Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач ПАТ "Дельта Банк" звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 12.03.2007 року між ПАТ "Дельта Банк" та відповідачем було укладено кредитний договір №001-21046-120307. Відповідно до п. 1.1 даного договору, позивач зобов'язується надати відповідачу кредит у сумі 1950,00 грн. на придбання певного майна/послуг. Відповідно до п.2.3 договору за користування кредитом відповідач сплачує позивачу плату в розмірі 12% в місяць, а також за введення кредитної справи 1.95 % в місяць. Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 2366,10 грн.. Представник позивача до судового засідання не з'явився, просив справу слухати у його відсутності. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила суд застосувати строк позовної давності, оскільки останій платіж відповідачем здійснений ще 12.03.2008 року, однак з того часу позивачем не було пред'явлено вимоги до нього про стягнення заборгованості. Крім того відповідачем було сплачено всю заборгованість на доказ чого надає копії квитанцій. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Предметом спору є стягнення заборгованості за кредитним договором, тобто необхідність виконання зобов'язання та повернення кредитних коштів банку. Судом встановлено, що 12.03.2007 року між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №001-21046-120307. Відповідно до п. 1.1 даного договору, позивач зобов'язується надати відповідачу кредит у сумі 1950,00 грн. на придбання певного майна/послуг. Відповідно до п.2.3 договору за користування кредитом відповідач сплачує позивачу плату в розмірі 12% в місяць, а також за введення кредитної справи 1.95 % в місяць. Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 2366,10 грн.. Відповідно до ст. 258 ЦК України, позовна давність -це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 259 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1, ч.5 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений, перебіг позовної давності починається від дня коли у кредитора виникає право пред'являти вимогу про виконання зобов'язання. Відповідно до поданого позивачем розрахунку, відповідач здійснив останній платіж по договору 12.03.2008 року. З позовною заявою позивач звернувся до суду 26 травня 2014 року, тобто із пропуском строку позовної давності, клопотання про поновлення строку позовної давності позивачем не заявлено. Відповідно до ч. 4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності є підставою для відмови в позові. За таких обставин, враховуючи вище викладене, позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то суд відповідно до ст. 88 ЦПК України, вважає необхідним віднести судові витрати за рахунок позивача. На підставі ст. 258,259, 261, 267 ЦК України, ч.13 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачі"від 12.05.1991 року, п.31 постанови Пленуму ВССУ № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин"від 30 березня 2012 року і

Outcome: dismissed