Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) розміром 1,14 умовних кадастрових гектарів у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Вільне» згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) у порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Уточнена позовна заява обґрунтована тим, що [INFO] померла мати позивача, [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 8,0025га., кадастровий номер 2323080400:02:005:0009, цільовим призначенням «Ведення товарного сільськогосподарського виробництва», земельної ділянки площею 6,7006 га., кадастровий номер 2323080400:04:001:0019, цільовим призначенням «Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» та житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . З наявних спадкоємців на спадщину після померлої був її чоловік, батько позивача, [PERSON] та позивач [PERSON] .. Враховуючи, що з часом були втрачені оригінали Державних актів на земельні ділянки та оригінал договору купівлі-продажу житлового будинку, [PERSON] не маючи можливості належним чином оформити право на спадщину в загальному порядку, звернуся до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом про визнання за ним права власності в порядку спадкування. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 16.12.2016 позов [PERSON] був задоволений у повному обсязі та за ним було визнане право власності на земельну ділянку, площею 8,0025 га., кадастровий номер 2323080400:02:005:0009, з цільовим призначенням «Ведення товарного сільськогосподарського виробництва», в порядку спадкування після [PERSON] , померлого [INFO] , земельну ділянку площею 6,7006га., кадастровий номер 2323080400:04:001:0019, з цільовим призначенням «Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», розташованих на землях Астраханської сільської ради Мелітопольського району та домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування після [PERSON] , померлої [INFO] . Зазначеним рішення підтверджуються й вищезазначені обставини. Зараз випадково з`ясувалось, що крім вже оформленого спадкового майна, померла [PERSON] мала право на земельну частку (пай), що підтверджується копією сертифіката на право на земельну частку (пай), серія ЗП №0122131, виданий на ім`я померлої, в тому що їй належить право на земельну частку (пай) розміром 8,86 умовних кадастрових гектарів у землі, яка перебувала у колективної власності КСП «Вільне». Оскільки з часом [PERSON] отримала в натурі земельну ділянку в частині ріллі, площею 6,7006га., кадастровий номер 2323080400:04:001:0019, цільовим призначенням «Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», зараз її право на отримання земельної частки (паю) становіть 1,14 умовних кадастрових гектарів (в частині багаторічних насаджень та в частині пасовищ), про що до вищезазначеного сертифікату внесені відповідні виправлення. За життя померла [PERSON] не реалізувала своє право на 1,14 умовних кадастрових гектарів згідно вищезазначеного сертифікату, а відтак її право успадковане позивачем. [INFO] помер батько позивача, [PERSON] . Внаслідок його смерті відкрилась спадщина, до складу якої, крім іншого, увійшов житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки Астраханської сільської ради №63 від 21.01.2020, померлий [PERSON] був зареєстрований разом з позивачем за вищезазначеною адресою. Для належного оформлення спадщини позивач звернувся до приватного нотаріуса Мелітопольського районного нотаріального округу Шевченко О.В., де при вивченні документів з`ясувалось, що у свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок від 02.10.1996, прізвище власника зазначене як « [PERSON] » (російською мовою), а у свідоцтві про смерть зазначене « [PERSON] » (українською мовою). Крім того, у свідоцтві про народження позивача та в паспорті громадянина України його прізвище значиться як « [PERSON] ». Зазначені розбіжності не дозволяють встановити ступінь споріднення між померлим та позивачем, оскільки з наявних документів неможливе встановити чи дійсно померлий доводиться йому батьком, а також зі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 02.10.1996р., не вбачається, що померлий є власником домоволодіння, про що наведене в роз`ясненні нотаріуса №344/02-14 від 26.06.2020. вищевикладені обставини стали підставою звернення з даним позовом до суду. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його та позивача відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Представник відповідача - Астраханської сільської\~ради Мелітопольського\~району Запорізької\~області у судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за їх відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, встановив наступні факти та відповідні правовідносини. [INFO] померла мати позивача, [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданим 21.01.2016 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Мелітопольському району Мелітопольського міськрайонного управління юстиції у Запорізької області, про що складено відповідний актовий запис за №52 та копією свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого Астраханською сільською радою Мелітопольського району Запорізької області 07.08.1970 /а.с.11,12/. Після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , відкрилась спадщина яка складається із земельної ділянки площею 8,0025 га, кадастровий номер 2323080400:02:005:0009, цільовим призначенням «Ведення товарного сільськогосподарського виробництва», земельної ділянки площею 6,7006 га., кадастровий номер 2323080400:04:001:0019, цільовим призначенням «Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» та житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцем після\~смерті [PERSON] ,\~померлої [INFO] \~був її\~чоловік,\~батько позивача,\~ [PERSON] та\~позивач [PERSON] . Враховуючи, що з часом були втрачені оригінали Державних актів на земельні ділянки та оригінал договору купівлі-продажу житлового будинку, [PERSON] не маючи можливості належним чином оформити право на спадщину в загальному порядку, звернуся до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом про визнання за ним права власності в порядку спадкування. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16.12.2016, позов\~ [PERSON] \~до\~ [PERSON] \~про визнання права власності в порядку спадкування\~задоволено повністю.\~\~Визнано за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на земельну ділянку, площею 8,0025 га, кадастровий номер 2323080400:02:005:0009, цільовим призначенням «Ведення товарного сільськогосподарського виробництва», в порядку спадкування після [PERSON] , померлого [INFO] , земельну ділянку площею 6,7006 га., кадастровий номер 2323080400:04:001:0019, цільовим призначенням «Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», розташованих на землях Астраханської сільської ради Мелітопольського району та домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування після [PERSON] , померлу [INFO] /а.