Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

У зв'язку з тим, що позивачка є дружиною [PERSON], та матір'ю їхніх спільних дітей: сина - [PERSON] та дочки - [PERSON], внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 16 грудня 2015 року приблизно о 20-00 годині по вул.Млинівській у с.Дядьковичі Рівненського району Рівненської області, під час якої [PERSON], керуючи автомобілем марки "Volkswagen Caddy", державний реєстраційний номер [NUMBER], допустив наїзд на пішохода [PERSON], внаслідок чого останній загинув на місці, на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" відповідно до договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ 5477188, позивачка своєчасно подала до страхової компанії всі необхідні документи для виплати страхового відшкодування, однак жодного відшкодування ні вона, ні її діти не отримали, позивачка звернулася з позовом до суду і просить стягнути із ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" на її користь в інтересах неповнолітніх дітей страхове відшкодування в сумі по 50000 грн. 00 коп. на кожного, та із [PERSON] на її користь моральну шкоду в інтересах неповнолітніх дітей та особисто її по 200000 грн. 00 коп. кожному та на її користь різницю між шкодою та страховим відшкодуванням: в інтересах неповнолітньої дочки в сумі 291731 грн. 00 коп., а в інтересах неповнолітнього сина в сумі 181040 грн. 00 коп. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, пояснила, що чоловік їздив в Чехію на заробітки, отримував 900-1000 доларів США заробітної плати в місяць, з яких вона частину витрачала на харчування та на проживання. Працював чоловік в Чехії періодично і неофіційно, так як їздив туди до своїх сестри і брата і роботу шукав самостійно. Втратити чоловіка і пережити це було дуже важко, так як вони втратили батька і чоловіка. Також повідомила, що сама вона працює, має дохід. Отримує 1000 грн. 00 коп. на меншу дочку до досягнення нею чотирьох років. Їй соціальна допомога не виходить. Зазначила, що у призначенні пенсії по втраті годувальника їй відмовили, так як у померлого чоловіка не було стажу, адже чоловік в Україні взагалі не працював. Крім того, пояснила суду, що [PERSON] на другий день після смерті чоловіка дав їй 10000 грн., які вони витратили на похорон. Потім він приїздив на коляди, привозив дітям подарунки. Чи був чоловік в нетверезому стані, їй не відомо. Зазначила, що зі страхової компанії не отримала нічого, хоча подала всі необхідні документи. В останнє судове засідання позивачка подала заяву, в якій, у зв'язку із бажанням відповідача [PERSON] добровільно задоволити позовні вимоги, відмовилася від вимоги про стягнення із [PERSON] шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки. Представник позивача, адвокат [PERSON], в судовому засіданні пояснив, що позов подається до відповідача, як до власника джерела підвищеної небезпеки, а отже результати розгляду кримінальної справи, щодо даного ДТП їх не цікавлять. Розрахунок сум відшкодування зроблений відповідно до прожиткового мінімуму. Мотивація позову - стягнення шкоди з власника джерела підвищеної небезпеки. Звернув увагу, що Постановою Пленуму ВСС України роз'яснено, що закриття провадження у кримінальній справі, не є підставою для звільнення від цивільно-правової відповідальності. Щодо заперечення страхової компанії, то страховик зобов'язаний був переконатися, що це страховий випадок і виплатити страхове відшкодування. Страховій компанії позивачка добровільно надала всі необхідні документи, але жодних виплат страховою компанією не здійснено. Пояснив також, що розрахунки зроблені на момент подачі позову і збільшувати розмір позовних вимог позивачка не буде. Мотивацію в позові підтримує, та з урахуванням поданої заяви позивачки, про зміну позовних вимог, просить стягнути з страхової компанії по 50000 грн. 00 коп. на кожну дитину, від позовних вимог щодо стягнення відшкодування завданої шкоди з [PERSON] відмовляється. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, мотивуючи це тим, що не вважає себе винним у скоєнні ДТП, хоча погоджується, що автомобіль належить йому, він був учасником цього ДТП, на момент скоєння ДТП перебував за кермом автомобіля, внаслідок ДТП загинув [PERSON] і він не відмовляється допомогти позивачці. Після ДТП допоміг сім'ї померлого, дав 10000 грн. 00 коп. на похорон. Одного разу приїздив до дітей і привозив подарунки. Зазначив, що він працює водієм автомобілю "КАМАЗ" у ПСП "Злагода", їздить у відрядження. В сезон отримує заробітну плату 5-6 тисяч гривень, а якщо не сезон 2-3 тисячі гривень. Зазначив, що згідний на обговорення питання для врегулювання спору. Проти стягнення зі страхової компанії страхового відшкодування не заперечує, так як його цивільно-правова відповідальність була застрахована. Представник відповідача [PERSON], адвокат [PERSON], подав до суду заперечення, в якому посилається на те, що в ході досудового слідства встановлено, що груба необережність [PERSON] призвела до виникнення ДТП, а в діях [PERSON] відсутній склад злочину, передбачений ст.286 КК України. Згідно ч.2 ст.1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Водночас зазначає, що згідно ст.1200 ЦК України, відшкодування шкоди у разі смерті потерпілого мають право непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого народжена після його смерті, проте позивачкою не доведено, що потерпілий утримував родину, та не виключено, що саме він був на утриманні родини. Також зазначив, що згідно ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відповідальність несуть страховики, отже належним відповідачем у даній справі має бути Страхова компанія "ПЗУ Україна". Виходячи з цього, у задоволенні позовних вимог позивачки до [PERSON] просить відмовити. В судовому засіданні підтримав позицію відповідача і позицію, викладену в запереченні, та просить суд стягнути страхове відшкодування зі страхової компанії, та зняти арешт з автомобіля марки "Volkswagen Caddy", державний реєстраційний номер [NUMBER], накладений ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 26 січня 2017 року та який належить на праві власності відповідачу [PERSON] Представник відповідача ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" Антонюк А.