Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

У серпні 2013 року ТОВ «Кей-Колект» звернувся до Рівенського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON], [PERSON] Ніколова про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені (т.1 а.с. 2-5). Просили суд стягнути на користь ТОВ «Кей-Колект» солідарно з [PERSON] та [PERSON] суму боргу за кредитним договором №11191983001 від 01 серпня 2007 року в розмірі 276\~221,61 дол. США, що станом на 05 липня 2013 року становить 2\~207\~839,33 грн.; судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 01 лютого 2016 року справу за позовом ТОВ «Кей-Колект» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості передано до Києво-Святошинського районного суду Київської області (т.1 а.с.129-130). Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 квітня 2016 року прийнято справу за позовом ТОВ «Кей-Колект» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості до провадження (а.с. 138). 18 серпня 2016 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області звернувся [PERSON] з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», треті особи [PERSON], ПАТ «УкрСиббанк». Просив суд визнати правочини реєстрації права власності ТОВ «Кей-Колект» на земельну ділянку площею 0,1049га, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.Тарасівка, вул. Жовтневої Револіюції, 16, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], нікчемним; визнати правочини реєстрації права власності ТОВ «Кей-Колект» на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.Тарасівка, вул. Жовтневої Револіюції, 16, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], нікчемним; зобовязати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] скасувати реєстрацію права власності на земельну ділянку та житловий будинок за ТОВ «Кей-Колект» та поновити реєстрацію права власності на земельну ділянку та житловий будинок [PERSON] (приєднана справа, а.с. 2-7). Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 листопада 2016 року обєднано в одне провадження цивільну справу за позовом ТОВ «Кей-Колект» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості з цивільною справою за позовом [PERSON] Ніколова до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», треті особи [PERSON], ПАТ «УкрСиббанк» про визнання правочинів нікчемними та зобовязання вчинити дії (т.1 а.с.228). Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 січня 2017 року позов [PERSON] Ніколова до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», треті особи [PERSON], ПАТ «УкрСиббанк» про визнання правочинів нікчемними та зобовязання вчинити дії залишено без розгляду (т.2 а.с.27). Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 травня 2017 року позов ТОВ «Кей-Колект» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості залишено без розгляду (т.2 а.с. 145). При розгляді справи, у січні 2017 року [PERSON] та [PERSON] подали зустрічний позов до ТОВ «Кей-Колект» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання договору поруки, іпотеки припиненими, визнання недійсним та скасування нотаріальних написів (т.2 а.с.1-8). Свої вимоги мотивували тим, що 01 серпня 2007 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір споживчого кредиту. За даним договором банк зобовязувався надати їй кредит в розмірі 185 000 дол. США. У якості забезпечення виконання кредитних зобовязань 01 серпня 2007 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір поруки. У червня 2009 року вони отримали повідомлення про зміну умов кредитного договору. При цьому банк скористався своїм правом та змінив строк виконання зобовязань за кредитним договором, зазначивши строк його погашення 31 день з дня направлення письмової вимоги, тобто з 03 липня 2009 року. З вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки до суду звернувся не кредитор, а ТОВ «Кей-Колект» за сплином майже двох років, вийшовши за межі своїх повноважень фактора за договором факторингу. Вказали, що обсяг прав кредитора внаслідок переходу до нього права вимоги законодавець повязує як з умовами договору факторингу, так і з особою фактора. Момент відсутплення права вимоги фактору - ТОВ «Кей-Колект» означає припинення кредитних відносин між ними та банком, який відступив вимогу, та обовязок задовольнити вимогу фактора на суму продажу боргу. Вважають необґрунтованими посилання ТОВ «Кей-Колект» щодо придбання боргу у валюті долар США, оскільки ст.524 ЦК встановлена відповідна заборона, а ТОВ «Кей-Колект» немає відповідних дозвільних документів ні на фінансову діяльність, ні на валютні операції. Банк не має права передавати генеральну ліцензію третім особам. Тобто ТОВ «Кей-Колект» не має права нараховувати відсотки, штрафи, інші платежі, в тому числі не має права вимагати повернення кредиту, оскільки викупив у банку борг, а не кредит. Так, предметом договору факторингу є сума вимоги, яка, як їм відомо, становить 100\~000 грн. Ними визнається даний борг, який ТОВ «Кей-Колект» може вимагати, причому від поручителя - протягом шести місяців з дати придбання боргу. Також зазначили, що у якості забезпечення виконання вимог 01 серпня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» був укладений договір іпотеки: житлового будинку та земельної ділянки площею 0,1049га, що знаходяться по вул. Жовтневої Революції 16 в с.Тарасівка. На підставі перереєстрації права власності, вчиненої 21 липня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], власником даного майна є ТОВ «Кей-Колект». При цьому було грубо порушено норми чинного законодавства, оскільки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється лише на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Але приватний нотаріус не мав повноважень щодо переоформлення права власності на користь ТОВ «Кей-Колект» і така нотаріальна дія суперечить змісту законодавства та є нікчемною по суті. Під час укладення договору факторингу банк продав товариству саме борг, забезпечений порукою. Жодного відношення до предмету іпотеки на підставі даного договору товариство не має, а тому і перехід права власності на майно є незаконним, як і нотаріальний напис, вчинений щодо цього. Також зазначили, що при вчиненні виконавчого напису не було перевірено безспірність суми боргу, жодних вимог вони не отримували, перелік документів, поданих нотаріуса для вчинення виконавчого напису не відповідає закону та є неповним. Просили суд визнати договір поруки №131085 від 01 серпня 2007 року, укладений між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» та договір іпотеки №60259 від 01 серпня 2007 року, укладений між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» - припиненими та відповідно всі зобовязання, які передбачені даним договором, повернути всі документи на предмет іпотеки, наявні в ПАТ «УкрСиббанк», ТОВ «Кей-Колект» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON]; визнати недійсними та скасувати нотаріальні написи від 21 липня 2016 року, які було здійснено приватним нотаріусом та зобовязати виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та рухоме майно напис №15581750 про перехід права власності на житловий будинок та напис №15582146 про перехід права власності на земельну ділянку до ТОВ «Кей-Колект»; судові витрати покласти на відповідача. У березні 2017 року [PERSON] та [PERSON] подали заяву про зміну підстав позову (т.2 а.с. 44-51). У квітні 2018 року [PERSON] та [PERSON] подали заяву про зміну підстав позову (т.3 а.с.36-45). Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 квітня 2018 року позовні вимоги [PERSON], [PERSON] до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], ТОВ «Кей-Колект» про визнання поруки припиненою, визнання недійсним та скасування написів, зобовязання вчинити дії; в частині вимог про визнання договору іпотеки припиненим залишено без розгляду. Остаточно свої вимоги [PERSON] та [PERSON] мотивували тим, що 01 серпня 2007 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір споживчого кредиту. За даним договором банк зобовязувався надати їй кредит в розмірі 185 000 дол. США. У якості забезпечення виконання кредитних зобовязань 01 серпня 2007 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір поруки. У червня 2009 року вони отримали повідомлення про зміну умов кредитного договору. При цьому банк скористався своїм правом та змінив строк виконання зобовязань за кредитним договором, зазначивши строк його погашення 31 день з дня направлення письмової вимоги, тобто з 03 липня 2009 року. Але банк своїм правом не скористався та не предявив вимоги до поручителя [PERSON], тому порука є припиненою відповідно до вимог ст.559 ЦК України. Вказали, що банк не мав права укладати будь-які договори щодо припиненої поруки, тому і ТОВ «Кей-Колект» не має права вимоги до поручителя. Між банком та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу, за яким останній набув право вимоги по кредитному договору на суму 100\~000 грн. Даний борг ними визнається. Але товариство неправомірно нарахувало на даний борг відсотки, штрафи, інші платежі, оскільки придбаний був борг, а не кредит. Також неправомірно було звернення стягнення на іпотечне майно. Сама по собі умова в договорі іпотеки по можливість набуття права власності іпотекодержателем на предмет іпотеки не свідчить про волевиявлення власника на вибуття майна з його володіння. Тому згода в договорі іпотеки не може вважатись волевиявленням власника на вибуття майна з його володіння в розумінні ст. 388 ЦК України. 26 липня 2016 року ТОВ «Кей-Колект» вчинив односторонній правочин про перереєстрацію права власності на предмет іпотеки, без згоди його власника, та приватним нотаріусом було прийнято рішення і перереєстровано право власності на відповідача (рішення №30634954 та №30634551). При цьому нотаріусу, який має право проводити реєстраційні дії лише у безспірному порядку, не було надано жодних належних документів, які б підтверджували існування боргу, розрахунків заборгованості та документів, що б підтверджували прострочення виконання зобовязання боржником, підтвердження отримання боржника вимоги про погашення заборгованості, висновку про вартість предмету іпотеки. Тому нотаріусом не було перевірено безспірності вимоги товариства, хоча на той час тривав судовий спір щодо стягнення з них заборгованості. Тому майно має бути витребувано у товариства на підставі ст. 387 ЦК України. Просили суд на підставі ст.ст.3, 15, 16, 119, 123, 124, 202, 203, 215, 317, 321, 387, 512, 511, 523, 524, 546, 547, 559, 625, 626, 1050, 1054, 1077, 1078 ЦК України, ст.ст.1, 24, 33, 37 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 5, 7, 46, 87, 88 Закону України «Про нотаріат»: визнати договір поруки №131085 від 01 серпня 2007 року, укладений між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» - припиненими та відповідно всі зобовязання, які передбачені даним договором, повернути всі документи на предмет іпотеки, наявні в ПАТ «УкрСиббанк», ТОВ «Кей-Колект» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON]; витребувати з незаконного володіння ТОВ «Кей-Колект» на користь [PERSON] нерухоме майно: житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Тарасівка, вул. Жовтневої Революції, 16; застосувати наслідки ст. 387 ЦК України та визнати протиправним та скасувати прийняті рішення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] №30634551 від 26 липня 2016 року про державну реєстрацію права власності на житловий будинок та №30634954 від 26 липня 2016 року про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та зобовязати виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та рухоме майно; судові витрати покласти на відповідача. У судовому засіданні представники позивачів [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали. Просили суд задоволити позов. У судовому засіданні представник ТОВ «Кей-Колект» проти позову заперечував. Подав суду письмові заперечення проти позову (т.2 а.с.130-135). Просив суд відмовити в задоволенні позову. У судове засідання представник ПАТ «УкрСиббанк» та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] не зявились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити частково з наступних підстав. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 80 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). При розгляді справи судом встановлено, що 12 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» було укладено договір факторингу №1, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» зобовязувався передати у власність ТОВ «Кей-Колект», а ТОВ «Кей-Колект» прийняти права вимоги та в оплату надати грошові кошти в розпорядження банку за плату та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п.1.4. договору одночасно з відступленням прав вимоги до ТОВ «Кей-Колект» переходять усі права банку за усіма договорами забезпечення. 12 грудня 2011 між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на виконання договору факторингу було складено акт приймання-передачі прав вимоги. Відповідно до Додатку 1 «Перелік первинних договорів», станом на 12.12.2011 року сума заборгованості за кредитним договором №111919830001 від 01.08.2007 склала 169088,28 дол. США, за відсотками - 65 917,28 доларів США. 24 грудня 2011 позивачу [PERSON] та третій особі [PERSON] були направлені повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором №12-22/26984 від 15.12.2011 року та №12-22/26983. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що право вимоги перейшло до ТОВ «Кей-Колект» по кредитному договору та всі права банку за усіма забезпечувальними договорами. Встановлено, що 01 серпня 2007 року між Акціонерним інноваційним комерційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11191983001, відповідно до умов якого банк надав кредит в сумі 185 000,00 доларів США. 01 серпня 2007 року в забезпечення вказаного кредиту між Акціонерним інноваційним комерційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та [PERSON] Ніколовим було укладено договір поруки № 131085. Зобов'язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Припинення поруки повязане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора. Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Сторони в кредитному договорі узгодили дострокове повернення кредиту, сплату процентів, комісії та інших платежів, у тому числі у випадках, коли позичальник не сплатив банку в строк будь-яку суму, належну до сплати, не зміг виконати будь-яке зобовязання за цим договором тощо. Про необхідність дострокового повернення кредиту, сплати процентів, комісій та інших платежів банк письмово повідомляє позичальника (розділ 6 кредитного договору). Укладеним договором про надання споживчого кредиту сторони погодили порядок дострокового повернення кредиту за вимогою банку (Розділ 6). П.6.1.2 визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно п 1.2.2 цього договору, та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної оплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення. Також сторони поголили порядок такого дострокового припинення у п.6.2 договору. Так, в разі застосування Банком права, передбаченого пунктом 6.1.2. Договору, порядок дострокового повернення всієї суми кредиту та дострокової сплати плати за кредит с наступним, а саме: 1) банк повідомляє Позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за користування таким кредитом за Договором шляхом направлення відповідної письмової вимоги поштою (цінним листом з описом та повідомленням про вручення) за адресою Позичальника; 2) терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов'язковим до повернення і сплати в повному обсязі Банку з 32 (тридцять другого) календарного дня, рахуючи з дати одержання Позичальником повідомлення (вимоги) Банку про дострокове повернення кредиту за умови, що: а) Банк направив за адресою Позичальника повідомлення (вимогу) про порушення зобов'язань Позичальника за Договором та про дострокове повернення кредиту і плати за кредит, а б) Позичальник не усунув зазначених Банком порушень зобов'язань Позичальника за Договором протягом 31 (тридцяти одного) календарного дня з дати одержання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) Банку; 3) терміни дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов'язковим до повернення і сплати в повному обсязі Банку з 41 (сорок першого) календарного дня, рахуючи з дати відправлення Позичальнику повідомлення (вимоги) Банку про дострокове повернення кредиту та плати за кредит, у випадку неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) Банку внаслідок зміни Позичальником адреси (без попереднього про це письмового повідомлення Банку) або з інших підстав протягом 40 (сорока) календарних днів, рахуючи з дати направлення Позичальнику повідомлення (вимоги) Банку; 4) \~ \~ \~ \~не пізніше дати дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит Позичальник зобов'язується виконати в повному обсязі и інші власні грошові зобов'язання, передбачені Договором; 5) в разі порушення Позичальником нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої ним суми кредиту та/або сплати плати за кредит за Договором, вважається, що такий Позичальник користується кредитом понад строк, встановлений Договором, при цьому, починаючи з наступного робочого дня. сума такого кредиту вважається простроченою сумою основного боргу, а сума плати за кредит - відповідно простроченими процентами та/або простроченими комісіями. З наявного у справі копії листа АКІБ «УкрСиббанк» направив вимогу [PERSON] 22 червня 2009 року (т.1 а.с. 57). Дана лист містить вимогу про погашення заборгованості, яка станом на 01 червня 2009 рок становила: прострочена заборгованість 11\~622,23 дол. США, залишок по основному боргу 169\~088,28 дол. США.. Також містилось застереження, що у разі не усунення порушень, Банк вимагає достроково виконання своїх зобовязань за кредитним договором..: сплатити банку заборгованість по поверненню суми кредиту в повному обсязі, сплаті нарахованих відсотків та пені. Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється з дня настання строку виконання основного зобов'язання, тобто строку виконання зобов'язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким чином, пред'явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності. Унаслідок порушення боржником виконання зобовязань за кредитним договором АКІБ «УкрСиббанк» надіслало [PERSON] претензію про сплату боргу за кредитом, а також сплату процентів та пені в порядку статті 6 кредитного договору. У цій претензії банк просив погасити прострочену заборгованість за кредитним договором та достроково повернути отриманий кредит у залишковій сумі протягом 31 календарних днів з моменту одержання цієї вимоги. У судовому засіданні учасниками визнававсь факт направлення та отримання вищевказаної вимоги банку [PERSON] Позовна заява про стягнення заборгованості як з Боржника, так і з Поручителя надійшла до суду 06 серпня 2013 року (у подальшому залишена без розгляду за заявою ТОВ «Кей-Колект»). Тому дані обставини не підлягає доказуванню в розумінні ст. 82 ЦПК України. Предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання. У разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобовязання передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячний строк підлягає обчисленню від цієї дати. Враховуючи, що на час розгляду справи ні банком, ні новим кредитором вимог до [PERSON] про погашення заборгованості як поручителя не предявлялось, шестимісячний строк з дати зміни строку виконання основного зобовязання, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, закінчився, тому порука є припинена. В цій частині позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Разом з тим, наслідком припинення поруки не може бути зобовязання повернути всі документи на предмет іпотеки, наявні в ПАТ «УкрСиббанк», ТОВ «Кей-Колект» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], оскільки дані договори є окремими забезпечувальними договорами, регулюються окремими нормами. Тому в цій частині позовні вимог задоволенню не підлягають. Встановлено, що договором іпотеки № 60259 від 01 серпня 2007 року іпотекодавець [PERSON] передала в іпотеку іпотекодержателю Акціонерному комерційному інноваційному банку «УкрСиббанк» нерухоме майно-житловий будинок загальною площею 246,9 кв.м., житловою площею 83,2 кв.м., та земельну ділянку площею 0,1049 га (рілля), кадастровий номер 3222486601:01:005:0100, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Тарасівка, вул. Жовтневої революції, 16. Іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобовязань позичальника за Договором про надання споживчого кредиту № 11191983001 від 01 серпня 2007 року та за Договором про надання споживчого кредиту № 11192181000 від 01 серпня 2007 року. 12 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» відступив ТОВ «Кей-Колект» відповідно до Договору факторингу № 1 та Договору про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки свої права вимоги до позичальника та іпотекодавця за зобовязаннями по кредитним договорам та Іпотечному договору, в тому числі і за договором іпотеки від 01 серпня 2007 року, де іпотекодавцем виступала [PERSON], що також підтверджується випискою з Додатку № 1 до Договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 12 грудня 2011 року. Доводи позову щодо придбання ТОВ «Кей-Колект» лише боргу, без будь-яких інших прав, не підтверджені належними та допустимими доказами, та суперечать матеріалам справи, укладеному договору факторингу, договору про відступлення прав вимоги. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст.1052 ЦК у разі невиконання позичальником обовязків,встановлених договором позики, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів. У відповідності до ст.525, 526, ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином у встановлені строки, а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. У відповідності до ст. 610, 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Договір є обовязковим для виконання сторонами, у відповідності до ст. 629 ЦК України. В матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості за кредитним договором. У рішенні Подільського районного суду м.Києва від 14 листопада 2016 року вказано, що 12 грудня 2011 між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на виконання договору факторингу було складено акт приймання-передачі прав вимоги. Відповідно до Додатку 1 «Перелік первинних договорів», станом на 12.12.2011 року сума заборгованості за кредитним договором №111919830001 від 01.08.2007 склала 169088,28 дол. США, за відсотками - 65 917,28 доларів США. Встановлено, що [PERSON] у порушення договору не погашала кредит та має заборгованість за кредитним договором. Факт наявності заборгованості не заперечувався позивачем при розгляді справи. Зокрема, у позовні заяві вказано, що [PERSON] визнає борг на загальну суму 100\~000 грн. Разом з тим, належних та допустимих доказів на підтвердження даної суми позивачами суду не надано, не наведено контррозрахунку наявному у справі розрахунку, не подано висновок експерта щодо визначення розміру заборгованості за кредитним договором, не подано квитанції щодо здійснення погашення заборгованості, тощо. Не було заявлено і відповідних клопотань у разі складнощів в наданні доказів. Про наявність заборгованості та її розміру ТОВ «Кей-Колект» повідомляло і у направлених вимогах, які в подальшому були надані приватному нотаріусу. За змістом ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, яке здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно із ч. 1 ст. 36 Закону України "Про іпотеку" сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. У ч. 3 ст. 36 Закону України "Про іпотеку" визначено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону. За змістом положень ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Передача Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України "Про іпотеку", здійснюється в позасудовому порядку, що встановлено сторонами у п. 5 іпотечного договору. Виходячи з норм ст. ст. 36, 37 Закону України "Про іпотеку", умов пунктів 4,5 іпотечного договору передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки є позасудовим способом врегулювання питання звернення стягнення на предмет іпотеки. Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано ст. 39 Закону України "Про іпотеку", якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Аналогічна правова позиція визначена в постанові ВСУ від 30 березня 2016 року у справі за № 6-1851 цс 15. При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження, зокрема п. 5 в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (ч.1 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку»). Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Виходячи з викладеного, враховуючи, що звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання є позасудовим способом врегулювання цього питання, що випливає зі змісту ст. ст. 36, 37, 39 Закону України "Про іпотеку" та умов пункту 5 іпотечного договору від 01 серпня 2007 року, суд вважає, що ТОВ «Кей-Колект» обрав належний спосіб захисту порушеного права та здійснив реєстрацію права власності в позасудовому порядку. Наведені вище висновки суду узгоджуються із правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними ним у постановах від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15 та від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1219цс16, які відповідно до вимог ст. 3607 ЦПК України є обов'язковими для застосування всіма судами України. Суд також враховує, що ТОВ «Кей-Колект» направляло [PERSON] вимогу із пропозицією погашення заборгованості та попередженням щодо позасудового врегулювання питання звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпеченого іпотекою основного зобов'язання згідно із умовами розділу 5 іпотечного договору від 01 серпня 2007 року, та позивач заборгованість не погасила, з таким способом звернення на предмет іпотеки не погодилася, що свідчить про порушення прав відповідача. 21 липня 2016 року ТОВ «Кей-Колект» набув право власності на жилий будинок, який знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Тарасівка, вул. Жовтневої революції, буд. 16, загальною площею 246,9 кв.м., житловою площею 83,2 кв.м., що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивачами не надано суду належних доказів на підтвердження доводів позову щодо незаконності проведеної перереєстрації та незаконності рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] №30634551 від 26 липня 2016 року про державну реєстрацію права власності на житловий будинок та №30634954 від 26 липня 2016 року про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку. Доводи позову щодо неповноти поданого нотаріусу пакету документів, в тому числі відсутності оцінки майна, суперечать матеріалам справи, наданою суду копією реєстраційної справи. Жодного доказу на спростування зазначеним обставинам, позивачі суду не надали, не завили клопотань про їх витребування. З огляду на наведене, суд вважає, що позивачами (зважаючи на наведені підстави) не доведено вимоги щодо витребування з незаконного володіння ТОВ «Кей-Колект» на користь [PERSON] нерухоме майно: житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Тарасівка, вул. Жовтневої Революції, 16; застосування наслідків ст. 387 ЦК України та визнаня протиправним та скасування прийнятих рішення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] №30634551 від 26 липня 2016 року про державну реєстрацію права власності на житловий будинок та №30634954 від 26 липня 2016 року про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та зобовязання виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та рухоме майно. Тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Outcome: dismissed