с.13-14/ Вказаним рішенням суду встановлено, що [PERSON] \~після смерті\~ [PERSON] \~в передбачений термін, до нотаріальної контори не звертався та не заявляв про відмову від спадщини, тому згідно ч.3 ст.1268 ЦК України,\~вважається таким, що прийняв спадщину після померлої як спадкоємець першої черги спадкоємців за законом. Відповідно до листа завідуючої Мелітопольської районної державної нотаріальної контори, [PERSON] , вбачається, що після померлої [INFO] [PERSON] спадкова справа в Мелітопольській районній нотаріальній конторі не заводилась. Щодо вимог позивача про визнання за ним права на земельну частку (пай), розміром 1,14 умовних кадастрових гектарів у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Вільне», згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), серія ЗП №0122131, у порядку спадкування після [PERSON] , яка померла [INFO] , суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За відсутності передбачених законом документів, які посвідчують право на земельну частку (пай), це право потребує визнання за судовим рішенням (п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України). Позивач у позовній заяві зазначає, що його мати [PERSON] за життя отримала в натурі земельну ділянку в частині ріллі площею 6,7006 га, кадастровий номер 2323080400:04:001:0019, цільовим призначенням «Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», зараз її право на отримання земельної частки (паю) становіть 1,14 умовних кадастрових гектарів (в частині багаторічних насаджень та в частині пасовищ), про що до вищезазначеного сертифікату внесені відповідні виправлення. Тобто, крім вже оформленого спадкового майна, померла [PERSON] мала право на земельну частку (пай), розміром 1,14 умовних кадастрових гектарів у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Вільне», що підтверджується копією сертифіката на право на земельну частку (пай), серія ЗП №0122131/а.с.15/. За життя померла [PERSON] не реалізувала своє право на 1,14 умовних кадастрових гектарів згідно вищезазначеного сертифікату. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». За змістом положень п. 17 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України та ст. 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" за своєю правовою природою право на земельну частку (пай) є речовим правом вимагати виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки, що за вартістю відповідає частці особи у сільськогосподарських угіддях, переданих у колективну власність відповідної юридичної особи. Згідно з частинами першою та другою статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам надане роз`яснення, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до вимог ч.1, 5, 6 ст. ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Всупереч зазначеному, позивачем не надано суду для дослідження достатніх доказів на підтвердження обставин , якими він обґрунтовує позовні вимоги в цій частині, а саме доказів отримання [PERSON] на підставі зазначеного сертифікату в натурі земельної ділянки в частині ріллі площею 6,7006 га., кадастровий номер 2323080400:04:001:0019, цільовим призначенням «Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», внаслідок чого остання мала право на земельну частку (пай) розміром 1,14 умовних кадастрових гектарів. На підтвердження позовних вимог в цій частині позивачем надано лише копію сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗП №0122131, який містить виправлення у розмірі земельної частки (паю), однак пересвідчитися у дійсності та достовірності вказаних виправлень суд не має можливості, оскільки оригіналу вказаного сертифікату чи будь-яких інших доказів на підтвердження зазначеного факту позивачем не надано. Клопотань про витребування доказів в порядку ст.84 ЦПК України позивачем не заявлено, в разі якщо він не міг самостійно надати докази. Згідно з частиною другою статті 80 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги\~ [PERSON] в частині визнання за ним права на земельну частку (пай) є необґрунтованими, відтак не підлягають задоволенню. Щодо вимог про встановлення факту родинних відносин та встановлення факту належності правовстановлюючого документу,\~судом встановлено\~наступне. [INFO] помер батько позивача, [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданим Мелітопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізької області, про що складено відповідний актовий запис №1707 /а.с.16/. Після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , відкрилась спадщина, до складу якої, крім іншого, ввійшов житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 02.10.1996 /а.с.17/. Згідно довідки Астраханської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області №483 від 29.10.2020, померлий [PERSON] був зареєстрований та постійно мешкав по день смерті - [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Разом з померлим [PERSON] мешкали та були прописані: син [PERSON] , 1970 р.н.; [PERSON] , 1972 р.н., [PERSON] , 1992 р.н.. Для належного оформлення спадщини позивач звернувся до приватного нотаріуса Мелітопольського районного нотаріального округу Шевченко О.В., де при вивченні документів з`ясувалось, що в свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] від 02.10.1996 прізвище власника зазначене як « [PERSON] » (російською мовою), а в свідоцтві про смерть зазначене « [PERSON] » (українською мовою). Крім того, в свідоцтві про народження позивача та в паспорті громадянина України прізвище позивача значиться як « [PERSON] ». Зазначені розбіжності не дозволяють встановити ступінь споріднення між померлим [INFO] [PERSON] та позивачем, оскільки з наявних документів неможливе встановити чи дійсно померлий доводиться йому батьком, а також зі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 02.10.1996, не вбачається, що померлий є власником домоволодіння, про що наведене в роз`ясненні нотаріуса №344/02-14 від 26.06.2020 /а.с.19/. У відповідності з п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспортів. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За правовими позиціями Верховного суду України щодо розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документі, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що у судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В ході судового розгляду знайшов своє підтвердження факт родинних відносин між позивачем та його батьком, а також факт належності правовстановлюючого документу батькові позивача, що підтверджується належними у справі доказами, дослідженими судом, що узгоджуються між собою та з іншими матеріалами цивільної справи. Суд встановив, що встановлення факту родинних відносин та факту належності правовстановлюючого документу для позивача має юридичне значення, оскільки через розбіжність у написанні прізвища позивача та його батька заявник на теперішній час не може оформити спадщину. За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку встановлення факту родинних відносин між особами та факту належності правовстановлюючого документу, і факт родинних відносин та належності правовстановлюючого документу, які просить встановити позивач, підтверджується письмовими матеріалами справи, суд доходить висновку, що вимоги позивача в цій частині є також обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: partial