Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі - ПАТ КБ "Приватбанк") звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 05 грудня 2007 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір №771М-07, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 49800,00 доларів США на строк до 04 грудня 2017 року і зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та і порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язання за договором №771М-07 від 05 грудня 2007 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] був укладений договір поруки. ПАТ КБ "Приватбанк" цілком виконав зобов'язання перед боржником, шляхом надання кредиту, але відповідач своєчасно не надав грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 04 листопада 2015 року складає 129191,29 доларів США, що за курсом 23,01 відповідно до службового розпорядження НБУ від 04.11.2015 складає 2972691,58 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно суму заборгованості та судові витрати у розмірі 44590,27 грн. 25 травня 2016 року позивач подав до суду уточнену позовну заяву, в якій зменшив розмір позовних вимог, просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість у сумі 76913,83 доларів США, що за курсом 23,01 відповідно до службового розпорядження НБУ від 04.11.2015 складає 1769787,23 грн., та судові витрати. У судове засідання представник позивача ПАТ КБ "Приватбанк" не з'явився, надав заяву з клопотанням розглянути справу у його відсутність, наполягає на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти винесення заочного рішення. У судовому засіданні відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнали, оскільки рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 15 червня 2010 року з них стягнуто заборгованість за кредитним договором №771М-07 від 05 грудня 2007 року станом на 23 березня 2010 року у сумі 52227,45 доларів США і звернуто стягнення на предмет іпотеки - будівлю магазину, розташовану за адресою: Донецька область, м. Дружківка, Новокирпична, 1 шляхом його безпосереднього продажу ПАТ КБ "Приватбанк" конкретному покупцю з наданням ПАТ КБ "Приватбанк" права укладання договору купівлі-продажу будівлі магазинку від імені відповідачів. Вони вважали, що після цього рішення суду їх кредитні зобов'язання припинилися. Відповідачі вважають, що банк неправомірно нарахував їм заборгованість за користування кредитом після цього рішення суду, саме банк винен в тому, що він не реалізував предмет іпотеки і з цієї суми не погасив заборгованість. Просять у задоволенні позову відмовити. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд встановив, що 05 грудня 2007 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір №771М-07, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 49800,00 доларів США на строк до 04 грудня 2017 року зі сплатою 16 % річних і зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та і порядку, встановлених кредитним договором (а.с.13-14). Відповідно до п. 6.1 кредитного договору при порушенні будь-якого з зобов'язань позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Відповідно до ст.526 ЦК України, сторони мають виконувати зобов'язання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідач, укладаючи договір, погодився з зазначеними в ньому умовами. 05 грудня 2007 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов'язується нести солідарну відповідальність перед банком за виконання зобов'язань за кредитним договором 771М-07 від 05 грудня 2007 року, укладеним між банком та [PERSON] (а.с.18). Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Частинами 1, 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідач [PERSON] не виконував умови кредитного договору належним чином. Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 15 червня 2010 року з відповідачів солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором №771М-07 від 05 грудня 2007 року станом на 23 березня 2010 року у сумі 52227,45 доларів США і звернуто стягнення на предмет іпотеки - будівлю магазину, розташовану за адресою: Донецька область, м. Дружківка, Новокирпична, 1 шляхом його безпосереднього продажу ПАТ КБ "Приватбанк" конкретному покупцю з наданням ПАТ КБ "Приватбанк" права укладання договору купівлі-продажу будівлі магазинку від імені відповідачів (а.с.50-55). Відповідно до відповіді Дружківського міського відділу державної виконавчої служби рішення Дружківського міського суду Донецької області від 15 червня 2010 року не виконано. Станом на 04 листопада 2015 року заборгованість за кредитним договором №771М-07 від 05 грудня 2007 року складає 76913,83 доларів США, що за курсом 23,01 відповідно до службового розпорядження НБУ від 04.11.2015 складає 1769787,23 грн., а саме: - сума заборгованості за відсотками - 32846,66 доларів США, що за курсом 23,01 відповідно до службового розпорядження НБУ від 04.11.2015 складає 755 801,65 грн.; - пеня за несвоєчасне виконання кредитних зобов'язань - 44067,17 доларів США, що за курсом 23,01 відповідно до службового розпорядження НБУ від 04.11.2015 складає 1013985,58 грн. Суд не може погодитися з запереченнями відповідачів про безпідставність нарахування позивачем відсотків за користування кредитом та пені. Статтею 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов'язання, а саме: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із статтею 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Тобто вимоги про сплату відповідачами відсотків та пені є такими, що ґрунтуються на законі. Разом з тим, суд звертає увагу на таке. Відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Відповідно до ст. 1 цього Закону період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 р. № 1275-р був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до пункту якого було включено м. Дружківка Донецької області, де зареєстровані відповідачі. На час розгляду справи відсутній Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України, тому суд вважає, що відсутні законні підстави для нарахування пені за прострочення сплати основної суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають, в даному випадку, у м. Дружківці Донецької області. Виходячи з цього, суд вважає, що нарахування позивачем пені після 14 квітня 2014 року є безпідставним, і тому позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню у сумі станом на 14 квітня 2014 року у розмірі 18 381,71 доларів США, що за курсом 23,01 відповідно до службового розпорядження НБУ від 04.11.2015 складає 422 963,15 грн. Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особо, справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. Позивач просив стягнути з відповідачів заборгованість у сумі 76913,83 доларів США, що за курсом 23,01 відповідно до службового розпорядження НБУ від 04.11.2015 складає 1769787,23 грн. З цієї суми підлягає сплаті судовий збір у сумі 26546,81 грн. Пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (67%) з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у сумі 17786,36 грн. по 8893,18 грн. з кожного. В задоволенні решти позову суд вважає за необхідне відмовити.

Outcome: partial