Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач ПАТ „Універсал Банк" звернувся до суду із позовом до відповідачів - Залізничного ВДВС ЛМУЮ, ПАТ КБ „ПриватБанк", [PERSON], в якому просить зобов'язати Залізничний ВДВС ЛМУЮ звільнити з-під арешту майно, на яке було накладено арешт на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі № 2-13912/2009 від 04.12.2009 року, а саме житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 63.8 кв.м, що перебуває в іпотеці ПАТ „Універсал Банк", належить іпотекодавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Рудненською селищною радою народних депутатів 15.07.1998 р. на підставі рішення від 27.02.1998 р. за № 18 та рішення від 08.07.1998 р. за №62, зареєстрованого Львівським ОДК БТІ та ЕО записаного в реєстрову книгу №10 за реєстровим номером 1224, реєстраційний 11647169 та житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 206,9 кв.м, що перебуває в іпотеці ПАТ „Універсал Банк", належить іпотекодавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Рудненською селищною радою 13.11.2007 р. на підставі рішення виконкому від 01.11.2007 р. за №207, зареєстрованого ОКП ЛОР БТІ та ЕО в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 13.11.2007 р., реєстраційний 20996106 з необхідністю передачі арештованого майна боржника на реалізацію для задоволення вимог іпотекодержателя, стягнути судовий збір. Свої вимоги мотивує тим, що між ВАТ „Банк Універсальний", правонаступником якого є ПАТ „Універсал Банк" та [PERSON] 30.11.2007 р. було укладено кредитний договір № 24/179-07К на загальну суму 220 000,00 дол. США з терміном повернення кредиту до 29.11.2027 р. на споживчі потреби. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 30.11.2007 р. між ними було укладено іпотечний договір, згідно якого в іпотеку ПАТ „Універсал Банк" передано житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 63,8 кв.м та житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 206,9 кв.м. Станом на 28.12.2009 р. в [PERSON] виникла прострочена заборгованість за вказаним кредитним договором. 22.09.2010 р. було винесене рішення суду про стягнення з відповідача заборгованості, яке ухвалою Апеляційного суду Львівської області залишено без змін. 15.03.2012 р. позивач направив до Залізничного ВДВС ЛЯМУЮ виконавчі листи. Проте, як стало відомо позивачеві, Залізничним ВДВС ЛМУЮ накладено арешти на дані житлові будинки, що позбавляє позивача ПАТ „Універсал Банк" можливості здійснити свої права як іпотекодержателя, а тому просить позов задоволити. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному об'ємі, дав пояснення аналогічні вищенаведеним. Представник відповідача ПАТ „КБ „ПриватБанк" позов заперечив та зазначив, що оскільки арешт накладався Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, то вважає, що знімати його повинен цей суд. Представник відповідача Залізничного ВДВС ЛЯМУЮ в судове засідання не з'явився, подав до суду письмові заперечення та заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин своєї неявки не повідомив. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Зі змісту п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 р. № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" випливає, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не, боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підвідомчості (ЦПК, ГПК) позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Згідно ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 1 ЗУ „Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Судом встановлено, що згідно кредитного договору № 24/179-07К від 30 листопада 2007, укладеного між ВАТ "Банк Універсальний" та [PERSON], відповідач отримав кредит у розмірі 220 000,00 доларів США, зі сплатою 14% річних з кінцевим терміном погашення кредиту 29 листопада 2027 року. Згідно п. 1.4 Договору іпотеки, іпотекодавець ([PERSON].) свідчить про той факт, що предмет іпотеки жодним чином не обтяжений будь-якими іншими зобов'язаннями. 30 листопада 2007 року між ВАТ "Банк Універсальний" та [PERSON] укладено договір іпотеки, згідно з яким [PERSON] передав в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором в іпотеку житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 63,8 кв.м та житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 206,9 кв.м. 22 вересня 2010 р. Залізничним районним судом м. Львова було винесене рішення про стягнення в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] заборгованості по кредитному договору, яке ухвалою Апеляційного суду Львівської області залишено без змін. 22 березня 2012 року державним виконавцем Залізничного ВДВС ЛМУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Як вбачається з матеріалів справи, в ході проведення виконавчих дій, пов'язаних з підготовкою майна до реалізації, державним виконавцем було встановлено згідно витягу Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, що відповідно до ухвали № 2-13912/2009 від 04 грудня 2009 року Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON] і по сьогоднішній день вказаний арешт не знятий. Згідно листа в.о. директора ОКП „БТІ та ЕО" від 18.01.2010 р. постанова Залізничного ВДВС ЛМУЮ від 18.01.2010 р. про накладення арешту на нерухоме майно, що належить боржнику гр.. [PERSON] яке, згідно даних Реєстру прав власності знаходиться за адресою: [ADDRESS]; [ADDRESS] - прийнята бюро до виконання. Відповідно до ст.3 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. З матеріалів справи вбачається, що договір іпотеки, укладений між ВАТ „Банк Універсальни" та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО за р.н. 3429 та на підставі цього 30.11.2007 року була накладена заборона відчуження зазначених в даному договорі житлових будинків, а тому ВАТ "Банк Універсальний", як іпотекодержатель має переважно право перед ПАТ КБ "ПриватБанк" на предмет іпотеки- житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 63,8 кв.м та житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 206,9 кв.м. Відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», про звернення стягнення на заставне майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. У випадку невиконання своїх зобов'язань за кредитним договором, позивач в силу ст. 572 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про заставу» набуває право звернення стягнення на предмет застави та право одержати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Враховуючи, що позивач має вищий пріоритет перед іншими кредиторами на задоволення своїх вимог за рахунок предмета обтяження та існує заборгованість за кредитним договором, арештоване заставлене майно підлягає звільненню з-під арешту. Статтями 23, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», позивач на будь-якій стадії звернення стягнення до набрання чинності рішенням суду має право застосувати позасудові способи звернення стягнення на майно, яке передане в заставу позивачу в якості забезпечення виконання зобов'язань. Відповідно до ст. 572 ЦК України та ст. ст. 7, 12, 33 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель - позивач має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Також у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Статтею 3 даного закону визначено, що зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом -у черговості їх державної реєстрації. У зв'язку з накладеними арештами на дані житлові будинки позивач позбавлений можливості здійснити свої права як іпотекодержателя. Враховуючи вищенаведене, суд, дослідивши докази по справі, приходить до переконання, що позовні вимоги є підставним та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved