Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач в особі Публічного акціонерного товариства "Банк Золоті Ворота", що є правонаступником акціонерно-комерційного банку "Золоті Ворота", звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет застави, посилаючись на те, що між АКБ "Золоті Ворота" та [PERSON] 06 лютого 2008 року був укладений договір № 44/08-А про надання споживчого кредиту в сумі 17 457 доларів 00 центів США та договір застави транспортного засобу - автомобіля «Фіат», 2007 року випуску, держаний номерний знак [NUMBER], належний [PERSON], на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів, з терміном погашення кредиту в строк до 05 лютого 2015 року, та з оплатою 10, 5% річних. В якості забезпечення виконання зобов»язань за вказаним кредитним договором 06 лютого 2008 року між АКБ "Золоті Ворота" та [PERSON] було укладено договір поруки № 44/п-А-08, відповідно, за умовами якого [PERSON] зобов»язувся солідарно на добровільних засадах відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов»язань [PERSON] за кредитним договором, а саме: повернути кредит, сплатити проценти за його користування та штрафні санкції в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови Кредитного договору в повному обсязі. Позивач виконав свої зобов»язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, проте відповідач не належним чином виконує умови договору, й станом на 08 червня 2015 року загальна заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором становить 473 772 грн. 05 коп., та складається з наступного: 10 012 доларів 98 центів США, що еквівалентно 210 409 грн. 89 коп. - прострочена заборгованість за кредитом; 4 614 доларів 12 центів США, що еквівалентно 96 959 грн. 79 коп. - прострочена заборгованість за відсотками; 15 571 грн. 56 коп. - заборгованість за комісійною винагородою; 150 830 грн. 81 коп. - пеня за простроченою заборгованістю за кредитом, відсотками, комісійною винагородою за період з 06.06.2012 року по 07.06.2015 року). В судовому засіданні представник позивача Комаровський Д.В., діючий на підставі довіреності від 17 грудня 2015 року (а.с.43), позовні вимоги підтримав з тих же підстав, просив їх задовольнити, посилаючись на вимоги закону про належне виконання зобов»язань за кредитним договором та його умов у відповідності до вимог Закону України «Про заставу», «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Відповідачі в судове засідання повторно не з»явились, про час та місце розгляду справи повідомлені згідно чинного законодавства належним чином згідно - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення. За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Вислухавши пояснення позивача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають відмові у задоволенні із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у договірних/зобов»язальних правовідносинах. Так, між АКБ "Золоті Ворота" та [PERSON] 06 лютого 2008 року був укладений договір № 44/08-А про надання споживчого кредиту в сумі 17 457 доларів 00 центів США та договір застави транспортного засобу - автомобіля «Фіат», 2007 року випуску, держаний номерний знак [NUMBER], належний [PERSON], на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів, з терміном погашення кредиту в строк до 05 лютого 2015 року, та з оплатою 10, 5% річних (а.с.14-18, 19-20, 21-24). Відповідач у якості забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором передав у заставу рухоме майно - вказаний автомобіль, який є його власністю, та на який позивач просить звернути стягнення з підстав невиконання умов кредитного-заставного договору. В якості забезпечення виконання зобов»язань за вказаним кредитним договором 06 лютого 2008 року між АКБ "Золоті Ворота" та [PERSON] було укладено договір поруки № 44/п-А-08, відповідно, за умовами якого [PERSON] зобов»язувся солідарно на добровільних засадах відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов»язань [PERSON] за кредитним договором, а саме: повернути кредит, сплатити проценти за його користування та штрафні санкції в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови Кредитного договору в повному обсязі (а.с.25-26). Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (ст. 24 вказаного Закону). Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов»язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в державному реєстрі відомості про стягнення на предмет обтяження. У зв»язку з настанням обставин, визначених ст. 611 ЦК України, позивач не направив боржнику повідомлення (вимогу) про погашення простроченої заборгованості за кредитом, й наразі ним ставиться вимога про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави. При розгляді питаня щодо зверення стягнення на предмет застави, суд має враховувати, як визначені ч.2 ст.16 ЦК України способи захисту судом цивільних прав та інтересів, так й норми параграфа 6 слави 49 ЦК України (про заставу), законів України про заставу та про іпотеку, якими встановлено особливості звернення стягнення на предмет іпотеки/застави та задоволення за його вартості вимог іпотеко/заставодержателя. Суд вважає, що позивачем не дотримано положення ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», а саме, обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов»язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про зверення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов»язань та попередження про зверення стягнення на предмет застави у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога заставодержателя залишається без задоволення, заставодержатель вправі розпочати звернення на предмет застави відповідно до цього Закону. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет застави, але не перешкоджає зверненню з позовом до боржника про стягнення заборгованості без вимог про зверення стягнення на предмет застави. Такої правової позиваці дотримується Верховний Суд України, викладеної в узагальненні судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин, та ряду постановлених рішень. Недотримання заставодержателем вимог вказаного закону є перешкодою для звернення стягнення на предмет застави, але не перешкоджає зверненню з позовом до боржника про стягнення заборгованості. У випадку, коли з матеріалів справи вбачається, що письмова вимога, передбачена ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», банком заставодавцю/боржнику не направлялась, то позов про звернення стягнення на предмет застави є передчасним, в його задоволенні має бути відмовлено, тобто недотримання заставодержателем процедури звернення стягнення на предмет застави, є однією з підстав для відмови в позові. Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов»язаний був надати відповідачу кредит на умовах, передбачених кредитним договором. Позивач виконав свої зобов»язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, що підтверджується розгорнутим розрахунком заборгованості, випискою по особовому рахунку позичальника (а.с.8, 9-13), проте відповідач не належним чином виконує умови договору, який як позичальник зобов»язувався своєчасно сплачувати проценти на користування кредитом, дотримуватися графіку повернення кредитних коштів, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші зобов»язання згідно кредитного договору, й погасити всю суму кредиту у визначений договором строк. Відповідач відповідно до умов Кредитного договору засвідчив, що всі умови кредитного договору йому зрозумілі й він вважає їх справедливими по відношенню до себе та підтвердив свою здатність їх виконувати. Зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Як встановлено в ході судового розгляду справи відповідач не виконав взяті на себе зобов»язання, передбачені кредитним договором, тобто не сплачує відсотки за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту, не погашає всю суму кредиту згідно вимогами Кредитного договору (а.с. 8, 9-13). Позивачем на виконання умов кредитного договору надсилалися боржнику рекомендовані листи з повідомленням про вручення щодо існуючої заборгованості й необхідністю погасити вказаний борг, проте дані повідомлення відповідачем залишено без уваги та виконання, сума боргу залишилась незмінною. Судом також встановлено, що відповідач належним чином ознайомлений зі змістом кредитного договору, що засвідчується його особистим підписом; його умови ним не спростовуються. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Частино першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (частина 1 статті 1048 ЦК України). Відповідач порушив свої зобов»язання щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. У разі порушення відповідачем своїх зобов»язань за кредитним договором, відповідно до ч.2 ст. 1050, ч.2 ст. 1054 ЦК України, позивач має право достроково стягнути заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії, вимагати виконання інших зобов»язань за кредитним договором відповідно до ст. 1048 ЦК України. Станом на 08 червня 2015 року загальна заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором становить 473 772 грн. 05 коп., та складається з наступного: 10 012 доларів 98 центів США, що еквівалентно 210 409 грн. 89 коп. - прострочена заборгованість за кредитом; 4 614 доларів 12 центів США, що еквівалентно 96 959 грн. 79 коп. - прострочена заборгованість за відсотками; 15 571 грн. 56 коп. - заборгованість за комісійною винагородою; 150 830 грн. 81 коп. - пеня за простроченою заборгованістю за кредитом, відсотками, комісійною винагородою за період з 06.06.2012 року по 07.06.2015 року) (а.с.8, 9-13). Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини 3 статті 88 ЦПК України. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відтак, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3 654 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 6, 526, 527, 530, 627, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 24, 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Закону України "Про заставу", з урахуванням Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»,

Outcome: partial