Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

04 грудня 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (далі - ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК") звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 07 квітня 2008 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] було укладено договір № б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 4 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним 07 квітня 2008 року заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом у заяві. В порушення умов договору відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв'язку з зазначеним, станом на 31 жовтня 2013 року виникла заборгованість за договором у сумі 18 806 грн. 53 коп., з них: заборгованість за кредитом - 3 914 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом - 13 520 грн. 79 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 817 грн. 74 коп. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором від 07 квітня 2008 року № б/н у розмірі 18 806 грн. 53 коп. та судові витрати у справі. Представник позивача у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Подав письмову заяву, згідно із якою просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи. Разом з тим, подав також письмові заперечення на висновок почеркознавчої експертизи у справі, вважає його неналежним доказом з посиланням на п.п.1.3, 1.4 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08 жовтня 1998 року, в частині надання зразків підписів відповідача. Окрім того, вважає його неправомочним, мотивуючи, що науково-дослідні експертно-криміналістичні центри при МВС не мають правових підстав для проведення почеркознавчої експертизи у цивільній справі, посилаючись на норми Положення про експертну службу Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України (далі - постанова КМУ) від 20 червня 2000 року № 988. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні, оскільки заяву від 07 квітня 2008 року, на яку посилається позивач в обгрунтування своїх вимог, він не підписував, згоди та дозволу на її підписання нікому не надавав, кредитного договору із позивачем не укладав. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що підтвердженням заповнення та підписання заяви від 07 квітня 2008 року іншою особою, а не [PERSON], окрім висновку почеркознавчої експертизи у справі, є також невірні анкетні дані [PERSON], що в ній зазначені, зокрема, дата народження, місце проживання та дівоче прізвище матері. По даному факту з приводу неправомірних дій службових осіб Локачинської філії ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" відповідач звернувся до правоохоронних органів, на даний час триває досудове розслідування у кримінальному провадженні. Висновок почеркознавчої експертизи вважає належним доказом у справі, оскільки зразки підписів відповідача відбиралися та надавалися у судовому засіданні за участю представника позивача, у якого не було заперечень з цього приводу, а також при визначенні установи, що має проводити експертизу. Просить стягнути з позивача на користь відповідача понесені останнім судові витрати у справі, пов'язані з проведенням почеркознавчої експертизи, в розмірі 909 грн. 48 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 3 000 грн. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 07 квітня 2008 року особою, іменованою як [PERSON], підписано заяву, згідно із якою останній ознайомився та згідний з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку і виразив свою згоду, що ця заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами складає між ним та ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" договір про надання банківських послуг. Із вищевказаної заяви вбачається, що сума кредитного ліміту по виданій [PERSON] платіжній картці становить 4 000 грн. Базова відсоткова ставка за кредитним лімітом на момент підписання договору у заяві не обумовлена, зазначена лише у довідці про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" №1103010200058186114, що також підписана особою, іменованою як [PERSON] 07 квітня 2008 року (а.с.10-12). Відповідач категорично стверджує, що вищевказаної заяви та довідки він не підписував, згоди та дозволу на їх підписання нікому не надавав. Згідно із висновком судової почеркознавчої експертизи № 66 від 12 лютого 2014 року підпис на заяві від 07 квітня 2008 року, яка відповідно до її змісту разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами банку складає між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] договір про надання банківських послуг - виконаний не [PERSON], а іншою особою, а також підпис на довідці про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" №1103010200058186114 від 07 квітня 2008 року - виконаний не [PERSON], а іншою особою (а.с.79-84). Як вбачається із даного висновку експерта, при порівнянні досліджуваних підписів, виконаних на вищевказаній заяві та довідці від 07 квітня 2008 року, із вільними та експериментальними зразками підписів [PERSON], встановлено суттєві розбіжні ознаки, що в своїй сукупності достатні для зробленого експертом висновку. Співпадаючи ознаки являються не суттєвими, пояснюються загальним наслідуванням підпису [PERSON] та на висновок експерта не впливають. Окрім того, із змісту заяви від 07 квітня 2008 року, що ніби-то підписана відповідачем, вбачається ряд розбіжностей в анкетних даних відповідача. Так, датою його народження вказано [INFO], хоча згідно із копією паспорта датою народження [PERSON] є [INFO] (а.с.39), дівоче прізвище матері зазначено як "[PERSON]", хоча копіями свідоцтва про народження відповідача, свідоцтва про народження його матері та свідоцтва про укладення шлюбу підтверджується дівоче прізвище матері відповідача - [PERSON] (а.с.56-58). Також у вказаній заяві зазначено місце проживання відповідача - с. Роговичі, в той час як із копії паспорта [PERSON] вбачається та підтверджується його поясненнями, наданими в ході судового розгляду, що з січня 2005 року він зареєстрований та проживає в с. Марковичі Локачинського району (а.с.39). Аналізуючі вищевказані докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не підписував заяву та довідку про умови кредитування від 07 квітня 2008 року, що свідчить про відсутність його волевиявлення та згоди на те, що дана заява у відповідності до ч.1 ст. 634 ЦК України разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами банку складає між ним та ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" договір про надання банківських послуг. Відповідно до ч.3,4 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно із ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст.1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. А згідно із ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Оскільки судом встановлено, що [PERSON] не підписував заяви та довідки про умови кредитування від 07 квітня 2008 року, суд вважає договір № б/н від 07 квітня 2008 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] неукладеним, а тому вказаний правочин не створює для [PERSON] будь-яких правових наслідків, що є підставою для відмови в позові про стягнення заборгованості за даним договором. Заперечення представника позивача на висновок почеркознавчої експертизи у справі є безпідставними та не беруться до уваги судом. Висновок експертизи суд вважає належним доказом у справі, що містить інформацію щодо предмета доказування. Експериментальні зразки підписів [PERSON] були відібрані судом в положенні стоячи та сидячи за відсутності заперечень з боку представника позивача, а також в розпорядження експерта були надані вільні зразки підписів відповідача на документах, пов'язаних оформленням депозитного вкладу [PERSON] у ПриватБанку в 2006 році, які в порівнянні із досліджуваними підписами на заяві та довідці від 07 квітня 2008 року дали можливість експерту зробити чіткий висновок за результатами проведеної експертизи. Крім того, в обгрунтування неправомочності висновку експерта представник позивача посилається на норми Положення про експертну службу Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою КМУ від 20 червня 2000 року № 988, що втратило чинність згідно із постановою КМУ від 13 червня 2012 року № 533. Почеркознавча експертиза у справі проведена установою, що має правові підстави для проведення такої експертизи. Так, відповідно до Положення про Експертну службу Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 691 від 09 серпня 2012 року, зареєстрованого Міністерством юстиції України 07 вересня 2012 року за № 1541/21853, до основних завдань Експертної служби, до складу якої входить: Державний науково-дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України, експертно-криміналістичні підрозділи при головних управліннях, управліннях МВС України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, на транспорті, відноситься, зокрема, проведення судової експертизи в кримінальних, адміністративних, цивільних та господарських справах. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України з позивача на користь відповідача слід стягнути понесені ним судові витрати у справі, зокрема, пов'язані з проведенням судової почеркознавчої експертизи в розмірі 909 грн. 48 коп., що підтверджуються рахунком НДЕКЦ при УМВС України у Волинській області № 66 від 27 січня 2014 року (а.с.69), квитанцією та фіскальним чеком від 07 лютого 2014 року (а.с.126, 127). Виходячи із змісту ст. 79 ЦПК, до судових витрат відносяться також витрати на правову допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, 23 грудня 2013 року відповідач уклав договір про надання правової допомоги у даній справі з адвокатом [PERSON] (а.с.55). Згідно із додатком до даного договору гонорар адвоката за надання правової допомоги відповідачу, пов'язаної з розглядом даної справи, становить 3 000 грн. та сплачений останнім, що підтверджується квитанцією № 3 від 15 січня 2014 року (а.с.128, 129). Виходячи із тривалості судових засідань, у яких брав участь адвокат в ході розгляду справи, часу ознайомлення з матеріалами справи в суді, - в загальному орієнтовно 7 годин, розміру мінімальної заробітної плати, що з 1 грудня 2013 року по даний час становить 1218 грн., з врахуванням вимог ст.1 Закону України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", згідно із якою розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, оскільки витрати відповідача на правову допомогу не перевищують вказаного граничного розміру, підтверджуються матеріалами справи, суд дійшов висновку про їх стягнення з позивача на користь відповідача у повному обсязі в розмірі 3 000 грн.

Outcome: approved