Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

У грудні 2017 року позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі-позивач) звернулося до Шевченківського районного в м. Києві суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 06.09.2015 року в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу автомобіля «Ford Sierra», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], транспортного засобу автомобіля «ВАЗ 21150», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу автомобіля «Range Rover», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 01.12.2015 року визнано відповідача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. В результаті вчинення даного правопорушення відповідачем було завдано матеріальної шкоди власнику автомобіля марки «Range Rover», державний номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON], та було застраховано на момент ДТП у ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», згідно з умовами договору добровільного страхування №28-2840-15-00240 від 25.08.2015 року. 07.09.2015 року страхувальник звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового вішкодування у зв'язку із настанням страхового випадку, надавши всі необхідні документи. Згідно звіту №1409 про оцінку транспортного засобу «Range Rover», державний номерний знак [NUMBER], складеного ТОВ «Асистанська компанія «Українська служба допомоги» 23.09.2015 року, вартість відновлювального ремонту, завданий власнику автомобіля складає 400935,94 грн. Згідно акту огляду транспортного засобу від 08.09.2015, ремонтної калькуляції № ДККА-46535 від 06.10.2015 складеної за допомогою системи Audatex, вартість ремонту автомобіля Range Rover д.р.н. АА7177ІМ, в результаті ДТП, становить 186453,41 грн. Відповідно до страхового акту № ДККА-46535 від 30.10.2015 року та розрахунку до нього сума страхового відшкодування складає 144912,73 грн. Згідно страхового акту № ДККА-46535/1 від 09.02.2016 року та розрахунку до нього сума страхового відшкодування складає 37290,68 грн. На підставі страхових актів № ДККА-46535 від 30.10.2015, № ДККА-46535/1 від 09.02.2016 заяви на виплату страхового відшкодування позивач, виконуючи свої зобов'язання за договором, здійснив відшкодування завданої шкоди внаслідок спірної ДТП шляхом перерахування коштів у сумі 182203,41 грн. згідно платіжного доручення № 19833 від 30.10.2015 на суму 144912,73 грн. та платіжного доручення № 2177 від 09.02.2016 на суму 37290,68 грн. на рахунок [PERSON], без урахування ПДВ. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля «Ford Sierra», державний номерний знак [NUMBER] була застрахована у ТДВ «СК «Київ РЕ» на підставі полісу № АІ/1351670, за яким розмір франшизи 1000,00 грн., ліміт відповідальності страховика за шкоду майну 50000,00 грн. Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.09.2016 року стягнуто з ПАТ "Страхова компанія "Київ РЕ" на користь ПАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" страхове відшкодування у розмірі 49000,00 грн. Різниця між завданою шкодою відповідачем і страховим відшкодуванням страховою компанією відповідача згідно полісу № АІ/1351670 становить: 133203,41 грн., яка має бути сплачена відповідачем. Тому позивач, з урахуванням заяви про описку в позовній заяві, просив стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 133203,41 грн. та судові витрати. 23.02.2018 року представник відповідача звернувся до суду з відзивом на позовну заяву, в якому зазначив, що вважає розрахунки страхового відшкодування невірними, обставини, на які посилається позивач не доведеними та такими, що не відповідають дійсності, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. 15.03.2018 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив до позовної заяви, до якого було додано звіт про оцінку автомобіля від 23.09.2015 року, заяву про виправлення описки в позовній заяві, а саме про вірне зазначення відповідача. 04.04.2018 року представником відповідача подано до суду заперечення на відповідь на відзив. 19.04.2018 року представником позивача подано до суду письмові пояснення до позовної заяви. Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 15 січня 2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Разом з цим учасникам справи було направлено ухвалу суду про відкриття провадження у справі та направлено відповідачу копію позовної заяви з додатками, та встановлено для учасників строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень. Представник позивача про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи - довідка про доставку електронного листа. Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи - рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке відповідач отримав 07.02.2018 року, про що свідчить його підпис. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Відповідно до п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зважаючи на вимоги ст.