Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» [PERSON] (далі - позивач) у лютому 2016 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] (далі - відповідачі) про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір 107981-CRED від 21.12.2007, відповідно до якого останньому було надано кредит у розмірі 10 000 доларів США на термін до 21.12.2009, зі сплатою відсотків за користування кредитом в строки та порядку, встановлених договором. У забезпечення виконання зобов'язання за вищевказаним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки від 21.12.2007 №107981_cred/n. Однак, відповідач [PERSON] своєчасно не надавав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками за комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого станом на 14.01.2016 утворилась заборгованість у розмірі - 29 878,94 доларів США. Частково заборгованість із [PERSON] стягнута рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, тому на даний час розмір заборгованості становить 19869,14 доларів США, яку представник позивача просить стягнути солідарно із відповідачів на користь банку. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання, причини неявки суду не відомі. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явився, викликався до суду шляхом розміщення оголошення у пресі. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно із ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється За наведених обставин, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір 107981-CRED від 21.12.2007, відповідно до якого останньому було надано кредит у розмірі 10 000 доларів США на термін до 21.12.2009, зі сплатою відсотків за користування кредитом в строки та порядку, встановлених договором. Відповідач підтвердив свою згоду на вищевказані умови договору, про що свідчить підпис відповідача /а.с.11-13/. У забезпечення виконання зобов'язання між ЗАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] 21.12.2007 року укладено договір поруки /а.с.14/. Позивач свої зобов'язання за договором виконав та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, а саме: 10 000 доларів США грн. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Згідно договору у випадку порушення зобов'язання за кредитним договором відповідач-1 сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Однак відповідач не виконував належним чином свої зобов'язання перед банком, а саме не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, чим порушив взяті на себе зобов'язання. Станом на 14.01.2016 року у відповідача [PERSON] перед позивачем утворилася заборгованість у розмірі - 29 878,94 доларів США. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ від 17.05.2011 у цивільній справі №2-5036/11 із відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто 10966,02 доларів США заборгованості за кредитним договором (а.с. 4-5). Як встановлено із розрахунку заборгованості за договором №107981-CRED від 21.12.2007, укладеного між Приватбанком та [PERSON], станом на 14.01.2016, заборгованість за кредитом становить - 6809,22; заборгованість за процентами - 23069,72, в тому числі несплачені проценти - 0,00; несплачені проценти на прострочену заборгованість - 23069,72; комісія, в тому числі нарахована комісія - 0.00; прострочена комісія - 0,00; заборгованість по пені - 0,00; заборгованість по судовим штрафам - 0,00. Разом - 29878,94. Сума за кредитом,задоволена рішенням суду - 10966,02. Різниця між поточною заборгованістю та задоволеною раніше судом - 18912,92. Штраф (фіксована сума) - 10,58. Штраф (відсоток від суми заборгованості) - 945,65. Разом - 19869,14 (а.с.6 зі зворотнього боку). Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами цивільного законодавства у сфері кредитних зобов'язань. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК). За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови, якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Таким чином, оскільки судом встановлено, що відповідач належним чином свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, у позивача виникло право звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості. Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язань боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає задоволенню, та з відповідачів підлягає стягненню солідарно заборгованість у розмірі 19 869,14 доларів США, що за курсом 23,64 згідно службового розпорядження НБУ від 14.01.2016 складає 469 706,50 грн. (а.с.7). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставах вищевказаного, ст. ст. 525, 526, 530, 553-554, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved