Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

В травні 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 28 вересня 2019 року приблизно о 12-й годині 30 хвилин, на 19 км Житомирського шосе, в м Києві, [PERSON] , керуючи автомобілем "Сhery", д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Святошинського районного суду м Києва від 24 жовтня 2019 року [PERSON] , визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Проведеним експертним дослідженням встановлено, що розмір шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження автомобіля ВАЗ д.н.з. [NUMBER] становить 107 978 гривень, а вартість відновлювального ремонту - 129 937 гривень. За проведення експертного дослідження він сплатив 1925 грн. Розмір відшкодування, визначеного йому Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай" становить 42 765 грн. (за вирахуванням податку на додану вартість та суму франшизи у розмірі 1000 грн.). Отже сума заподіяної йому матеріальної шкоди становить 65 212,14 грн. (107978 - 42765,86). Крім цього він поніс витрати на послуги евакуатора у розмірі 3000 грн., за проїзд по маршруту Житомир-Київ-Житомир - 768 грн. Крім матеріальної шкоди йому завдана значна моральна шкода, оскільки під час ДТП він отримав сильний стрес, хвилювання, переживання. Після ДТП повністю змінився уклад його сім`ї, бо внаслідок значних пошкоджень автомобіля він, та його родина вимушені користуватися громадським транспортом, що викликало незручності у пересуванні, довелося відкласти багато раніше запланованих справ, а від деяких відмовитись взагалі, що спричинило проблеми в родині. Вважав, що розмір моральної шкоди повинен компенсувати ті емоційні страждання, які йому довелося перенести, а також витрати, пов`язані з відновленням його емоційного стану. Розмір своїх душевних страждань оцінює в 50 000 гривень. Заподіяна йому шкода відповідачем не відшкодована. Тому просив стягнути з нього матеріальну шкоду в сумі 73 405,14 грн. з яких: 65 212,14 грн. - шкода спричинена його транспортному засобу внаслідок ДТП, 2500 грн. - витрати на правову допомогу, 1925 грн. - витрати на проведення експертизи, 3000 грн. - витрати на послуги евакуатора, 768 грн. - витрати на проїзд; 50 000 грн. моральної шкоди та 2960,89 грн. сплаченого судового збору. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, викладене підтвердили. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] перед третіми особами застрахована Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія" Ю.Ес.Ай", тому він, як завдавач шкоди звернувся до страховика з заявою про відшкодування збитків. Позивач самостійно звернувся до експерта для визначення збитку, завданого йому в результаті ДТП. Висновок експертного автотоварознавчого дослідження складений 14 листопада 2019 року, тобто через 44 дні після повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду. Вартість експертизи становить 1925 гривень. Відповідно до п.п. 34.2, 34.3 ст. 32 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик зобов`язаний направити свого представника на місце настання страхового випадку та/або місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Таким чином вимога позивача про стягнення вартості проведеної експертизи в розмірі 1925 грн. задоволенню не підлягає, оскільки адресована особі, яка не зобов`язана здійснювати таке відшкодування. Крім цього, про час та місце проведення експертного товарознавчого дослідження відповідач не повідомлений, будь-які дані, що підтверджували б факт направлення йому повідомлення про проведення такого дослідження у справі відсутні, а лист, яким страхова компанія повідомляється про проведення дослідження викликає сумніви, оскільки адреса страховика в ньому не зазначена, відсутні конверт з відміткою про відправлення листа та відмітки про відправлення листа телеграмою. Позивачем порушені вимоги п. 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 із змінами від 21 жовтня 2019 року №3207/5/1033, а саме "у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається в акті (звіті), висновку". Аналізуючи зміст висновку виявлена низка недоліків та помилок в розрахунках, а саме: 1) невідповідність з вказаними експертом наявних пошкоджень в протоколі огляду та відповідно до прийнятого розрахунку в калькуляції вартості відновлювального ремонту: в протоколі пошкоджень не вказано шини заднього правого колеса, а в калькуляції враховано її вартість; 2) невірно розраховано строк експлуатації досліджуваного автомобіля: експертом розраховано перепробіг в 14 304 км, та прийнято до розрахунку Гк (коефіцієнт коригування) -9,9%, при вірному розрахунку, відповідно до методики Гк = -9,4%; 3) невірно розраховано ринкову вартість по формулі С= 114597,80 (1- (9,9/100) + (7,0/100) = 107 978, 23 грн, яку вірно слід рахувати: С= 114 597,80 (1+(9,9/100) + (-7,0/100) + 95 230,77 грн., різниця в розрахунках 107 978,23 грн. - 95 230,77 грн. = 12 747,46 грн. 4) порушено ДСТУ 2324-93 "Автомобілі легкові. Кузови". Приймання до ремонту і видача після ремонту. Порядок". Відповідно до дослідження пошкодженого об`єкта експертом не проведено інструментального дослідження на значні зміщення (граничні) місць кріплення задньої осі в умовах спеціалізованого СТО та не зафіксовано в протоколі огляду зміщення задньої осі, що у свою чергу не підтверджує заміну кузова в цілому. Досліджений КТЗ є передньопривідним, привід відбувається від переднього моста (приводів), а в задній частині вісь, а не міст. Тому оскільки ці порушення суттєво вплинули на результат дослідження вважали висновок №97 від 14 листопада 2019 року неналежним та недостовірним доказом. Тому вважали, що на відшкодування шкоди, завданої транспортному засобу внаслідок ДТП підлягає стягненню 3 662,32 грн.. Відповідно до ст. 28 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: - з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; - з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. В зв`язку з цим витрати пов`язані з евакуацією пошкодженого транспортного засобу з місця ДТП підлягають відшкодуванню страховиком у рамках страхового відшкодування. Вимога про стягнення 768 грн. на проїзд не знайшла свого обґрунтування в позовній заяві, не підтверджена жодними доказами, а відтак не може бути взята до уваги при відшкодуванні матеріальних збитків. Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/8365828, що укладений 27 листопада 2018 року, у разі настання страхового випадку, за шкоду, заподіяну майну, страховому відшкодуванню підлягає сума 100 000 грн., а страховиком відшкодовані збитки в сумі 42 765 грн. Отже при страховому відшкодуванні страховиком не використаний страховий ліміт. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Так як у страховика виник обов`язок щодо страхового відшкодування і страховик виконав його, то відповідач у межах суми страхової виплати не є належним відповідачем у справі. Вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки позивач не надав доказів свого пригніченого стану та нервового ставлення. Втрата можливості використовувати автомобіль для потреб сім`ї тісно пов`язана з майновими правами на автомобіль, тому у межах страхової виплати цей обов`язок не може бути покладений на відповідача. Відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача. В даному випадку відсутня ознака правопорушення, що тягне за собою стягнення моральної шкоди, як наявність причинного зв`язку між протиправним діянням відповідача і наслідком - моральними стражданнями позивача так як відшкодування матеріальних збитків у межах страхової виплати покладається на страховика. Відповідно до ст. 26-1 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховиком відшкодовується потерпілому - фізичний особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. У даному випадку шкода здоров`ю позивача не заподіяна. Оскільки відсутні підстави для стягнення з відповідача матеріальних збитків, то позивач втрачає правові підстави на відшкодування витрат на надання правової допомоги. Вислухавши пояснення позивача та його представника, відповідача та його представника, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що постановою Святошинського районного суду м Києва від 24 жовтня 2019 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за те, що він 28 вересня 2019 року, приблизно о 12 год. 30 хв. на 19 км Житомирського шосе, в м Києві, керуючи автомобілем "Чері" д.н.з. [NUMBER] не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем "ВАЗ" д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів, що підтверджується копією постанови (а.с.5). Розмір страхового відшкодування виплаченого позивачу Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю.Ес.Ай" становить 42 765 грн., що підтверджується копіями: заяви [PERSON] на виплату страхового відшкодування від 09 грудня 2019 року, інформаційного листа № 4.2-10/4701 від 12 лютого 2020 року (а.с.16, 111). Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч.1, ч.2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч.1 ст. 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" транспортний засіб вважається фізично знищеним якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. В судовому засіданні позивач зазначив, що вартість відновлювального ремонту його автомобіля більша, ніж ринкова вартість цього транспортного засобу до ДТП, що також підтверджується висновку №97 експертного автотоварознавчого дослідження від 14 листопада 2019 року (а.с.6-14). Таким чином відповідно до ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" транспортний засіб вважається знищеним. Відповідно до ч. 2 ст. 30 вказаного Закону, якщо транспортний засіб визнається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на експлуатацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Докази вартості транспортного засобу після ДТП суду не надані, а пояснення позивача про те, що після ДТП його автомобіль коштує 50 000 грн. не знайшли підтвердження під час судового розгляд. Таким чином, суд позбавлений можливості визначити різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, що повинна бути відшкодованою власнику транспортного засобу визнаного знищеним. Тому, оскільки відповідач в судовому засіданні позов в частині відшкодування матеріального збитку визнав на суму 3662,32 грн., то суд, частково задовольняючи позов, вважає за необхідне задовольнити позов в межах суми, визнаної відповідачем. Відповідно до ч.1, п.3 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Суд вважає, що внаслідок пошкодження майна позивача, що відбулось у зв`язку з порушенням Правил дорожнього руху відповідачем, враховуючи також період протягом, якого позивач був позбавлений можливості використовувати транспортний засіб, позивачу заподіяна моральна шкода, на відшкодування якої необхідно стягнути з відповідача 10 000,00 гривень. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.2, ч.3 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. При вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, на загальну суму 13662,32 грн., то відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в розмірі 4960,89 грн., з яких 2960,89 грн. - судовий збір, 2000,00 грн. - витрати на правову допомогу.

Outcome: partial