Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

06.0.2016 [PERSON] звернулася до суду з позовом та з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд: - стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" на свою користь страхове відшкодування матеріальних збитків у розмірі 28229, 00 грн.; - стягнути з [PERSON] на свою користь матеріальнушкоду у розмірі 2478, 00 грн.; - стягнути з [PERSON] на свою користь моральну шкоду в розмірі 50000, 00 грн.; - судові витрати покласти на відповідачів. В позові посилається на те, що 10.07.2015 о 11 год. 10 хв. [PERSON], керуючи автомобілем «Mitsubishi Outlander», д.р.н. [NUMBER] в м. Києві по вул. Трутенка в напрямку вул. Вільямса, не дотримався дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем «Kia Ceed», д.р.н. [NUMBER], який належить [PERSON] В результаті ДТП, автомобіль позивача отримав механічних пошкоджень. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 24.11.2015 [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП, що сталася 10.07.2015. Зазначає, що на момент ДТП цивільно - правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ «УОСК». Вказує, що 15.07.2015 фахівцем - оцінювачем ТОВ «Юніверсал Асістанс» проведено огляд транспортного засобу позивача та складено відповідний акт. На підставі даного акту було здійснено розрахунок матеріальних збитків, сума яких, без врахування франшизи, складає 25 367,32 грн. Позивач посилається, що самостійно звернулася до СТО «Auto Invest Kiev», де було здійснено ремонт автомобіля, сума якого значно перевищила збитки, встановлені ТОВ «Юніверсал Асістанс». Вказує, що фактична вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становила 28 229 грн., що підтверджується актом виконаний робіт № 15-19/09 від 25.09.2015. Крім того, позивач зазначає, що внаслідок ДТП з вини [PERSON], позивачу спричинені збитки , внаслдіок пошкодження дитячої коляски «Neonato», яка знаходилася у салоні автомобіля. Також, позивач зазначає, що самостійно звернулася до експертної установи ТОВ «Українська експерта компанія» та сплатила вартість проведення товарознавчого дослідження у розмірі 1038, 00 грн., комісія - 40,00 грн., а всього - 1078,00 грн. Згідно висновку експертного дослідження № 63 від 23.12.2015 матеріальний збиток, внаслідок пошкодження дитячої коляски «Neonato» складає 1400,00 грн. Вказує, що неодноразово зверталась до ПАТ «УОСК» з вимогами про отримання страхового відшкодування, однак до цього часу виплату страхового відшкодування їй здійснено не було. Крім того, просить стягнути з [PERSON] моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, яку остання оцінює у розмірі 50 000,00 грн.і. Враховуючи вищевикладене, позивач просить позов задовольнити. 07.10.2016 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 07.10.2016 позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 12.12.2016 на адресу суду від позивача надійшла уточнена позовна заява. Ухвалою суду від 19.12.2016 по справі відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду. 07.06.2018 на адресу суду від представника відповідача 1 - Давиденко Н.О. надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника. Позовні вимоги визнає та проти винесення заочного рішення не заперечує. Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі. В судове засідання представник ПАТ "Українська охоронно-страхова компанія" не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлені. [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставив. Судові повістки, що направлялися на його адресу за зареєстрованим місцем проживання, не були отримана відповідачем та повернуті на адресу суду. Відповідно до ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представників позивачів, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 1 Закону України "Про страхування", страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст. 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Судом встановлено, що 10.07.2015 о 11 год. 10 хв. [PERSON], керуючи автомобілем «Mitsubishi Outlander», д.р.н. [NUMBER] в м. Києві по вул. Трутенка в напрямку вул. Вільямса, не дотримався дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем «Kia Ceed», д.р.н. [NUMBER], який належить [PERSON] В результаті ДТП, автомобіль позивача отримав механічних пошкоджень, що підтверджується довідкою № 69422396 про дорожньо - транспортну пригоду (а.с.19). Згідно постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 24.11.2015, [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок порушення правил дорожнього руху України за ст. 124 КУпАП та провадження у справі закрито у зв'язку з закінченням строків притягнення особи до адміністративної відповідальності (а.с.22) Згідно з вказаної вище постанови вбачається, що вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм [PERSON] п. 13.1. Правил дорожнього руху України. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Судом встановлено, що цивільно - правова відповідальність відповідача-2 була застрахована в ПАТ «Українська охоронно - страхова компанія», що підтверджується полісом АІ/4154518 від 30.09.2014. Строк дії полісу з 01.10.2014 до 30.09.2015 включно (а.с. 20). Відповідно до п.22.1. ст. 22 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховою компанією у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Позивач є власником автомобіля марки «Kia Ceed», д.р.н. [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію права власності [NUMBER] (а.с.15). 15.07.2015 позивач звернулася з заявою - повідомленням про дорожньо - транспортну пригоду та 04.08.2015 з заявою про страхове відшкодування до ПАТ «УОСК»(а.с.28, 29). Як вбачається з матеріалів справи, позивач самостійно звернулася до СТО «Auto Invest Kiev», де було здійснено ремонт автомобіля та фактична вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 28 229 грн., що підтверджується актом виконаний робіт № 15-19/09 від 25.09.2015 (а.с.26). Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що на час розгляду справи позивачу страхове відшкодування виплачено не було. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в цій частині та вважає за можливе стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" матеріальні збитки у розмірі 28229, 00 грн. Що стосується позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] матеріальних збитків на користь позивача у розмірі 2478,00 грн., то суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, позивач самостійно звернулася до експертної установи ТОВ «Українська експерта компанія» та згідно висновку експертного дослідження № 63 від 23.12.2015 вартість матеріального збитку завданого пошкодженням дитячої коляски «Neonato» складає 1400,00 грн.(а.с.43-45). Крім того, позивачем було сплачено вартість проведення товарознавчого дослідження у розмірі - 1078,00 грн., що підтверджується квитанціями № N152D44623 від 21.12.2015 та № N152D44623 від 21.12.2015 (а.с.119-120). Відповідно до п.6 Постанови ПВСС України за №4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" зазначено, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. ст. 22, 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за винятком випадків, передбачених законом. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно положень ст.ст. 1187, 1188 ЦК України шкода спричинена джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Пленум Верховного суду України у Постанові „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992 року (із змінами та доповненнями) роз'яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Більше того при заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обов'язок по її відшкодуванню лише тоді, коли шкода виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених спеціальним законом, - тільки умислу потерпілого (абз. 1, 2 п. 2 Постанови). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь позивача матеріальні збитки у розмірі 2478,00 грн. Що стосується вимог позивача про стягнення з [PERSON] моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн., суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з засад розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. А тому, з урахуванням перенесених моральних страждань, суд вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача моральну шкоду у розмірі 15000,00 грн. З огляду на викладене вище, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення моральної шкоди є обгрунтованими частково. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з ПАТ "Українська охоронно-страхова компанія" підлягає стягненню на користь [PERSON] сума судового збору в розмірі 340,42 грн. Крім того, з [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] сума судового збору в розмірі 210,78 грн. Враховуючи вищевикладене, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial