки Елізавети, так як він ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини (а.с.15-17), цей висновок представник органу опіки та піклування підтримала в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає достовірно встановленим в судовому засіданні, що відповідач [PERSON] безпідставно ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню своєї дитини Елізавети, не піклується про її здоровя, фізичний, моральний та духовний розвиток, матеріально не утримує її фактично з 2002 року, а тому його належить позбавити батьківських прав по відношенню до дитини, задовольнивши в цій частині позовні вимоги. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.ст.166, 180, 182, 184 СК України батьки не звільняються від обовязку щодо утримання дитини. Батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відносно цих вимог закону судом встановлено, що відповідач працездатний, однак офіційно не працює, доказів цього суду не надано, отримує нерегулярний, мінливий дохід, здоровий, тому відповідно до вимог закону повинен утримувати свою доньку, у звязку з чим суд вважає, що з відповідача [PERSON] належить стягнути аліменти на утримання його доньки Елізавети в розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття, задовольнивши в цій частині позовні вимоги. Оскільки при зверненні з даним позовом суду позивачка була звільнена від сплати судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. за позовними вимогами про стягнення аліментів, а позовні вимоги задоволено, то суд вважає, що згідно вимог ст.88 ч.3 ЦПК України ці витрати належить стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України. На підставі викладеного, ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст.150, 157, 164, 165, 166, 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" та

Outcome: approved