Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

02 жовтня 2015 року позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Свої вимоги мотивують тим, що позивачі є співвласниками двокімнатної квартири [ADDRESS] (колишня [ADDRESS]) в м. Суми. Зміна прізвища та по батькові позивача [PERSON] із "[PERSON]" та "[PERSON]", як це зазначено у правовстановлюючих документах, на відповідно "[PERSON]" та "[PERSON]" підтверджується свідоцтвом про переміну прізвища, імені, по батькові. Зміна прізвища співвласника квартири позивача [PERSON] із "[PERSON]", як це зазначено у правовстановлюючих документах, на "[PERSON]" підтверджується свідоцтвом про шлюб. Позивачі зареєстровані у належній їм квартирі. [ADDRESS] перейменована у [ADDRESS] рішенням Сумської міської ради № 1151-МР від 25 січня 2012 року. У спірній квартирі також зареєстрований відповідач [PERSON] - колишній чоловік позивачки [PERSON], що підтверджується, зокрема, довідкою про склад сім'ї, судовими рішеннями про розірвання шлюбу, судовим рішенням про вселення. Після виконання судового рішення про своє вселення [PERSON] втратив будь-який інтерес до спірної квартири, оплату за комунальні послуги взагалі не здійснює, як це вбачається із розрахунку та наявних у позивачки [PERSON] квитанцій. Станом на час подачі позовної заяви відповідач [PERSON] не проживає у спірній квартирі більше одного року, його особисті речі у квартирі відсутні. Вказані обставини підтверджуються, зокрема, додатками до заяви про призначення житлової субсидії. Таким чином, відповідач [PERSON] втратив право користування спірною квартирою, однак не знявся з реєстрації місця проживання у даній квартирі, що створює перешкоди позивачам при оформленні житлової субсидії на оплату комунальних послуг. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить задовольнити та пояснив, що з дати фактичного вселення, тобто 06.11.2013 року, а саме понад два роки, відповідач квартирою не користується, про причини не проживання в квартирі не повідомляє, права власності на квартиру та особистих речей не має, хоча позивачі не здійснювали перешкод у користуванні житловим приміщенням. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просить відмовити в їх задоволенні та пояснив, що відповідачем були здійснені спроби проникнення до житла, а саме відповідач після повернення з роботи, з Російської Федерції, намагався отримати доступ до квартири, але позивачі не надали йому ключі, внаслідок чого відповідач мешкав на орендованій квартирі, тому втрати інтересу до житла не має, хоча навіть, якби і була втрата інтересу до житла, це не є підставою для визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідач з 2012 року постійно перебуває на заробітках в Росії, однак виділене йому майно знаходиться у користуванні позивачів, які його не надають. 25.10.2015 року була подана заява до Державної виконавчої служби про відновлення виконавчого провадження в частині вселення, однак станом на 15.01.2016 року постанова за зазначеною заявою не прийнята. Свідок [PERSON], знайома позивачів, яка мешкає за адресою: [ADDRESS], суду пояснила, що з позивачами [PERSON] та [PERSON] разом працюють, з позивачем [PERSON] просто знайомі, а відповідача знає, однак відносин ніяких не має. Також доповнила, що до квартири позивачів приходить в гості та на дні народження, останній раз була в цьому році. За останні два роки відповідача не бачила ніразу, в спірній квартирі два спальних місця, а саме мешкає [PERSON] та її син. Відповідач мешкає з іншою жінкою, оскільки свідок їх бачила. Свідок [PERSON], рідна сестра позивача [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]., суду пояснила, що з позивачами є родичами, відповідача знає з 1993 року. Також доповнила, що останній раз була в квартирі позивачів в 13.01.2016 року, однак речей відповідача в квартирі не має ще з того часу, коли [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб, останнього разу свідок бачила відповідача в червні 2015 року з іншою жінкою, позивачі не перешкоджали у користуванні останнім квартирою, він втратив інтерес до житла. Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачі на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19 червня 2001 року(а.с. 4) є власниками квартири. 12 березня 2003 року у квартирі позивачів зареєстрований [PERSON], [INFO](а.с. 82а). Зміна прізвища співвласника квартири позивача [PERSON] із "[PERSON]", як це зазначено у правовстановлюючих документах, на "[PERSON]" підтверджується свідоцтвом про шлюб(а.с.8). Позивачі зареєстровані у належній їм квартирі, що підтверджується довідкою про склад сім'ї, виданою КП «Сумижитло» СМР № 2059 від 15.11.2012(а.с.10) . [ADDRESS] перейменована у [ADDRESS] рішенням Сумської міської ради № 1151-МР від 25 січня 2012 року( а.с . 15). Позивач [PERSON] сплачує комунальні послуги, що підтверджується копіями чеків (а.с. 26-78) Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до змісту ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України - член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Оскільки відповідач [PERSON] без поважних причин не мешкає в квартирі [ADDRESS] понад один рік, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням . З урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним з відповідача на користь позивача стягнути понесені судові витрати.

Outcome: approved