О. подав до суду клопотання про слухання справи у його відсутності і просить врахувати надані ним заперечення, в якому зазначив, що згідно п.27.3 ст.27 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. ПрАТ "СК ПЗУ Україна" погоджується сплатити за відшкодування моральної шкоди в сумі 16536,00 грн., яка ділиться на чотирьох родичів (дружина, двоє дітей та мама покійного). Щодо відшкодування матеріальної шкоди представник відповідача зазначив, що відповідно до ст.27 вищевказаного Закону право на отримання відшкодування за шкоду, пов'язану із смертю потерпілого, мають особи, які знаходилися на утриманні потерпілого, та особи, які взяли на себе витрати з поховання. ПрАТ "СК "ПЗУ Україна" погоджується на виплату на поховання в розмірі 5740 грн. Таким чином, представник відповідача визнав позов частково. Заслухавши пояснення сторін і їх представників, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 16 грудня 2015 року, приблизно о 20-00 годині, [PERSON], керуючи автомобілем марки "Volkswagen Caddy", реєстраційний номер [NUMBER], рухався по проїзній частині вул.Млинівської, що в с.Дядьковичі Рівненського району Рівненської області, зі сторони смт.Млинів у напрямку м.Рівне, і допустив наїзд на пішохода [PERSON], [INFO], який є чоловіком відповідачки та батьком їхніх неповнолітніх дітей, сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами, які наявні в матеріалах справи. Автомобіль марки "Volkswagen Caddy", реєстраційний номер [NUMBER], яким здійснено наїзд на [PERSON], належить на праві власності [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] та згідно договору (полісу) АЕ 5477188 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, даний автомобіль був застрахований у ПАТ "Страховій компанії "ПЗУ Україна". Відповідно до даного полісу АЕ 5477188, страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну життю та здоров'ю на одного потерпілого становить 100000 грн. 00 коп. З метою отримання страхового відшкодування позивачка [PERSON] зверталася до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування, однак жодного відшкодування ні вона, ні її діти не отримали. Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Крім того, ст.1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України). Відповідно до ст.27 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик здійснює відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП транспортним засобом, власник якого застрахував свою цивільно-правову відповідальність. У відповідності до цього закону, а саме: - 27.1. - страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди; - 27.2. - страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку; - 27.3. - страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами; - 27.4. - страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Стаття 6 вказаного Закону передбачає, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ч.ч.2 та 3 ст.1200 ЦК України особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Відповідно до роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 8 його постанови від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, що її завдала, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Хоча на даний час кримінальне провадження за фактом даної ДТП знаходиться на стадії розслідування, так як постанова про закриття кримінального провадження скасована, і вироку суду про визнання [PERSON] винним у даному ДТП немає, але сам відповідач не заперечує того факту, що автомобіль належить йому, він був за його кермом під час вказаної ДТП і здійснив наїзд на [PERSON], який загинув, то суд вважає, що завдані позивачці збитки підлягають до відшкодування. Оскільки відповідач [PERSON] відразу після ДТП надав позивачці допомогу в сумі 10000 гривень, під час розгляду справи сторони домовилися про добровільне врегулювання спору між ними, відповідач добровільно відшкодовує завдану шкоду і позивачка подала заяву про відмову від позовних вимог до [PERSON], то суд окремою ухвалою закриває провадження у справі стосовно позовних вимог саме до відповідача [PERSON] Однак, оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована, то із Страхової компанії ПрАТ "СК "ПЗУ Україна", яка застрахувала цивільно-правову відповідальність [PERSON], як власника наземного транспортного засобу, відповідно до страхового полісу серії АЕ № 5477188, і ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю на одного потерпілого становить 100000 грн., враховуючи, що без батька залишилися двоє неповнолітніх дітей, смерть батька принесла позивачці і її дітям душевні страждання та вона змушена прикладати значних зусиль для організації як свого життя, так і життя своїх дітей, суд вважає, що стягненню підлягає страхове відшкодування в сумі 100000,00 грн., як передбачено у полісі, та дана сума має бути відшкодована на утримання двох дітей порівну по 50000 грн., тобто позовна вимога у цій частині підлягає до задоволення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що в наявності є порушення права позивачки [PERSON] та її дітей, за захистом якого спрямоване її звернення до суду, позов є обґрунтованим і доведеним належними доказами, а тому підлягає до задоволення, з урахуванням заяви про відмову від позовних вимог до відповідача [PERSON] В зв'язку з задоволенням позову, відповідно до ст.88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача ПАТ "СК "ПЗУ Україна" судовий збір, від сплати якого позивачка була звільнена при подачі позову.

Outcome: approved