Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

Позивач Виконавчий комітет Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування, в інтересах малолітнього [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, посилаючись на те, що малолітній [PERSON], [INFO], проживає разом із бабусею [PERSON], за адресою [ADDRESS]. Батько дитини - [PERSON], рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівців від 01.10.2013 року позбавлений батьківських прав по відношенню до малолітнього сина. Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 03.10.2012 року відповідачка [PERSON] була засуджена за ст. 307 ч.2 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України (з конфіскацією майна). На період перебування матері в місцях позбавлення волі над малолітнім [PERSON] була встановлена опіка [PERSON] 03.02.2015 року [PERSON] була звільнена з місць позбавлення волі відповідно до довідки про звільнення від 03.02.2015 року, після чого звернулась із заявою щодо повернення їй дитини для подальшого виховання. З моменту прийняття рішення про повернення малолітнього сина на виховання відповідачка [PERSON] дитину фактично не забрала, зняла з реєстрації малолітнього [PERSON] в житловому приміщенні за адресою [ADDRESS], продала квартиру без погодження із органом опіки та піклуванням та не забезпечила збереження житлових прав дитини. На даний час дитина проживає без реєстрації в м. Чернівцях. Відповідно до пояснень [PERSON] від 12.04.2016 року [PERSON] з липня 2015 року не цікавиться життям та здоров'ям дитини, не відвідує його, ні фізично, ні матеріально не допомагає, не виявляє бажання забрати малолітнього сина на виховання, який проживає разом із бабусею з грудня 2010 року. Будь-які спроби зв'язатися із [PERSON] безуспішні, остання не йде на контакт і місце перебування її невідоме. Згідно інформації Чернівецького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 22.02.2016 року №208/10 в ході здійснення соціального супроводу [PERSON] на контакт із працівниками Центру йшла неохоче, рекомендації соціального працівника ігнорувала. З 29.09.2015 року по даний час фактично припинила спілкування із соціальним працівником, на телефонні дзвінки не відповідає. За адресою проживання надсилались листи з проханням з'явитись, проте [PERSON] на призначені зустрічі не з'являється, телефонні дзвінки ігнорує. Відповідно до листа дошкільного навчального закладу №52 комбінованого типу від 29.01.2016 року [PERSON] сином не цікавилась, в садочку жодного разу не з'являлась. Згідно листа Шевченківського ВП Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області від 22.03.2016 року [PERSON] в телефонній розмові повідомила, що вона поїхала у м. Харків, а дитину залишила бабусі [PERSON] Під час перевірки було встановлено, що відповідачка [PERSON] протягом тривалого часу за адресою [ADDRESS] не проживає. Відповідачка неодноразово попереджалась про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків, життям і здоров'ям сина не цікавиться, не піклується про фізичний та духовний розвиток, навчання, майбутнє малолітньої дитини, фактично самоусунулась від виховання сина. Дане питання розглянуте на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 25.05.2016 року, в результаті чого прийнято рішення щодо надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки щодо її дитини у зв'язку із тим, що вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по її вихованню. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.ст.166, 180 СК України батьки не звільняються від обов'язку щодо утримання дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у грошовій сумі. Оскільки відповідачка має нерегулярний, мінливий дохід, тому необхідно стягнути з неї аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі. А тому просив позбавити відповідачку батьківських прав та стягнути з неї аліменти на утримання малолітнього [PERSON] в розмірі 500 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для потреб дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача в судове засідання не з'явився, звернувся з письмовою заявою, в якій просив суд справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти заочного розгляду справи. Третя особа в судове засідання не з'явилась, звернулась з письмовою заявою, в якій просила суд справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена завчасно, про поважні причини неявки суд не повідомила. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відносно цих вимог закону судом встановлено, що батьками малолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, копією рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 28.09.2010 року та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) (а.с.36,34,40). Малолітній [PERSON] проживає разом із бабусею [PERSON], за адресою [ADDRESS]. Батько дитини - [PERSON], рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівців від 01.10.2013 року позбавлений батьківських прав по відношенню до малолітнього сина (а.с.29-32). Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 03.10.2012 року відповідачка [PERSON] була засуджена за ст. 307 ч.2 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На період перебування матері в місцях позбавлення волі над малолітнім [PERSON] була встановлена опіка [PERSON] 03.02.2015 року [PERSON] була звільнена з місць позбавлення волі відповідно до довідки про звільнення від 03.02.2015 року (а.с.27), після чого звернулась із заявою щодо повернення їй дитини для подальшого виховання (а.с.23). З моменту прийняття рішення про повернення малолітнього сина на виховання відповідачка [PERSON] дитину фактично не забрала, зняла з реєстрації малолітнього [PERSON] в житловому приміщенні за адресою [ADDRESS], продала квартиру без погодження із органом опіки та піклуванням та не забезпечила збереження житлових прав дитини. На даний час дитина проживає без реєстрації в м. Чернівцях. Відповідно до листа дошкільного навчального закладу №52 комбінованого типу від 29.01.2016 року [PERSON] сином не цікавилась, в садочку жодного разу не з'являлась (а.с.11). Таким чином, суд вважає достовірно встановленим, що відповідачка [PERSON] безпідставно ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню свого сина [PERSON], не піклується про його здоров'я, фізичний, моральний та духовний розвиток, матеріально не утримує його, а тому її належить позбавити батьківських прав по відношенню до дитини, задовольнивши в цій частині позовні вимоги. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.ст.166, 180, 182, 184 ч. СК України батьки не звільняються від обов'язку щодо утримання дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відносно цих вимог закону судом встановлено, що відповідачка працездатна, однак офіційно не працює, доказів цього суду не надано, отримує нерегулярний, мінливий дохід, здорова, тому відповідно до вимог закону повинна утримувати свою дитину, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідачки [PERSON] належить стягнути аліменти на утримання її сина [PERSON] в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, задовольнивши в цій частині позовні вимоги. Оскільки при зверненні з даним позовом до суду позивач був звільнений від сплати судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. за позовними вимогами про позбавлення батьківських прав та в розмірі 551 грн. 20 коп. за позовними вимогами про стягнення аліментів, а позовні вимоги задоволено, то суд вважає, що згідно вимог ст.88 ч.3 ЦПК України ці витрати належить стягнути з відповідачки на користь Державного бюджету України. На підставі викладеного, ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст.150, 157, 164, 165, 180, 181, 182, 183, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" та

Outcome: approved