Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів, посилаючись на те, що 14.12.2012 року Шаргородський районний суд видав судовий наказ про стягнення аліментів з відповідача на її користь в розмірі 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, тобто для утримання їхньої дочки [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні, починаючи з 13 грудня 2013 року. Відповідач ухиляється від сплати аліментів, допустив прострочку в їх сплаті, з дня видачі судового наказу аліментів не сплатив ні копійки. При винесенні судового наказу, їх розмір складав 366 грн., щомісячно. Пеня вираховується за період з 13 грудня 2012 року по 13 липня 2013 року, тобто за 7 місяців. За січень 2013 року - 0 грн.; за лютий 2013 року - 2135 грн., де прострочка становить 181 день, сума аліментів за 1 день становить 11 грн. 80 коп. Перемноживши 181 на 11, 80 грн., отримаємо вказану суму в 2135 грн. Аналогічним чином рахуємо до 13 липня 2013 року. Отже, розмір пені за березень 2013 року - 153 х 11.80 грн. = 1805 грн., за квітень 2013 року - 122 дні х 11.80 грн. = 1439 грн., за травень 2013 року - 92 дні, прострочка х 11,80 грн. - 1085 грн., за червень 2013 року - 62 дні х 11,80 грн. = 731 грн., за липень 2013 року - 31 х 11, 80 грн. = 365 грн., що разом складатиме суму в 7826 грн., що і є сумою прострочки по сплаті їй відповідачем за період з дня видачі судового наказу по 31 липня 2013 року. Стаття 196 СК встановлює пеню в 1% за кожний день прострочки. Доказами підставності позовних вимог є документи, які надаються суду разом з цим позовом, це ксерокопія паспорта позивача, ідентифікаційний номер, судовий наказ Шаргородського райсуду про стягнення аліментів з [PERSON] від 14 грудня 2012 року, лист ДВС Монастирищенського району від 29.07.2013 року, постанова про відкриття виконавчого провадження від 23.05.2013 року у Василькові, постанова про повернення виконавчого документа, постанова про відкриття виконавчого провадження у Монастирищі. На даний час виконавче провадження у Василькові закрите, там відповідач ніколи не проживав. Він продовжує ухилятись від сплати аліментів. Просить прийняти рішення про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь 78826 грн. в якості сплати неустойки (пені) за прострочку по сплаті аліментів за період з 13 грудня 2012 року по 31 липня 2013 року, для утримання їхньої дочки [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. На адресу суду подала електронне повідомлення № 1 від 06.01.2014 року, відповідно до якого повідомляє, що з»явитися в судове засідання не має можливості, в зв»язку з необхідністю догляду за малолітньою дитиною, яка хворіє, позов підтримує в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав повністю та пояснив, що в нього відсутні кошти для сплати. Крім цього, позивачка забрала все з дому, а він сплатив їй 600 гривень за аліменти. Він привіз дитині комп»ютер та інше, але позивачка відмовилася написати розписку про отримання даних речей в рахунок сплати аліментів. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч. 3. ст. 11, ч. ч. 1, 3, 4 ст. 60, ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, що повністю узгоджується з Постановою Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». Судом встановлено, що згідно копії судового наказу від 14 грудня 2012 року виданого Шаргородським районний судом Вінницької області, справа № 230/4739/12 за заявою [PERSON] до [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 13 грудня 2012 року, заяву [PERSON] задоволено та видано судовий наказ (а.с. 4). Судовий наказ має відмітки відділу ДВС Монастирищенського районного управління юстиції про те, що виконавче провадження закінчено п. 10 ст. 49 ЗУ " Про виконавче провадження". Борг по аліментах станом на 22.04.2013 року становить 1575 грн. 29 коп., та відділу ДВС Васильківського міськрайонного управління юстиції про те, що виконавче провадження завершено на підставі п. 1 ст. 47 ЗУ « Про виконавче провадження». Заборгованість по аліментах станом на 11.06.2013 року становить 2161 грн. 82 коп. ( а.с. 4). Згідно ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», в якій також зазначено, що державний виконавець зобов'язаний здійснювати систематичний контроль за правильним і своєчасним відрахуванням утриманих сум аліментів стягувачам та у разі заборгованості має право звернути стягнення на майно боржника. Постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 38889126 від 15.07.2013 за судовим наказом № 230/4739/12 виданим 14.12.2012 року Шаргородським районний судом Вінницької області, державним виконавцем Монастирищенського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження № перереєстрації 288/2 14 (а.с. 6, 47). Згідно довідки № 12 від 13.01.2014 року виданої відділом Державної виконавчої служби Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області, встановлено, що дійсно на виконанні у відділі ДВС Монастирищенського РУЮ перебуває виконавчий лист за рішенням Шаргородського районного суду від 14.12.2012 року по справі № 230/4739/12 про стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь [PERSON]. Боржником по справі - [PERSON] аліменти в період з 13.12.2012 року по 31.07.2013 року не сплачувалися ( а.