Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до ПАТ «Діамантбанк», [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору поруки. Свій позов обгрунтовує тим, що згідно договору поруки від 22 квітня 2008 року укладеного нібито між нею (поручителем) та ПАТ "Діамантбанк" (кредитором), поручитель поручився перед кредитором за виконання [PERSON] (позичальником) зобов'язань за кредитним договором № 08-04-22-0010_166/R17, відповідно до якого позичальник отримав кредит в розмірі 100 000,00 грн. Оскільки позичальником не виконані умови кредитного договору, то банк вимагає від позивача виконання всіх боргових зобов'язань за кредитним договором. В позовній заяві [PERSON] вказує, що даний договір поруки підлягає визнанню недійсним з наступних підстав. Про існування договору поруки від 22 квітня 2008 року № 08-04-22-0010_166/R17/2 позивачу стало відомо 23.09.2015 року, коли отримала рішення Луцького міськрайонного суду від 14.05.2015 року про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі і з неї, як солідарного боржника. Покликаючись на те, що вона будь-яких договорів, в тому числі оспорюваний договір поруки з ПАТ «Діамантбанк» не укладала, підпис у вказаному договорі їй не належить, договір був укладений без її волевиявлення, відома та згоди, відповідно про існування такого договору їй відомо не було, просила визнати договір поруки № 08-04-22-0010_166/R17/2 від 22.04.2008 року недійсним. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві. Просила позов задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З пояснень сторін, матеріалів справи судом встановлено, що 22 квітня 2008 року між АБ "Діамантбанк", правонаступником якого є ПАТ "Діамантбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 08-04- 22-0010 166/К17 (далі - кредитний договір), відповідно до умов якого, банк надав позичальнику кредит у сумі 100000 грн. з терміном повернення до 21 квітня 2011 року, зі сплатою щомісячно процентів за користування кредитними коштами та комісії. В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 08-04-22-0010_166/R17/1. Того ж дня, було укладено договір поруки № 08-04-22-0010_166/R17/2, сторонами якого зазначені АБ «Діамант», як кредитор, та [PERSON], як поручитель. Статтею 204 ЦК України зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1 ст. 236 ЦК України передбачено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Позивач [PERSON] заперечила укладення нею оспорюваного договору поруки та належність їй підпису у зазначеному договорі. Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи № 2314 від 20.09.2016 року в даній справі підпис виконаний в розділі 5 «Підписи сторін» графи "Поручитель" договору поруки № 08-04-22-0010_166/R17/2 від 22.04.2008 року, виконаний не [PERSON], а іншою особою (143-148). Вказаний висновок є чітким та конкретним, обґрунтованим та належно мотивованим, виконаний згідно чинного законодавства, на підставі відповідних методик, та ґрунтується на матеріалах справи. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ч.1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами ) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п?ятою та шостою ст. 203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] не укладала з АБ «Діамант» договір поруки № 08-04-22-0010_166/R17/2 від 22.04.2008 року, тому зазначений договір слід визнати недійсним. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ПАТ "Діамантбанк" в користь [PERSON] слід стягнути 1387,68 грн. судових витрат: 467,20 грн. - сплачений судовий збір та 900,48 грн. - витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи. На підставі ст.ст. 203 - 210, 215, 229, 230, 638, 1046, 1054, 1055, 1057-1 ЦК України, ст.56 Закону України «Про банки і банківську діяльність»,

Outcome: approved