Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство "УкрСиббанк" звернувся 24.06.2015 року в суд з цим позовом, вказуючи, що 14 листопада 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (надалі - Позивач) та [PERSON] (надалі - Відповідач-1), укладено Договір про надання споживчого кредиту №11252144000 (надалі - Кредитний договір). Відповідно до умов кредитного договору Позивач надав Відповідачу 1 кредит (грошові кошти) у сумі 27156,00 дол. США, а Відповідач 1 зобовязався щомісячно повертати кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту (додаток №1 до договору), але у будь - якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 14.11.2027 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.п.1.1, 1.2. кредитного договору). Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17.09.2008 р. були внесені зміни у Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування Банку стало: [PERSON] акціонерне товариство «УкрСиббанк». За користування кредитними коштами відповідач 1 зобовязався сплатити проценти у розмірі 12,9% річних. Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку, та сплачуються у порядку, встановленому договором. Розмір процентної ставки може бути змінений (п.1.3, п.5.2 кредитного договору). Згідно з п.4.1 кредитного договору за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредитом Відповідач 1 сплачує Позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, починаючи з 32 календарного дня. В забезпечення виконання кредитних зобовязань позичальника по вказаному кредитному договору прийнята порука [PERSON] (надалі - Відповідач 2) згідно договору поруки №157929 від 14.11.2007 року. Всупереч умов Кредитного договору Відповідач 1 не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам протягом тривалого часу, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобовязання. Позивач направив відповідачам вимоги про необхідність усунення порушень договору. Відповідачі порушення договору не усунули. Станом на 26.05.2016 року заборгованість за кредитним договором №11252144000 від 14.11.2007 року складає: по кредиту та процентах у розмірі 20474.23 дол. США та по пені у розмірі 12378.61 грн., а саме: 18229.00 дол. США - заборгованість за кредитом, утому числі прострочена заборгованість у розмірі 1243,00 дол. США за строк з 11.08.2014 року по 26.05.2015 року, 2245.23 дол. США заборгованість по процентах, у томі числі прострочена заборгованість у розмірі 2037,52 дол. США за строк з 01.06.2014 року по 30.04.2015 року, 4429.40 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 11.08.2014 року по 26.05.2015 року; 7949.21 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 11.08.2014 року по 26.05.2015 року. Станом на день подачі позову зобовязання щодо погашення вказаної заборгованості не виконуються. ПАТ "УкрСиббанк" просив суд ухвалити рішення про стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (рахунок № 29090000000113 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, код 09807750, місцезнаходження - м. Харків, просп.Московський,60) солідарно з [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], та [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], заборгованість за кредитним договором №11252144000 від 14.11.2007 року по кредиту та процентах у розмірі 20474.23 дол. США та по пені у розмірі 12378.61 грн.; а також стягнути з відповідачів судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 3654,00 грн., а саме по 1827,00 грн. з кожного Представник позивача, за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні підтримав вимоги позову у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], та який зареєстрований на постійне місце проживання за адресою: [INFO], у судове засідання не зявився, був повідомлений про день, час та місце розгляду справи належним чином. Надав письмові заперечення проти позову, де вказував, що перед підписанням договору позивач не надав йому інформацію про умови кредитування, не дав можливості ознайомитись з проектом Договору, не надав інформацію про сукупну вартість кредиту, чим порушив положення закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, визначення ціни договору в іноземній валюті суперечить вимогам законодавства. Також Договір обмежує права відповідача, так як передбачає велику кількість обовязків відповідача і майже відсутність зобовязань позивача. У звязку з вищенаведеним, просив винести рішення після вивчення всіх матеріалів справи. Відповідач [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], та який зареєстрований на постійне місце проживання за адресою: [INFO], у судове засідання не зявився. Представник відповідачів за угодою адвокат [PERSON] у судове засідання не зявився, був повідомлений про день, час та місце розгляду справи належним чином. Надав заяву про перенесення розгляду справи у звязку з тим, що [PERSON] на даний час перебуває за межами території України. Проте, причин та доказів неможливості прибути у судове засідання самого адвоката не надано. Представник позивача, за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти чергового перенесення розгляду справи, у звязку наявністю у відповідачів їх представника, який має всі повноваження на ведення справи та який не зявився до суду без пояснення причин. При цьому вказував на закінчення передбачених ст.157 ЦПК України строків розгляду цієї справи. З урахуванням зазначеного та беручи до уваги те, що провадження у справі відкрито 24.06.2015 року, і на цей час давно скінчились визначені ст.157 ЦПК України строки розгляду цієї справи, суд вважає за неможливе чергове відкладення розгляду справи на іншу дату. Тому розгляд справи завершено у відсутність відповідачів та їх представника. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як вбачається з матеріалів справи, 14 листопада 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого єПАТ "УкрСиббанк") та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11252144000. Відповідно до умов кредитного договору банк надав [PERSON] кредит у сумі 27156,00 дол. США, а останній зобовязався щомісячно повертати кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту (додаток №1 до договору), але у будь - якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 14.11.2027 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.п.1.1, 1.2. кредитного договору). За користування кредитними коштами Відповідач зобовязався сплатити проценти у розмірі 12,9% річних. Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку, та сплачуються у порядку, встановленому договором. Розмір процентної ставки може бути змінений (п.1.3, п.5.2 кредитного договору). Відповідач не заперечує, що вказаний договір він дійсно підписував. Твердження відповідача про те, що кредитні кошти були видані йому у гривні, а не у доларах США не відповідають дійсності. Так, згідно виписки за кредитним договором, кредитні грошові кошти на рахунок відповідача були зараховані саме у доларах США. Здійснення в касі банку валютно - обмінної операції кредитних коштів в іноземній валюті на національну валюту, та зняття коштів в еквіваленті на національну валюту є правом відповідача та не свідчить про нарахування коштів у національній валюті. Також суд не може прийняти до уваги заперечення відповідача, що визначення ціни договору в іноземній валюті суперечить вимогам законодавства, з таких підстав. Якщо в кредитному договорі виконання зобов'язання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (стаття 533 ЦК України), то за наявності хоча б в однієї зі сторін зобов'язання (у банку-отримувача або в ініціатора платежу) індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України (стаття 5 Декрету КМУ Про систему валютного регулювання і валютного контролю), суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. Вказана правова позиція викладена в постанові ВСУ від 10.02.2016 року (справа №6-1680цс15). З дозволу Національного Банку України № 75-3 від 24 грудня 2001 року, виданого Акціонерному комерційному інноваційному банку «УкрСиббанк» вбачається, що АКІБ «УкрСиббанк» має на право здійснювати операції визначені п.п. 1-4 ч. 2 та ч. 4 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (в редакції на час видачі зазначеного дозволу) з додатком, тобто банку надано дозвіл на проведення операцій з валютними цінностями. Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору та визначенні умов договору. Відповідач у запереченнях проти позову посилався на порушення позивачем його прав як споживача щодо ненадання всієї інформації по кредитному договору. Згідно з ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» ( в редакції , чинній на час укладення кредитного договору) договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. Таким чином, за ненадання споживачу інформації, передбаченої статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів», може наставати відповідальність, яка встановлена виключно статями 15, 23 Закону України «Про захист прав споживачів», положення яких не передбачають визнання кредитного договору недійсним. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону, у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються, зокрема, детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача. Вартість кредиту може складатися з: процентів за користування кредитом; комісійної винагороди; інших платежів, які зобов'язаний сплатити Позичальник при отриманні кредиту. Сукупність зазначених платежів становить загальну вартість кредиту. Укладаючи договір, сторона з'ясовує, на яких умовах він укладається, а відтак, з власної ініціативи приймає його умови. [PERSON] Гачаг огли, підписавши Договір про надання споживчого кредиту 11252144000 від 14 листопада 2007 року, погодився з умовами Договору, а тому був обізнаний та ознайомлений з усіма тарифами банку, про що свідчить його власний підпис у Договорі. В забезпечення виконання кредитних зобовязань позичальника по вказаному кредитному договору 14 листопада 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк") та [PERSON] було укладено Договір поруки №157929, відповідно до умов якого останній зобовязався відповідати перед Кредитором за невиконання [PERSON] усіх зобовязань перед Кредитором, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту №11252144000 від 14 листопада 2007 року. Всупереч умов Кредитного договору Відповідач [PERSON] не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам протягом тривалого часу, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобовязання. Позивач направив відповідачам вимоги від 02.04.2015 року про необхідність усунення порушень договору. Відповідачі порушення договору не усунули. Станом на 26.05.2016 року заборгованість за кредитним договором №11252144000 від 14.11.2007 року складає: по кредиту та процентах у розмірі 20474.23 дол. США та по пені у розмірі 12378.61 грн., а саме: 18229.00 дол. США - заборгованість за кредитом, утому числі прострочена заборгованість у розмірі 1243,00 дол. США за строк з 11.08.2014 року по 26.05.2015 року, 2245.23 дол. США заборгованість по процентах, у томі числі прострочена заборгованість у розмірі 2037,52 дол. США за строк з 01.06.2014 року по 30.04.2015 року, 4429.40 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 11.08.2014 року по 26.05.2015 року; 7949.21 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 11.08.2014 року по 26.05.2015 року. Згідно ст.1054 ЦК України банк за кредитним договором зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитору кредит у строк та у порядку встановленому договором. У відповідності до приписів ст.1050 ЦК України, боржник, який не повернув своєчасно кредитні кошти, зобов'язаний сплатити кредитору неустойку. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процент не встановлений договором або законом. Згідно ст.ст.525 і 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналізуючи всі дослідженні в судовому засіданні докази по справі в їх сукупності суд приходить до переконання, що відповідач [PERSON] взяті на себе зобовязання щодо погашення кредиту не виконав, а тому з нього підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №11252144000 від 14.11.2007 року по кредиту та процентах у розмірі 20474.23 дол. США та по пені у розмірі 12378.61 грн. Щодо позовних вимог до відповідача [PERSON], який є поручителем за кредитним договором, суд зазначає таке. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Виконання сторонами зобов'язання - це здійснення ними дій з реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, основне зобов'язання - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов'язки сторін кредитного договору. Як встановлено судом, боржник [PERSON] (а відтак і поручитель) узяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 14 листопада 2027 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів. Отже, сторони встановили не лише строк дії договору, а й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до позичальника про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Таким чином, можна зробити висновок, що в разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Судом встановлено, що [PERSON] свій останній платіж сплатив у червні 2014 року, а тому з липня 2014 року несплачена заборгованість вважається простроченою. Отже, саме з часу прострочення несплаченої заборгованості відповідно до статті 261 ЦК України починається обчислення встановленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя щодо окремих зобов'язань за кредитом. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Цим правом скористався позивач, звернувшись з позовом до суду 18 червня 2015 року. Таким чином, якщо кредитор на підставі частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, то передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати. Оскільки з позовом до суду кредитор звернувся лише 18 червня 2015 року, тому у зв'язку з пропущенням шестимісячного строку пред'явлення вимоги до поручителя позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Згідно ст.88 ч.1 ЦПК України на відповідача [PERSON] слід покласти понесені Позивачем судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог, у розмірі 1827,00 грн.

Outcome: partial