Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

Позивач ПАТ КБ " Приватбанк " звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач звернулася до ПАТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала заяву без номеру від 31.03.2011 року, згідно якої отримала кредит в розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "тарифами банку", які викладені на банківському сайті складає між банком та ним Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.2.1.1.2.3,2.1.1.2.4 Договору на підставі яких відповідач при укладання договору дав свою згоду , щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що заява позичальника разом з запропонованим ПАТ КБ "Приватбанк" умовами та правилами, тарифами складають між ним та банком Кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Видача кредиту стверджується випискою по особовому рахунку. Відповідач не виконав взятих на себе за умовами договору зобов'язань. Заборгованість по кредиту станом на 27.09.2017 року складає 15195,17 грн. із них заборгованість за кредитом 5932, 29 грн.; за відсотками 2727, 73 грн.; заборгованості з пені за користування кредитом в розмірі 5335,38 грн; штраф ( фіксована частина ) 500,00 грн. та штраф (процентна складова) 699,77 грн. В судове засідання представник позивача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності та просив задовольнити позов в повному обсязі . Відповідач в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечувала, вказувала, що дійсно нею було оформлено вказаний договір, однак, умови договору було виконано про що 18.07.2016 р. в ПАТ КБ «№ПриватБанк» їй було видано відповідну довідку та закрито всі рахунки пов'язані з використанням картки № 4149437706279393. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.526,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк . Судом встановлено, що відповідач звернулася до ПАТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала заяву без номеру від 31.03.2011 року, згідно якої отримала кредит в розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом . Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "тарифами банку" , які викладені на банківському сайті складає між банком та ним Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.2.1.1.2.3,2.1.1.2.4 Договору на підставі яких відповідач при укладання договору дав свою згоду , щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що заява позичальника разом з запропонованим ПАТ КБ "Приватбанк" умовами та правилами, тарифами складають між ним та банком Кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Видача кредиту стверджується випискою по особовому рахунку. Відповідач не виконав взятих на себе за умовами договору зобов'язань. Заборгованість по кредиту станом на 27.09.2017 року складає 15195,17 грн. із них заборгованість за кредитом 5932, 29 грн.; за відсотками 2727, 73 грн.; заборгованості з пені за користування кредитом в розмірі 5335,38 грн; штраф (фіксована частина) 500,00 грн. та штраф (процентна складова) 699,77 грн. Відповідно до ст..1054 ЦК України, за Кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові, у розмірі на та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 року (справа № 6-14 цс 14),відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. За положеннями вищевказаних норм суди мають належним чином обґрунтовувати свої рішення. Аналогічна позиція підтримується і практикою Європейського Суду з прав людини, зокрема у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 року, де зазначено про те, що Європейський Суд встановив порушення ст. 6 Конвенції, у тому числі через те, що національні суди не дали відповідь на аргументи заявниці стосовно правдивості показів свідків та дійсності документів, хоча ці докази були визначальними для рішення по справі. Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. На підстав викладеного, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки позивачем відповідно до наданих суду документів виконано умови кредитного договору та того, що вказані документи спростовують докази надані позивачем в обґрунтування заявлених вимог.

Outcome: dismissed