Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

позивачка звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на факт прийняття нею спадщини, а саме: садового будинку, що знаходиться на земельній ділянці [ADDRESS], земельної ділянки площею 0,0520 га, кадастровий номер № 3221885600:34:295:6001 з цільовим призначенням для колективного садівництва, що розташована за тією ж адресою та 1/3 частина квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , після смерті [INFO] її матері [PERSON] . Протягом шести місяців після відкриття спадщини вона фактично вступила в управління і володіння майном, а тому, в зв`язку з тим, що нею пропущено строк для прийняття спадщини, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно. Уточнивши позовні вимоги, представник позивача просив встановити факт прийняття позивачкою спадщини після смерті її матері [PERSON] та визнати за позивачкою право власності на самочинно збудований садовий будинок, що знаходиться на земельній ділянці [ADDRESS], земельну ділянку площею 0,0520 га кадастровий номер № 3221885600:34:295:6001, що розташована за тією ж адресою та 1/3 частину квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом., Представник позивача подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Представник відповідача направив суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечували. Третя особа направила суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,0520 га кадастровий номер 3221885600:34:295:6001 з цільовим призначенням для колективного садівництва, що розташована на території Нижчедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області, СТ "Сучасник". Зазначене підтверджується копією державного акту на право власності на землю серії ІІ-КВ № 1074444 від 11 червня 1999 року. З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13 листопада 2018 року вбачається, що [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,0520 га кадастровий номер 3221885600:34:295:6001, що розташована на території Нижчедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області, СТ "Сучасник". Згідно свідоцтва про право власності на житло від 05 вересня 1996 року [PERSON] належала 1/3 частина квартири [ADDRESS] . Інша частина квартири [ADDRESS] по 1/3 частині належить [PERSON] та [PERSON] кожному. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 21 червня 2018 року. 22 жовтня 2002 року [PERSON] склала заповіт на свою дочку [PERSON] , яким заповіла належні їй садовий будинок, що знаходиться на земельній ділянці [ADDRESS], земельну ділянку площею 0,0520 га кадастровий номер № 3221885600:34:295:6001, що розташована за тією ж адресою та 1/3 частину квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на нерухоме майно, зокрема на земельну ділянку площею 0,0520 га кадастровий номер № 3221885600:34:295:6001, що розташована на території Нижчедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області, СТ "Сучасник" та 1/3 частина квартири [ADDRESS] , грошовий внесок, що знаходиться на зберіганні в Ощадному банку України філія № 8151 м. Вишгорода на рахунку № [NUMBER] та [NUMBER] іменних акцій ВАТ "Вишгородрибгосп" номінальною вартістю 25 копійок кожна, на загальну номінальну вартість 2557 грн. 25 коп.. Спадкоємцями після її смерті стали чоловік [PERSON] та дочка [PERSON] . [PERSON] з 06 квітня 1999 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про укладення шлюбу. [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 29 квітня 2003 року на грошовий внесок, що знаходиться на зберіганні в Ощадному банку України філія № 8151 м. Вишгорода на рахунку № [NUMBER] та свідоцтво про право на спадщину за законом від 14 жовтня 2003 року на 10 229 іменних акцій ВАТ "Вишгородрибгосп" номінальною вартістю 25 копійок кожна, на загальну номінальну вартість 2557 грн. 25 коп. [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] по справі не має. Відповідно до актового запису про смерть №177 від 09 липня 2016 року [PERSON] [INFO] помер. Згідно довідки про склад сім`ї КПЖіКГ Вишгородської міської ради Київської області від 11 грудня 2006 року № 2315 [PERSON] та її син [PERSON] проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки форми 3 Виконавчого комітету Вишгородської міської ради Вишгородського району, Київської області від 04 лютого 2019 року № 396 [PERSON] проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 27 квітня 1973 року. Зазначене стверджується даними технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] . З квитанцій на сплату комунальних послуг встановлено, що [PERSON] сплачує з жовтня 2002 року за послуги з централізованого опалення, за постачання електричної енергії та за водопостачання. З технічного паспорту № 55/19 СТ "Сучасник" встановлено, що садовий будинок, що розташований на земельній ділянці [ADDRESS] є самочинним будівництвом. З книжки садовода вбачається, що [PERSON] є членом садового товариства СТ "Сучасник" та з 2007 року оплачувала членські внескі. Згідно довідок СТ "Сучасник" від 05 грудня 2018 року та 16 жовтня 2019 року [PERSON] є учасником СТ "Сучасник", що знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Нижча Дубечня, з листопада 2002 року, після смерті її матері [PERSON] , яка була первинним членом садового товариства, сплачує членські внески за членство у садовому товаристві, внески за оплату земельного податку та плату за користування електричною енергією. Листом Вишгородської районної державної нотаріальної контори ГТУЮ у Київській області від 06 грудня 2018 року позивачці повідомлено, що вона пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, як установлено вимогами ст. 548 ЦК України 1963 року. Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України 1963 року спадкоємець, який протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, визнається таким, що її прийняв. При цьому, згідно зі ст. 525 ЦК України 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до вимог ст. 531 ЦК України 1963 року до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка заклякається до спадкоємця. Згідно ст. 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Згідно ч. 1 ст. 534 ЦК України 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно ч. 1 ст. 81 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Спадкоємицею на той час стала дочка (позивачка по справі) померлої [PERSON] , яка у відповідності до вимог ст. 549 ЦК України 1963 року протягом шести місяців після відкриття спадщини фактично вступила в управління і володіння згаданою земельною ділянкою та 1/3 частиною вказаної квартири, що підтверджується довідкою форми 3 Виконавчого комітету Вишгородської міської ради Вишгородського району, Київської області 04 лютого 2019 року № 396 та довідками СТ "Сучасник" від 05 грудня 2018 року та 16 жовтня 2019 року. Як вбачається з державного акту на право власності на землю серії ІІ-КВ № 1074444 від 11 червня 1999 року згідно рішення виконкому Нижчедубечанської сільської ради народних депутатів від 12 серпня 1998 року № 27 [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0520 га кадастровий номер № 3221885600:34:295:6001, що розташована на території Нижчедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області, СТ "Сучасник". З роз`яснень даних у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що вирішуючи спори про право приватної власності на майно, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про власність» об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашньогогосподарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки,насадження на земельній ділянці, засобивиробництва, вироблена продукція, транспртні засоби, грошові кошти, акції цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення, набуті з передбачених законом підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Вирішуючи цю справу, суд виходить з того, що у позивачки відсутні умови для видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом, із яким закон пов`язує здійснення права спадкування на нерухоме майно. Разом з тим обставини, що визначаються згаданими документами, встановлено в судовому засіданні, а тому прийнята позивачкою спадщина, за правилами ст. 548 ЦК України 1963 року, вважається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини і з цих підстав за нею слід визнати право власності на успадковане майно. За позивачкою слід визнати право власності на земельну ділянку площею 0,0520 га кадастровий номер № 3221885600:34:295:6001, що розташована на території Нижчедубечанської сільської ради, Садівниче товариство «Сучасник», Вишгородського району, Київської області та 1/3 частину квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що належали за життя [PERSON] , а після її смерті успадковані її дочкою [PERSON] . Відтак позов в частині встановлення цього факту є обґрунтованим і підлягає задоволенню а право власності на вказане майно визнанню. Що стосується вимоги позивачки про визнання права власності на самочинно збудований садовий будинок, то суд зазначає наступне. В свою чергу, відповідно до ст. 376 Цивільного кодексу України та п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) від 30.03.2012 № 6, самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Відповідно до п. 6 вказаної Постанови право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень статті 1218 ЦК та з урахуванням роз`яснень, наданих у пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування". Це майно не є об`єктом права власності, воно не може бути предметом поділу та встановлення порядку користування в судовому порядку; на нього не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, у тому числі продаж його з прилюдних торгів. Встановлено, що садовий будинок, зведено самочинно. Дані про прийняття об`єкта в експлуатацію в справі відсутні. За таких обставин, у задоволенні позову в цій частині відмовити. Таким чином позов слід задовольнити частково. На підставі викладеного і

Outcome: partial