Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

У квітні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 15736,11 гривень, посилаючись на те, що 08.12.2005 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № НАZ0SE00000098 (далі договір) строком до 09.12.2006 року зі сплатою 2,50 відсотків на місяць на суму залишку заборгованості і комісії в розмірі 1,30 відсотків від суми виданого кредиту щомісячно, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 3000 грн. У порушення умов договору, відповідач свої зобов"язання належним чином не виконав в результаті чого має заборгованість за кредитом станом на 20.03.2014 року в сумі 17022,92 гривень, яка складається з наступного : 4105,28 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 172,57 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 12824,16 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Судовим наказом Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 28.01.2008 року з відповідача стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 1365,90 грн. Різниця становить 15736,11 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ " ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором в розмірі 15736,11 та судовий збір у розмірі 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з"явився, надав суду заяву, про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про день та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явився. Справа призначалась до розгляду неодноразово, відповідачеві [PERSON] направлялися повістки, одна з яких була вручена відповідачеві , інші поверталися до суду як не вручені поштою з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Судом направлявся запит до адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Харківській області щодо повідомлення інформації про місце проживання відповідача [PERSON] З відповіді вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою : [ADDRESS], за якою і направлялись повістки. Відповідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов»язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Зазначене свідчить, що відповідач [PERSON] не бажає отримувати повістки та не цікавиться розглядом справи. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених ст.157 цього Кодексу, у разі неявки в судове засідання однієї із сторін, про яких немає відомостей, що їм вручені судові повістки, або оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнані поважними. Неявка сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Неявку відповідача [PERSON] в судове засідання та небажання отримувати повістки суд розцінює як зловживання своїми правами та обов'язками з метою затягнути розгляд справи на невизначений строк. Враховуючи строки розгляду справи суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача [PERSON], оскільки він належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи та без поважних причин повторно не з"явився в судове засідання.заперечень проти позову не надав, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, що підстверджено поштовими повідомленнями, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд , перевірив матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 08.12.2005 року був укладений кредитний договір між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] № НАZ0SE00000098.(а. с.9-11). Згідно із розрахунком заборгованості відповідач станом на 20.03.2014 року має заборгованість перед банком у розмірі - 17102,01 гривень , яка складається з заборгованості по процентам за користування кредитом - 4105,28 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 172,57 грн.;пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 12824,16 грн. (а.с. 7-8) Судовим наказом Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 28.01.2008 року з відповідача стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 1365,90 грн. ( а.с. 6) Таким чином заборгованість становить 15736,11 грн. ( 17102,01-1365,90 = 15736,11) Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Наслідки порушення договору позичальником, передбачені ст. 1050 ЦК України, яка відсилає до ст. ст. 549-552, 625, 1048 ЦК України, та відповідає вимогам позивача. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України. Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. В зв'язку з тим, що відповідачем [PERSON] не надано до суду заперечень проти позову, доказів в підтвердження того, що ним належним чином виконувалися умови кредитного договору, заяви про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими.

Outcome: approved