ст. 19, 274 ЦПК України, суму позову та правовідносини, що виникли між сторонами, суд вирішив провести розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Суд повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.09.2015 року в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу автомобіля «Ford Sierra», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], транспортного засобу автомобіля «ВАЗ 21150», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу автомобіля «Range Rover», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], що підтверджується довідкою №72390789 про дорожньо-транспортну пригоду. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 01.12.2015 року визнано відповідача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Відповідно положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої її ухвалено з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. 25.08.2015 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та [PERSON] було підписано договір добровільного страхування №28-2840-15-00240, за яким предметом договору страхування є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу автомобіля «Range Rover», державний номерний знак [NUMBER]. Згідно звіту №1409 про оцінку транспортного засобу «Range Rover», державний номерний знак [NUMBER], складеного ТОВ «Асистанська компанія «Українська служба допомоги» 23.09.2015 року, вартість відновлювального ремонту, завданий власнику автомобіля складає 400935,94 грн. Згідно акту огляду транспортного засобу від 08.09.2015, ремонтної калькуляції № ДККА-46535 від 06.10.2015 складеної за допомогою системи Audatex, вартість ремонту автомобіля Range Rover д.р.н. АА7177ІМ, в результаті ДТП, становить 186453,41 грн. Відповідно до страхового акту № ДККА-46535 від 30.10.2015 року та розрахунку до нього сума страхового відшкодування складає 144912,73 грн. Згідно страхового акту № ДККА-46535/1 від 09.02.2016 року та розрахунку до нього сума страхового відшкодування складає 37290,68 грн. На підставі страхових актів № ДККА-46535 від 30.10.2015, № ДККА-46535/1 від 09.02.2016, заяви на виплату страхового відшкодування позивач, виконуючи свої зобов'язання за договором, здійснив відшкодування завданої шкоди внаслідок ДТП шляхом перерахування коштів у сумі 182203,41 грн. згідно платіжного доручення № 19833 від 30.10.2015 на суму 144912,73 грн. та платіжного доручення № 2177 від 09.02.2016 на суму 37290,68 грн. на рахунок [PERSON] Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля «Ford Sierra», державний номерний знак [NUMBER] була застрахована у ТДВ «СК «Київ РЕ» на підставі полісу № АІ/1351670, за яким розмір франшизи становив 1000,00 грн., ліміт відповідальності страховика за шкоду майну - 50000,00 грн. Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.09.2016 року стягнуто з ПАТ "Страхова компанія "Київ РЕ" на користь ПАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" страхове відшкодування у розмірі 49000,00 грн. Позивач зазначає, що різниця між завданою шкодою відповідачем і страховим відшкодуванням страховою компанією відповідача згідно полісу № АІ/1351670 становить: 133203,41 грн., яка має бути сплачена відповідачем (182203,41 грн.- 49000,00 грн.=133203,41 грн.). Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Постанова Пленуму Верховного суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" за №6 від 27.03.1992 року із змінами та доповненнями роз'яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіяла, за умови, що дії були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до ст.ст. 1187, 1188 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно п. 3 ст. 20 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Судом встановлено, що завдана відповідачем майнова шкода носить безспірний характер, який породжує факт виникнення цивільно - правових обов'язків, виконання яких покладено на відповідача відповідно до вищенаведених норм чинного законодавства України, які мають загальнообов'язковий характер. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв, ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи вимоги п. 9.2 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ч. 1 ст. 1194 ЦК України, суд приходить до висновку, що різниця між розміром заподіяної шкоди (182203,41 грн.) і розміром страхової суми (49000,00 грн.) становить 133203,41 грн.), які мають бути сплачені відповідачем на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Даючи юридичну оцінку поясненням та наданим доказам, беручи до уваги, що дорожньо-транспортна пригода 06 вересня 2015 року відбулася з вини відповідача, позивачем було сплачено власнику автомобіля, який було пошкоджено, страхове відшкодування у розмірі 182203,41 грн., беручи до уваги, що ПАТ «Страхова компанія «Київ РЕ» на підставі полісу № АІ/1351670, було сплачено на користь позивача відшкодування в межах ліміту, з урахуванням франшизи - 49000,00 грн., різниця між розміром заподіяної шкоди (182203,41 грн.) і розміром страхової суми (49000,00 грн.) становить 133203,41 грн.), які мають бути сплачені відповідачем на користь позивача, тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1998,05 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved