Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Яготинського районного суду Київської області із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991року. Заяву обґрунтовано тим, що [PERSON] народився [INFO] в м. Зирянівськ Республіка Казахстан. 18 грудня 1986 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , яка народилась в с. Воскресенівка Васильківського району Дніпропетровської області. Від подружнього життя сторони мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В березні 1991 року родина заявника переїхала на постійне місце проживання в с. Сулимівка Яготинського райоїгу Київської області до будинку матері дружини - [PERSON] , де проживали разом з нею до 24 вересня 1994 року. З червня 1993 року [PERSON] по листопад 1997 року працював у КСП «Прогрес» с. Годунівка Яготинського райоїгу Київської області, був членом даного колгоспу. З 24 вересня 1994 року по 22 жовтня 1998 року [PERSON] був зареєстрований та проживав в с. Годунівка Яготинського району Київської області. У період з 5 листопада 2005 року по 4 лютого 2009 року [PERSON] відбував покарання у місцях позбавлення волі, згідно вироку Яготинського районного суду Київської області від 14 грудня 2005 року. На даний час [PERSON] проживає в [ADDRESS] (у своєї доньки - [PERSON] ). Як з`ясувалося на даний час в період після 1991 року [PERSON] не було здійснено заміни паспорту СРСР на паспорт громадянина України, а тому на теперішній час він не має документів, що посвідчують його особу та підтверджують громадянство. З огляду на вказані обставини заявник звернувся до Яготинського районного сектору ДМС. Посадовими особами Яготинського районного відділу центральної міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області заявнику було роз`яснено, що документи, які, відповідно до законодавства, мають бути надані до міграційної служби для здійснення процедури підтвердження громадянства та отримання паспорту у нього відсутні, в зв`язку з чим йому було рекомендовано звернутися до суду. Встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) є підставою для оформлення належності до громадянства України. Разом з тим, юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності зазначеним вище Законом України, який дасть право відповідним органам вирішувати питання про надання громадянства України і встановлення такого факту породжує для заявника право на набуття громадянства України. Тому заявник був змушений звернутися до суду із даною заявою та просить суд встановити факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року. Заявник та представник заявника в судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду представник заявника направила заяву про розгляд справи в їх відсутність за наявними в матеріалах справи доказами, заявлені вимоги підтримали. Представник Яготинського відділу Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду направив до суду заяву щодо розгляду справи в його відсутність, щодо прийняття рішення по справі покладається на розсуд суду. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Так, судом було встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в м. Зирянівськ Республіка Казахстан (а.с. 9). 18 грудня 1986 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , яка народилась в с. Воскресенівка Васильківського району Дніпропетровської області, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с. 15-16). Від подружнього життя [PERSON] та [PERSON] мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 18-22). В березні 1991 року родина заявника переїхала на постійне місце проживання в с. Сулимівка Яготинського райоїгу Київської області до будинку матері дружини - [PERSON] , де проживали разом з нею до 24 вересня 1994 року (а.с.12). З червня 1993 року [PERSON] по листопад 1997 року працював у КСП «Прогрес» с. Годунівка Яготинського райоїгу Київської області, був членом даного колгоспу (а.с. 13). [INFO] [PERSON] померла в м. Яготин Київської області, її місце реєстрації с. Годунівка Яготинського району Київської області (а.с. 17). З 24 вересня 1994 року по 22 жовтня 1998 року [PERSON] був зареєстрований та проживав в с. Годунівка Яготинського району Київської області (а.с. 11). У період з 5 листопада 2005 року по 4 лютого 2009 року [PERSON] відбував покарання у місцях позбавлення волі, згідно вироку Яготинського районного суду Київської області від 14 грудня 2005 року (а.с. 14). З копії посвідчення тракториста-машиніста вбачається, що [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Зирянівськ Казахської РСР, мешканець с. Годунівка Яготинського району 24.10.1996 року отримав дозвіл керування тракторами категорії А і В (а.с. 10). З листа (а.с.30) вбачається, що заявнику є неоюхідним встановлення факту проживання на території України. Вироком Яготинського районного суду Київської області від 14.12.2005 року [PERSON] засуджений за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК до 3 років 3 місяців позбавлення волі (а.с. 33). Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Питання громадянства України регулюється Конституцією України, законами України, указами Президента України, міжнародними договорами України. Основними нормативно-правовими актами з питань громадянства України є Закон України «Про громадянство України» та Указ Президента України від 27.03.2001 року № 215 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України». Підстави набуття особою громадянства України визначаються індивідуально, залежно від її місця народження, походження, проживання, родинних зв`язків тощо. Відповідно Закону України «Про громадянство України» громадянами України є, зокрема усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України або які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Відповідно до п. 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215, в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року N 588/2006, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша ст. 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Факт постійного проживання на території України заявника [PERSON] , у тому числі станом на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року або на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) має юридичне значення та породжує для нього юридичні наслідки, так як встановлення вказаного факту в судовому порядку надає йому право подати заяву про набуття громадянства України. В іншому встановленому Законом України «Про громадянство України» порядку, набути громадянство України заявник не може. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року. Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття "безперервне проживання на території України" та "проживання на території України на законних підставах". Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Таким чином, розглядаючи заяву, суд надає правову оцінку наявним в матеріалах справи доказам безперервного проживання особи на території України. Отже, досліджені докази в їх сукупності свідчать про те, що [PERSON] постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року. З урахуванням викладеного, а також з огляду на те, що для реалізації заявником своїх прав необхідним є визнання факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, і саме цей факт має для заявника юридичне значення, суд задовольняє заяву. На підставі викладеного,

Outcome: approved