Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

позивачка [PERSON], звернулась в суд з позовною заявою до відповідача КП «Стрийводоканал» та, уточнивши позовні вимоги, просить скасувати наказ №07 від 27.01.2016 р. про звільнення її по ст. 40 п.1 КЗпП України (у звязку із скороченням штату працівників) з посади диспетчера механічної дільниці КП «Стрийводоканал», поновити її на посаді диспетчера механічної дільниці КП «Стрийводоканал», стягнути з відповідача в її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона працювала диспетчером у Стрийському водоканалі більше 40 років. За час праці до неї жодних претензій та стягнень зі сторони відповідача не було. Роботу виконувала сумлінно. На території водоканалу була скоєна крадіжка, через що директор погрожував скороченням диспетчерів. Сам процес скорочення на підприємстві не відбувався. До 6 лютого 2016 року вона ходила на роботу, про скорочення її ніхто не повідомляв. 06.02.2016 року отримала поштою конверт з відміткою «ПРІОРИТЕТНЕ» від відповідача з трудовою книжкою, хоча жодних заяв про надіслання їй трудової книжки на підприємстві не писала. Оглянувши трудову книжку виявила, що її було звільнено по ст. 40 п. 1 КЗпП України у звязку із скороченням штату працівників. Про скорочення її ніхто не повідомляв. Окрім цього, на її утриманні перебуває син, який є інвалідом з дитинства та студентом Івано-Франківського університету нафти і газу стаціонарної форми навчання, а також непрацюючий чоловік пенсійного віку. Інших працездатних осіб у сімї, окрім неї, немає. У звязку з цим, неодноразово, просила керівництво КП «Стрийводоканал» перевести її на іншу посаду, більш оплачувану, але директор підприємства усно відмовлявся. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали повністю з підстав викладених у позовній заяві, просять позов задовольнити. Представник відповідача КП «Стрийводоканал» [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги заперечив, просить відмовити у задоволенні позову, покликаючись на те, що посилання позивачки на припис статті 43 КЗпІІ України шодо її звільнення за обов'язковою згодою профспілкового комітету є безпідставним, оскільки: -відповідно до пункту 19 постанови від 06.11.1992 року за № 9 Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів", позивач фактично акцентує увагу суду про необхідність першочергового здійснення перевірки наявного проведення процедури скорочення штату працівників. Водночас при цьому стверджує, що «Сам процес скорочення на підприємстві не відбувся». -згідно з приписом частини 3 статті 64 ГК України (Організаційна структура підприємства) підприємство, організація, установа, тобто роботодавець, має право самостійно визначати організаційну структуру, а також встановлювати чисельність працівників і штатний розпис. Отже, за певних обставин роботодавець може будь-коли змінювати чисельність або штат, оскільки нормами законодавства не встановлено щодо цього жодних часових обмежень. Штат працівників - це сукупність посад, установлених штатним розписом підприємства. Тому скорочення штату являє собою зміну штатного розпису за рахунок ліквідації певних посад або зменшення кількості штатних одиниць за певними посадами. При виникненні спору між працівником і роботодавцем, суд не вправі обговорювати питання про доцільність скорочення штату працівників, але перевіряє наявність підстав для звільнення (чи відбулося скорочення штату) та дотримання відповідної процедури скорочення. Факт скорочення штату підтверджується наявністю ряду документів, які вносять зміни в організаційній структурі підприємства (оптимізації виробництва) і. відповідно, підтверджують реалізацію намірів щодо проведення змін, в тому числі і через процедуру скорочення. Наведене відображене у наказах підприємства щодо скорочення дільниці механіка (диспетчерів), окремих посад дільниці очисних споруд, створення виробничо-технічного відділу, розширення юридичної служби та інше. Водночас наказами підтверджуються вимоги дотримання встановленої законодавством процедури звільнення працівників у зв'язку із скороченням штату працівників в контексті частини 1 статті 40 КЗпП України, а саме: трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності може бути розірваним власником або уповноваженим ним органом у випадку зміни організації виробництва і праці та інших випадках, передбачених цією правовою нормою. Копія наказу № 101 від 21.10.2015 р. «Про скорочення штату працівників», в якому відображені підстави скорочення, процедуру її проведення та безпосередньо пунктом 2 вказано, «з 21 грудня 2015 року скоротити посаду диспетчера в кількості 4-х чоловік»; Копія наказу № 07 від 27 січня 2016р. пунктом 1 якого «[PERSON] - диспетчера бази підприємства з 27 січня 2016р. звільнити з роботи по ст. 40 п. 1 КЗ п П України (в зв 'язку із скороченням штату працівників). Витяг з наказу № 08 від 29 січня 2016року: «[PERSON] диспетчера бази підприємства з 30 січня 2016 року звільнити з роботи по ст.40 п. 1 КЗпП України (у зв'язку із скороченням штату працівників). Витяг з наказу № 104 від 21 грудня 2015 року: «[PERSON] диспетчера бази підприємства з 21 грудня 2015 року звільнити з робити по ст.40 п 1 КЗпП України (у звязку із скороченням штату працівників). Копія наказу № 93 від 03 листопада 2015 року: «[PERSON] - диспетчера бази підприємства перевести слюсарем-сантехиіком аварійної служби з 15-59 з 3 листопада 2015 року. Оплата праці згідно штатного розкладу і табелю обліку робочого часу. Копія наказу № 90 від 22 вересня 2015 року « з 01 жовтня 2015 року скоротити посаду пробовідбірника лабораторії каналізації». Копія наказу № 16 від 24 лютого 2016 року про створення виробничо-технічного відділу з 25 лютого 2016р. та юридичного відділу з 01.03.2016 року. Крім наданих документів підтверджуючих, що роботодавець дотримався вимог законодавства, які обумовлюють вивільнення працівників з підстав зміни в організації виробництва і праці на підприємстві (скорочення штату працівників відбулося) також може свідчити укладена комунальним підприємством «Стрийводоканал» угода з Товариством з обмеженою відповідальністю «Сапсан еліт 1» від 21 грудня 2015року договір № 57 з фізичної охорони об'єкта. Персональне (усне) повідомлення [PERSON] про її звільнення у зв'язку із скороченням штату працівників, здійснене начальником виробництва [PERSON] у присутності головного інженера [PERSON] на передодні засідання Ради трудового колективу. Направлене рекомендованим листом по місцю проживання [PERSON] (с.Добряни, Стрийського району, вул. Грушевського 22) попередження про звільнення за вих. № 265/1.5 від 21.10.2015р. Копія протоколу № 8 засідання ради трудового колективу КП "Стрийводоканал" від 21.10.2015р. в п.6 порядку денного якого зазначено про розпочату роботу скорочення посад диспетчерів і на якому була присутня [PERSON]. про що свідчить її підпис в протоколі. Позивач покликається на невиконання припису статті 42 КЗпІІ України в частині недотримання переважного права на залишення на роботі при вивільнені працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці При звільненні за пунктом 1 статті 40 КЗпП діють згадані переваги на залишення на роботі по відношенню до кола працівників, серед яких визначаються особи, які мають таке переважне право на залишення на роботі, і працівники, які не мають таких переваг, а тому підлягають звільненню В конкретній ситуації до цього кола входять всі працівники, що займають таку посаду (диспетчера) і виконують таку ж роботу на підприємстві, а не тільки тих. хто працює в структурному підрозділі, в якому виконував роботу чи обіймав посаду працівник, який підлягав звільненню. Наведе означає, що на підприємстві згідно штатного розпису працювало всього чотири диспетчери бази підприємства, троє з яких були звільнені за пунктом 1 статті 40 КЗпП ([PERSON], [PERSON] 51.Д. та [PERSON]В.), а четвертий диспетчер [PERSON].- переведений слюсарем-еантехніком аварійної служби 15-59 (наказ № 93 від 03.11.2015р.- арк.-5). Отже перелічені диспетчери являли собою усе коло осіб на підприємстві, які займали таку ж посаду і виконувати одну- роботу. Тому вимога на застосовування переважного права на залишенні на роботі по суті своїм не могла бути застосована при здійсненні процедури скорочення з підстав вищенаведеного. Твердження позивача про недотримання припису статті 43 КЗпП щодо розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації (проф\-спілкового представника). Порушення порядку отримання згоди на звільнення не являється достатньою підставою для поновлення працівника на роботі. Якщо трудовий договір був розірваний із працівником без звернення до профспілки, то суд зупиняє провадження в справі, запитує згоди профспілки і у випадках після її одержання або відмови в наданні згоди на звільнення працівника, розглядає спір по суті. Дана стаття сформульована як норма прямої дії. яка не допускає встановлення підзаконними актами додаткових випадків, коли розірвання трудового договору з ініціативи власника вимагає безпосередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації. В свою чергу статутом професійної спілки може бути передбачено, що за певних умов у первинній профспілковій організації (профспілковій організації підприємства) може не створюватись виборний профспілковий орган, а обирається профспілковий представник, який наділяється повноваженнями давати згоду на звільнення працівників, що є членами цієї профспілкової організації чи профспілки. Таким чином Кодекс законів про працю України не містить правових норм, які безпосередньо регулюють правову процедуру розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця за умов відсутності на підприємстві первинної профспілкової організації. Разом з тим. частиною 1 статті 43-1 КЗпП передбачені окремі випадки, коли розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу проводяться без попередньої згоди первинної профспілкової організації (профспілкового представника), а саме: звільнення працівника, який не є членом первинної профспілкової організації що діє на підприємстві, в установі, організації: звільнення з підприємства, установи, організації, де немає первинної профспілкової організації: та інші передбачені законодавством випадки. За умов відсутності на підприємстві профспілкової організа\-ції. слід посилатись на главу 2 (Колективний договір) Кодексу законів про працю України, яка передбачає укладення, на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою врегулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодженням інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів. "Колективний договір комунального підприємства "Стрийводоканал зареєстрований Стрийською міською Радою за № 34-КД 27 грудня 2007 року і встановлює зобов'язання між адміністрацією та вибраною радою трудового колективу (РІК). Розділ 4 «Забезпечення зайнятості колективного договору відображає взаємозобов'язання сторін, які охоплюють питання скорочення чисельності або штату працівників та з врахуванням яких відбувалось скорочення. Відповідність дій роботодавця з умовами договірних зобов'язань, відображених у згаданому колективному договорі, підтверджується вищезгаданим наказом № 101 від 21.10.2015р. «Про скорочення штату працівників» пунктом № 4 якого вказано інспектору з кадрів [PERSON] у порядку встановленому чинним трудовим законодавством повідомити працівників про майбутнє звільнення за скороченням штату та довести до відома органів служби зайнятості та ради трудового колективу дані про наступне вивільнення працівників. Виконання пункту 4 наказу підтверджується надісланим по місцю проживання позивача попередженням та протоколом №8 від 21.10.2015р. ради трудового колективу КП "Стрийводоканал" На підприємстві згідно штатного розпису працювало всього чотири диспетчери бази підприємства, троє з яких були звільнені за пунктом 1 ст. 40 КЗпПУ ([PERSON], [PERSON], [PERSON]В.), а четвертий диспетчер [PERSON] переведений слюсарем-сантехніком аварійної служби 15-59 (наказ № 93 від 03.11.2015 року). Отже, перелічені диспетчери являли собою усе коло осіб на підприємстві, які займали таку ж посаду і виконували одну роботу, тому вимога на застосування переважного права на залишення на роботі по своїй суті не могла бути застосована при здійсненні процедури скорочення. Крім цього, повідомив, що на підприємстві немає первинної профспілкової організації, тому звільнення [PERSON] було проведено з ініціативи уповноваженого органу без попередньої згоди первинної профспілкової організації. Вважає, позовні вимоги безпідставними та голослівними, такими, що спростовуються наведеними у запереченні проти позову матеріально-правовими і процесуально-правовими нормами, а також доповненням до заперечення на позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, представника відповідача свідків та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що на раді трудового колективу розглядалось питання щодо скорочення чотирьох посад диспетчерів. [PERSON] відмовилась від отримання повідомлення про скорочення штату. На той час було шість вакантних посад. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що був присутній на раді трудового колективу, де розглядалось питання щодо скорочення чотирьох посад диспетчерів. По закінченню ради [PERSON] була усно попереджена про скорочення і її було повідомлено про наявність вакантних посад. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] була усно попереджена про скорочення, однак рішення ради про скорочення її посади не приймалось. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що 21.10.2015 року питання скорочення посад диспетчерів на засіданні ради трудового колективу не обговорювалось. [PERSON] була усно попереджена про скорочення, однак рішення ради про скорочення її посади не приймалось. Позивачка може працювати на посаді пробовідбірника, оператором на решітках та на відстійниках. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона видала наказ на скорочення посад чотирьох диспетчерів. [PERSON] особисто в той день не повідомила, особисто відправила їй копію наказу про звільнення її з посади у звязку із скороченням штату працівників. 23-24.10.2015 року [PERSON] вакансій не пропонувала хоча вони були в наявності. В судовому засіданні встановлено, що згідно записів у трудовій книжці серії БТ-І № 0445744 від 20.12.1975 року, [PERSON], 27.01.2016 року звільнена з роботи по п. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку із скороченням штату працівників (наказ № 07 від 27.01.2016 року). Син [PERSON] [PERSON] є інвалідом дитинства, що підтверджується довідкою Стрийської центральної районної лікарні від 18.01.2016 року. Згідно довідки Добрянської сільської ради № 289 від 17.05.2016 року [PERSON], [INFO], навчається в Івано-Франківському національному технічному університеті нафти і газу на денній формі навчання та знаходиться на утриманні матері [PERSON] Чоловік [PERSON] - [PERSON], про що свідчить свідоцтво про шлюб серії 1-СГ № 070244 від 14.09.2007 року, був 05.12.2013 року звільнений з роботи за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію за віком (наказ № 386-к від 26.11.2013 року), та є ветераном праці, що стверджується посвідченням серії Ж № 165955 від 12.03.2014 року. Згідно довідки про заробітну плату, виданої КП «Стрийводоканал», середня зарплата [PERSON] становить 117,65 грн. за день. Згідно довідки про доходи загальна сума доходу [PERSON] за період з 01.07.2015 року по 31.12.2015 року становить 20701 грн. 48 коп. Відповідно до довідки Стрийської центральної районної лікарні від 29.03.2016 року [PERSON] з 2010 року по 2016 рік групи інвалідності не отримувала. Позивачка перебуває на обліку в Стрийському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Львівської області як отримувач пенсії (відповідь на запит Стрийського обєднаного управління ПФУ Львівської області № 3435/03-37 від 19.04.2016 року), та отримує пенсію за віком при повному стажі, всього за період з 01.10.2015 року по 01.03.2016 року її дохід становив 9026,22 грн., що підтверджується довідкою № 3909/02-23 від 20.04.2016 року. Відповідно до наказу № 101 від 21.10.2015 року проведено реорганізацію в роботі дільниці начальника виробництва КП «Стрийводокал» [PERSON], з 21.12.2015 року скорочено посаду диспетчера в кількості 4 чол. Інспектора з кадрів [PERSON], у порядку встановленому чинним трудовим законодавством, зобовязано повідомити працівників про майбутнє звільнення за скороченням штату. Згідно попередження КП «Стрийводоканал» № 265/15 від 21.10.2015 року [PERSON] попереджено про майбутнє звільнення з займаної посади. Відповідно до наказу № 07 від 27.01.2016 року позивачку диспетчера бази підприємства з 27.01.2016 року звільнено з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку із скороченням штату працівників. У відповідність до ч. 1 ст. 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Законодавство про працю складається з Кодексу України про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього (ст. 4 КЗпП України). Держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи (ч. 6 ст. 5-1 КЗпП України). На підставі ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Пунктом 3 ст. 49-2 КЗпП України передбачено, що одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до ст. 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників. У відповідності до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Постановою № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» Пленум Верховного Суду України в ч. 1 «звернув увагу на необхідність неухильного додержання при розгляді трудових спорів Конституції України, КЗпП і інших актів законодавства України. Діяльність судів по розгляду справ цієї категорії повинна спрямовуватися на всемірну охорону конституційного права кожного на працю, яке включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується, а також на охорону прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій, на зміцнення трудової та виробничої дисципліни, на виховання працівників у дусі свідомого й сумлінного ставлення до праці». Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, зазначених у п. 19 Постанови від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (з наступними змінами та доповненнями), розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобовязані зясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва та праці, зокрема ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва та праці, про те що працівник відмовився від переведення на іншу роботу, або що власник чи уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення. Таким чином судом встановлено, що на підставі наказу № 07 від 27.01.2016 року позивачку диспетчера бази підприємства з 27.01.2016 року звільнено з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку із скороченням штату працівників. Відповідачем не додержано норм законодавства, що регулюють вивільнення працівників. В матеріалах справи відсутні докази, того, що позивачка відмовилася від переведення на іншу роботу, або що власник чи уповноважений ним орган не мав можливості перевести [PERSON] за її згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, і такі докази в судовому засіданні не здобуті, оскільки на момент її вивільнення в КП «Стрийводоканал» була вакантна посада оператора на відстійниках, яку вона могла б виконувати. Крім того, відповідачем не доведено отримання позивачкою попередження про майбутнє звільнення з займаної посади. За таких обставин, позовні вимоги щодо скасування наказу № 07 від 27.01.2016 року є обґрунтованими. Крім того, підлягає до задоволенню вимога позивача про стягнення середньомісячного заробітку за весь час вимушеного прогулу, оскільки така ґрунтується на законних підставах - ст. 235 ч. 2 КЗпП України. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» і Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМ України № 100 від 08.02.2006 року з наступними змінами, згідно до якого заробітна плата за час вимушеного прогулу обчислюється виходячи з виплат за два місяці, що передували звільненню. Суд, виходячи із наданої довідки про заробітну плату [PERSON]. вважає, що необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки середню зарплату за весь час вимушеного прогулу з 27.01.2016 року по 27.09.2016 року в сумі 27123 грн. 33 коп. Судові витрати по справі покласти на відповідача, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved