Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , у якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №DNH4KP40040873 від 29.03.2006 року в розмірі 11376,75 грн. В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до укладеного договору №DNH4KP40040873 від 29.03.2006, відповідач отримав кредит у розмірі 2559,69 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення умов договору відповідач свої зобов'язання не виконав, та, у зв'язку з чим, утворилась заборгованість, яка станом на 28.10.2014 року складає 21027,96 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 29.03.2006 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений договір №DNH4KP40040873, згідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 2559,69 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач, як було встановлено в судовому засіданні зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим, станом на 28.10.2014 року має заборгованість у сумі 21027,96 грн., яка складається з: 2531,71 грн. заборгованість за кредитом; 7371,91 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 11124,34 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04.11.2010 року, позов ПАТ Комерційний Банк "ПриватБанк" до [PERSON] задоволений, з [PERSON] стягнуто суму заборгованості за кредитним договором №DNH4KP40040873 від 29.03.2006 року в розмірі 10669,15 грн., яка скаладається з 2531,71 грн. заборгованість за кредитом; 4683,23 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3454,21 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Також, з [PERSON] було стягнуто штрафні санкції у розмірі 1033,46 грн. (500,00 грн. штраф (фіксована частина); 533,46 грн. штраф (процентна складова). Отже, з урахуванням суми заборгованості стягнутої за вищезазначеним рішенням суду, станом на 28.10.2014 року [PERSON] має заборгованість у сумі 10358,81 грн. Відповідно до пункту 5.3. Умов та правил надання банківських послуг, за порушення своїх зобов'язань [PERSON] були нараховані штрафні санкції у розмірі 1017,94 грн. (500,00 грн. штраф (фіксована частина); 517,94 грн. штраф (процентна складова). Підстав не довіряти розрахунку позивача у суду немає. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1048 ЦК України проценти за договором кредиту є платою за користування грошовими коштами та є частиною поняття "кредиту". Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі ч. 1 ст. 526 зазначеного Кодексу, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема спата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України, виконання зобов'язання забезпечується, зокрема неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Виходячи з аналізу зазначених статей, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Пенею ж є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, тобто встановлює певні юридичні наслідки у вигляді обов'язку сплатити певну суму, яка залежить не тільки від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання, а й від часу такого невиконання. Тобто, пеня та штраф є видами відповідальності за різні порушення зобов'язань боржником. Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настання самого факту порушення зобов'язання. Приписами ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову та вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість за договором №DNH4KP40040873 від 29.03.2006 року у загальній сумі 11376,75 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 197 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved