Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредитному договору , в якому зазначив, що відповідно до умов кредитного договору №б/н від 11.01.2011 року укладеного між банком та [PERSON]М, перший надав останній кредит в сумі 8000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак відповідач не виконує взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків і станом на 30.08.2016 року має заборгованість перед позивачем в сумі 14 754 гривні 73 копійки, яку в добровільному порядку сплатити не бажає, що спонукало ПАТ КБ "ПРИВАТ БАНК" звернутися до суду з відповідним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без його участі, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, поважних причин своєї неявки, заперечень проти позову та заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надала . Представник відповідача в судовому засіданні заявлені вимоги визнав частково. Зокрема не визнав вимоги про стягнення штрафів та пені, нарахованої за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень, вважаючи, що нарахуванням вказаних сум позивач застосовує подвійну відповідальність за одне і те ж порушення зобов'язання . Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини: Відповідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Частина 1 ст. 207 ЦК України встановлює, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Стаття 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Із анкети-заяви [PERSON] про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 11.01.2011 року, встановлено, що позичальник погодився, що ця заява разом з " Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами банку" складає між ним та банком договір. Із вказаними вище документами [PERSON] ознайомилася і погодилася. Зазначена заява скріплена підписом позичальника (а.с.8). Таким чином, під час укладення договору від 11.01.2011 року були дотримані вимоги як частини 1, так і частини 2 ст. 207 ЦК України, оскільки всі умови договору викладені у письмовій формі на паперових носіях, а сам договір скріплений підписами обох сторін. Згідно пункту 2.1.1.2.3 умов сторони погодилися , що після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк здійснює перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає банку право у будь- який момент змінити (зменшити, збільшити анулювати) кредитний ліміт. Також згідно пункту 2.1.1.2.4 умов, сторони погодилися, що підписання даного договору є прямою та безумовною згодою клієнта стосовно прийняття будь якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п.2.1.1.7.6 умов при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів клієнт зобовязаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Відповідно до п. 1.1.5.23 умов, у разі порушення клієнтом встановленого законом зобов'язання з повернення належним чином зарахованих коштів клієнт платить банку пеню в розмірі 0,1 відсотка від суми простроченого платежу за кожний день. Згідно п. 2.1.1.12.10 умов, банк має право вимагати достроковго виконання зобов'язань в цілому або у встановлений банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором. Отже, доведеним є факт, що 11.01.2011 року між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] укладений кредитний договір № б/н., згідно з яким остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та комісії за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти [PERSON] від 07.09.2016 року , встановлено, що 28.03.2011 року відбувся старт карткового рахунку. 11.04.2011 року відбулася зміна (встановлення) кредитного ліміту до 300 гривень. 11.04.2011 року відбулася зміна (збільшення ) кредитного ліміту до 500 гривень. 10.05.2011 року відбулася зміна (збільшення) кредитного ліміту до 2000 гривень. 22.06.2011 року відбулася зміна (збільшення) кредитного ліміту до 2400 гривень. 25.07.2011 року відбулася зміна (збільшення) кредитного ліміту до 2900 гривень. 24.08.2011 року відбулася зміна (збільшення ) кредитного ліміту до 3200 гривень. 11.11.2011 року відбулася зміна (збільшення) кредитного ліміту до 3800 гривень. 08.03.2012 року відбулася зміна (збільшення) кредитного ліміту до 8000 гривень. 04.11.2015 року відбулася зміна (зниження) кредитного ліміту до 6320 гривень(а.с.51). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. З розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 11.01.2011 року, встановлено, що станом на 30.08.2016 року заборгованість відповідача перед банком становить 14754 гривні 73 копійки, яка складається із: заборгованості за кредитом у сумі 7973 гривні 70 копійок ; заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 2723 гривні 98 копійок; пені в сумі 5411 гривень 73 копійки ; штрафів у сумі 1178 гривень 80 копійок. Із вказаної заборгованості погашено 2533 гривні 48 копійок ( а.с.50 ). Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача,в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, заборгованості за відсотками та пені ґрунтуються на нормах чинного цивільного законодавства та кредитного договору, оскільки [PERSON] не виконує взяті на себе зобовязання згідно з умовами договору, щодо своєчасного повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. Отже позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, заборгованості за відсотками та пені на загальну суму 13575 гривень 93 копійки слід задовольнити у повному обсязі . Вирішуючи вимоги в частині стягнення з відповідача штрафів суд виходить з наступного : Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою ( штрафом, пенею ) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання . Таким чином пеня та штраф не є окремими видами штрафних санкцій, а є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а тому банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобовязання ( прострочення виконання грошового зобовязання ), що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Отже в задоволенні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафів слід відмовити . Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Отже з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 1267 гривень 91 копійка . На підставі викладеного, ст.ст.11,207,526,629,634,638,1054, ЦК України,

Outcome: partial