Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

22 липня 2009 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», назву якого змінено на публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» та фізичною особою [PERSON] було укладено договір № 642 про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою, на умовах якого банком було відкрито останній картковий рахунок в гривнях для обліку по ньому коштів до запитання і здійснення операцій за платіжною карткою на умовах договору та відповідно до нормативно-правових акт і в Національного банку України, правил МПС та Тарифів за послуги Банку. Для користування картковим рахунком Банком було оформлено та видано Клієнту [PERSON] платіжну картку. Пунктом 12.2 Договору карткового рахунку передбачено, що договір набуває чинності з дати підписання його сторонами та діє до дня закриття Картрахунку і завершення всіх розрахунків по Картрахунку відповідно до Договору. Відповідно до умов Договору карткового рахунку, на підставі заяви [PERSON], банк встановив [PERSON] кредитну лінію з лімітом кредиту 8 800,00 грн. Строк дії кредитної лінії встановлюється на період дії БПК. При перевипуску БПК кредитна лінія відновлюється. За користування кредитом [PERSON] зобов'язалася сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в порядку та розмірах, визначених Договором (п. 7.2 Договору). Пункт 7.2.1 Договору карткового рахунку передбачає обов'язок Позичальника сплачувати 25% річних за користування кредитом, якщо кредитна заборгованість існує менше двох звітних періодів (при погашенні кредиту та процентів за користування кредитом до 25 числа місяця, наступного за звітним). В іншому випадку плата за користування кредитом встановлюється в розмірі 25%. Проценти нараховуються методом факт 360 на фактично отриману Позичальником суму кредиту та за термін фактичного користування ним. починаючи з першого дня видачі кредиту включно, та до дня повернення кредиту (його частини) (п. ".2.3 Договору ). Погашення нарахованих процентів за користування кредитом здійснюється Банком щомісячно 25 числа шляхом безготівкового списання коштів з карткового рахунку Позичальника. Погашення заборгованості припинилися з червня 2014 року, відтак, в силу п. 7.8 Договору карткового рахунку, у разі наявності протягом 3-х місяців перевищення витратного ліміту або заборгованості за кредитом та непогашення цієї заборгованості Клієнтом Банк має право розпочати претензійно - позовну роботу по стягненню заборгованості. В період з червня 2014 року і на момент звернення до суду погашення належним чином боржником не проводилося, у зв'язку з чим. станом на 12.10.2016 заборгованість [PERSON] становить 48 868,31 грн., з яких: 8 800,00 грн. - заборгованість за основним боргом по кредиту; 13 731,76 грн. - заборгованість за процентами; 26 336,55 грн. - пеня. Таким чином, відповідач значний період порушує умови укладеного Договору, не сплачує Кредит та проценти за його користування, отже тим самим завдає шкоди банку, оскільки позбавляє банк отримання доходу, на який він розраховував при укладенні договору карткового рахунку . Представник позивача до суду не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача та про підтримання позову, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач [PERSON] до суду не з'явилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена вчасно та належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Дослідивши наявні у справі матеріали (кредитний договір №642 від 22.07.2009 року; повідомлення про умови кредитуванні від 16.07.2009р., заяву-анкету позичальника, розрахунок заборгованості від 12.10.2016р., заяву про встановлення ліміту кредиті від 16.07.2009р.), суд розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що між ВАТ„Державний ощадний банк України" та відповідачем 22.07.2009 року було укладено кредитний договір №642, відповідно якого [PERSON] надано кредит в розмірі 8800,00грн. Станом на 12.10.2016року борг відповідача становить 48868,31 грн. Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 526; 530 ч.1; 1050, 1054 ч.1 ЦК України, ст. 2 ЗУ „Про банки та банківську діяльність". Відповідно до ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність" банківський кредит - це будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Із ст. 526 ЦК України слідує, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ч.2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 1050 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином діями відповідачів були порушені встановлені законодавством правила виконання цивільно-правових правочинів і права позивача на отримання виконання зобов'язання за вищезазначеним договором, що є підставою для задоволення позову - стягнення з відповідачів на користь ПАТ „Ощадбанк" заборгованості по кредитному договору в сумі 48 868,31 гривень. Відповідно до ст.ст. 79; 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору, оскільки відповідач є стороною, котра при виконанні зобов'язань діяла недобросовісно. На підставі ст. 2 ЗУ „Про банки та банківську діяльність", ст.ст. 526; 530 ч.1; 1054 ч.1 ЦК України та

Outcome: approved