Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів матеріальну шкоду, завдану неналежним утримання тварин. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що була власником собаки породи «болонка», кличка собаки « Ніка ». Під час її перебування за межами країни, зокрема, 22.07.2018 року, за собакою доглядала її мама. 22.07.2018 року близько 14.00 год. відповідачі вигулювали своїх собак, [PERSON] - собаку породи «лабрадор», а [PERSON] - породи «метис». В цей же час, її матір [PERSON] вигулювала належну їй собаку, породи «болонка». Собаки відповідачів, будучи без намордників та повідків, накинулися на її собаку та завдали їй численних травм (кусано-рвані рани). Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 17.10.2018 р. [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.154 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу 51 грн. з конфіскацією собаки породи «Метис». Крім того, постановою адміністративної комісії Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради № 240 від 06 вересня 2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.154 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу 51 грн. Того ж дня її собаку було відвезено у ветеренарну клініку, де їй надали первинну допомогу, провели оперативне втручання та було прийнято рішення про госпіталізацію тварини та її лікування, проте, [INFO] у собаки зупинилося серце. За рекомендацією госпіталя було проведено паталогоанатомічний розтин та встановлено причину смерті тварини, а саме ускладнення після спричинених травм. На лікування собаки, проведення розтину нею були понесені витрати в розмірі 11 860, 12 грн., які просить стягнути з відповідачів. Крім того, просить стягнути з відповідачів витрати на правову допому та судовий збір. Просить позов задоволити. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просять їх задоволити. Відповідач [PERSON] , будучи допитаним в якості свідка, та його представник позовні вимоги не визнали та пояснили, що дійсно 22.07.2018р. вигулював свою собаку, як і відповідач [PERSON] , собака позивача сама спровокувала їх собак, однак, свою він стримав тому вона і не кусала собаку позивача. Вважають, що вина відповідача [PERSON] не доведена, оскільки постановою Сихівського районного суду м.Львова від 17.10.2018 р. у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.154 КУпАП, якою передбачено наслідки визнано лише відповідача [PERSON] , а його визнано винним лише за ч.1 ст.154 КУпАП, тобто, у порушенні правил утримання собак, що не спричинило жодних наслідків. Просять відмовити у задоволенні вимог до відповідача [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явивилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, відзиву на позовну заяву не подавала. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідка, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач була власником собаки породи «болонка», по кличці «Ніка», [INFO] , що підтверджено відомостями міжнародного ветеринарного паспорту. Як встановлено судом 22.07.2018р. близько 14.00 мав місце напад двох собак, належних відповідачам, породи «лабрадор» та «метис», які перебували у громадському місці без намордників, всупереч вимог Правил утримання і поводження з тваринами у м.Львові на належну позивачу собаку породи «болонка». Внаслідок вказаного нападу останній були спричинені проникаючі рани в черевній та поперековій ділянці, обширна траматична грижа черевної стінки, відрив рогу матки, забій правої нирки, розрив м`язів черевної порожнини, синюшність кишківника. Вказані обставини підтверджуються постановою Сихівського районного суду м.Львова від 17.10.2018 р., якою [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.154 КУпАП; постановою адміністративної комісії Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради № 240 від 06 вересня 2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.154 КУпАП, а саме у тому, що він 22.07.2018 року близько 14:00 год. по вул . Енергетична, 8 у м.Львові вигулював собаку порди «лабрадор» без намордника, внаслідок чого його собака покусала собаку [PERSON] , що призвело до її смерті та матеріальної шкоди; випискою ветеринарного госпіталя «Eurovet» від 28.07.2019, якою підтверджується, що собака по кличці «Ніка», поступила 22.07.2018 року в ургентному (невідкладному) стані із проникаючими ранами в черевній та поперековій ділянці, обширною траматичною грижею черевної стінки, а 27.07.2018 року в собаки зупинилося дихання, серцебиття та наступила смерть. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на наведене положення, зважаючи на те, що постанови Сихівського районного суду м.Львова від 17.10.2018 р. та адміністративної комісії Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 06 вересня 2018 року не були оскаржені та набрали законної сили, суд вважає, що встанволені ними обставини, а саме те, що внаслідок порушення правил утримання і поводження з тваринами, належні відповідачам собаки покусали собаку позивача, що призвело до її смерті, не підлягають доказуванню. Як вбачається із копії договору від 22 липня 2018 року, [PERSON] , сестра позивача, уклала договір з ФОП [PERSON] про надання ветеринарних послуг. Згідно виписки ветеринарного госпіталя «Eurovet» від 28.07.2019 собака позивача після поступлення 22.07.2018 року до медичного закладу була госпіталізовано та їй призначено лікування, проведено екстренне оперативне втручання, однак, 27.07.2018р наступила смерть собаки. Випискою із протоколу розтину від 02.08.2018 вбачається, що причиною смерті собаки став гострий перитоніт, що розвинувся в результаті перфорації стінки шлунково-кишкового тракту, розчавлення м`яких тканин правого стегна та отвори нанесені іклами великої тварини родини собачих. На оплату медичних послуг (лікування, оперативного втручання та проведення розтину) були понесені витрати: 22.07.2018 року на суму 7 450,38 грн. та 1 982,20 грн., 25.07.2018 року на суму 1 035,65 грн., 26.07.2018 року на суму 736,19 грн. та 27.07.2018 року на суму 455, 70 грн., а всього на суму11 860, 12 грн., що стверджується актами про надані медичні послуги та копіями квитанцій про сплату зазначених сум. Крім того, факт оплати вказаних витрат саме коштами позивача, підтверджується показаннями свідка [PERSON] , яка показала, що у зв`язку із відсутністю позивача на території України та необхідністю негайного лікування собаки вона була змушена відвезти собаку позивача у ветеренарну клінку «Eurovet», де її було надано необхідну допомогу та призначено лікування. Кошти на оплату лікування та операції були позивача, вона з дозволу позивача взяла їх у квартирі останньої. Покликання представника відповідача на те, що у вказаних актах порода собаки зазначена «метис», а не «болонка», суд вважає недостатнім для визнання вказаних доказів неналежними, оскільки усі інші дані зазначені вірно, обставини викладені у вказаних актах узгоджуються із іншими доказами по справі, а відтак, відомості щодо породи собаки є опискою та не спростовує встановлених фактичних обставин. Законом України "Про захист тварин від жорстокого поводження" (ст.9) визначено, що особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана супроводжувати домашню тварину поза місцями її постійного утримання. А також ця особа та особа, яка супроводжує домашню тварину зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною, крім того фізичні та юридичні особи, які утримуюсь домашніх тварин, зобов`язані не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб Згідно ст.12 Закону України "Про захист тварин від жорстокого поводження" шкода, заподіяна особі твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує. Згідно з ст.22, 1166 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку з знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Майнова шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Враховуючи вищенаведені обставини, з огляду на обов`язок передбачений ст.12 Закону України "Про захист тварин від жорстокого поводження", суд приходить до висновку, що з відповідачів на користь позивача слід стягнути матеріальну шкодув рівних частинах, тобто по 5 930 грн. 06 коп., з кожного. Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Надавши оцінку наданим позивачем доказам на підтвердження заявлених вимог в частині стягнення з відповідачів судових витрат, суд приходить до висновку, що з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню сплачені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн., а в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити, оскільки такі документально не підтвердженні.

Outcome: approved