с. 46). Згідно довідки-розрахунку № 4 від 11.01.2014 року, за підписом начальника відділу ДВС Монастирищенського РУЮ заборгованість [PERSON] по аліментах згідно виконавчого листа № 230/4739/12 від 14.12.2012 року за рішенням Шаргородського районного суду за період з 13.12.2012 року по 31.07.2013 року включно складає 7 місяців 19 днів в сумі 2761 грн. 09 коп., із розрахунком 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за період з 13.12.2012 року по 31.07.2013 року : з 13 грудня 2012 року по 31 грудня 2012 року - 220,09 грн., з січня 2013 року по липень 2013 року - 363,00 грн. ( щомісячно) ( а.с. 45). Відповідно до ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка обов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки /пені/ у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Як роз'яснено в п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки /пені/ настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення. Відповідач не надав суду доказів того, що заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Суд дійшов висновку про те, що у виникненні заборгованості є вина відповідача, оскільки він є працездатним за віком та станом здоров'я, на користь інших осіб аліментів не сплачував. Доказів про сімейний чи матеріальний стан відповідача, що могло б бути підставою для зменшення розміру неустойки, ним до суду не надано. Разом з тим, суд, проаналізувавши розрахунок суми неустойки (пені) позивачки, дійшов висновку, що формула, за якою позивач обраховувала суму пені є неправильною. Позивачка при обрахунку розміру неустойки (пені) не врахувала того, що сума неустойки нараховується у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. При цьому сума боргу за попередній місяць не додається до суми боргу за наступний місяць, а неустойка нараховується із суми аліментів, що підлягає сплаті за кожен місяць. На думку суду, математично правильною формулою, за якою слід обрахувати неустойку (пеню) є формула : Р= S х R х Q, де P- сума пені; S- сума заборгованості; R- ставка пені, у відсотках за день прострочення; Q- кількість днів прострочення, яка застосовується за кожний місяць прострочки сплати аліментів окремо зі складанням в кінцевому результаті вказаних сум. Оскільки аліментні зобв»язання мають періодичний характер, то і пеня має бути нарахована лише за конкретний місяць, без арифметичної прогресії за кожний наступний місяць. Виходячи з вищенаведеного, суд розраховує суму неустойки (пені) за період з 13.12.2012 року по 31.07.2013 року, з урахуванням даних довідки-розрахунку № 4 від 11.01.2014 року, за підписом начальника відділу ДВС Монастирищенського РУЮ (а.с. 45) наступним чином : З 13 грудня 2012 року по 31 грудня 2012 року - 220,09 грн. х 1% х 19 днів = 41,81 грн.; За січень місяць 2013 року: 363,00 грн. х 1% х 31 день = 112, 53 грн.; За лютий місяць 2013 року: 363,00 грн. х 1% х 28 днів = 101,64 грн.; За березень місяць 2013 року: 363,00 грн. х 1% х 31 день = 112, 53 грн.; За квітень місяць 2013 року: 363,00 грн. х 1% х 30 днів = 108,90 грн.; За травень місяць 2013 року: 363,00 грн. х 1% х 31 день = 112, 53 грн.; За червень місяць 2013 року: 363,00 грн. х 1% х 30 днів = 108,90 грн.; За липень місяць 2013 року: 363,00 грн. х 1% х 31 день = 112, 53 грн. Всього сума неустойки (пені) за прострочку по сплаті аліментів за період з 13.12.2012 року по 31.07.2013 року становить 811 грн. 37 коп. і саме в такій сумі підлягає до стягнення з відповідача, а тому позов підлягає до задоволення частково. Суд стягує неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів саме за період з 13.12.2012 року по 31.07.2013 року, про що заявлено позовну вимогу позивачем в позовній заяві, у відповідності до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України відповідно до яких суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідачем в судовому засіданні надано фіскальний чек № 7771 від 11.02.2013 року на суму переказу 600 грн. на адресу Хоменки, кому - [PERSON]. У вказаному фіскальному чеку не вказано ініціали отримувача переказу та не зазначено призначення платежу ( а.с. 44). Як зазначалося вище, відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 3 ст. 213 ЦПК України обґрунтованим може вважатися лише судове рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих судом обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Доказів того, що вказана сума переказу надіслана саме позивачу у справі [PERSON] та того, що сума переказу за даним фіскальним чеком є ніщо іншим як аліменти на утримання дитини, дочки [PERSON], [INFO], суду не надано, а тому, суд вважає, що відповідач не довів факту перерахування позивачу саме аліментів в розмірі 600 грн. Судові витрати на підставі ст. ст. 81, 88 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача. На підставі викладеного ст. 196 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" та

Outcome: approved