Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-23 00:00:00

12.12.2019р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ) про визнання права власності та зобов`язання вчинити дії (а.с. 1-2). Ухвалою судді від 13.12.2019р. відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч. 2, 3 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відстрочено сплату судового збору до моменту винесення судом рішення по справі та витребувано у відповідача докази (а.с. 16-17). В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він є єдиним спадкоємцем [PERSON] , який помер [INFO] . Померлий [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , помер в місті Макіївка Донецької області. Факт смерті встановлений рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 23.03.2018р. по справі № 234/3783/18. [PERSON] перебував на обліку у Вільногірському відділі обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу Донецької області Кузуб Ю.В. відкрито спадкову справу № 82/2018 від 19.04.2018р. і 09.10.2018р. зроблено запит до ГУ ПФУ щодо наявності недоотриманої пенсії на ім`я померлого [PERSON] Листом ГУ ПФУ від 31.10.2018р. повідомлено, що сума недоотриманої пенсії за дні життя складає 119 696,71 грн. Разом із тим, з отриманої довідки приватним нотаріусом Кузуб Ю.В. встановлено помилку у написанні прізвища, що стало підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії. 24.12.2018р. представник позивача звернувся з письмовою заявою до Вільногірського сектору обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо виплати допомоги на поховання. Листом від 14.01.2019р. представнику відмовлено і у виплаті допомоги на поховання, посилаючись на ту ж саму помилку у прізвищі померлого « [PERSON] - [PERSON] ». Позивач вважає, що має право не недоотриману пенсію [PERSON] згідно з витягом № 00019839980 від 27.03.2018р., тому просив позовні вимоги задовольнити. Від представника відповідача - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області - Гаврилець Д.А. (діє на підставі довіреності від 03.01.2020р. - а.с. 25) 08.01.2020р. надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 19-24), в якому представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що відсутні підстави для здійснення виплат, оскільки існує розбіжність у прізвищі померлої особи, а саме: у паспорті (наявному у пенсійній справі померлого) прізвище зазначено як « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть - « [PERSON] ». Документи про смерть з правильними даними щодо прізвища до Головного управління [PERSON] не надав. Зазначила, що вимоги в частині зобов`язання виплатити [PERSON] допомоги на поховання [PERSON] на підставі Витягу № 00019839980 від 27.03.2018р. є безпідставними. Також вказала, що документом, який підтверджує статус спадкоємця, є свідоцтво про право на спадщину, а [PERSON] до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою та свідоцтвом про право на спадщину за законом щодо виплати недоотриманої пенсії [PERSON] , [INFO] не звертався, тож вимоги в цій частині є передчасними. Згідно з п. 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановок правління Пенсійного фонду України 25.11.2005р. №22-1 (далі - Порядок) днем звернення за виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами. Відповідно до п. 2.26 вищезазначеного Порядку для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі незвернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину. Виходячи з викладене, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, справу розглядати без його участі (а.с. 24). Окрім того, представник відповідача на виконання ухвали суду від 13.12.2019р. надала до суду належним чином завірені копії пенсійної справи [PERSON] (а.с. 26-73). Позивач 23.03.2020р. надав відповідь на відзив (заяву), в якому наполягав на задоволенні позовних вимог, також просив справу розглядати справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с. 89-93). В судове засідання, призначене на 24.04.2020р. позивач також надав заяву, в якій справу просив розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с. 98). В судове засідання, призначене на 24.04.2020р., сторони не з`явилася, про дату та час слухання повідомлялася належним чином (а.с. 88, 94, 97). Згідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши позиції сторін та докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, встановив такі обставини справи та відповідні ним правовідносини. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Як свідчать матеріали справи, [PERSON] помер [INFO] у місті Макіївці Донецької області, факт смерті встановлений рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 23.03.2018р. по справі № 234/3783/18, яке набрало законної сили 24.04.2018р. (а.с. 92-93). На підставі цього рішення 27.03.2018р. видано свідоцтво про смерть [PERSON] серія [NUMBER] (а.с. 5). Після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа за заявою його онука - позивача [PERSON] [PERSON] перебував на обліку у Вільногірському відділі обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. На запит приватного нотаріуса Волноваського районного нотаріального округу Донецької області Кузуб Ю.В. до ГУ ПФУ щодо наявності недоотриманої пенсії на ім`я померлого [PERSON] , листом ГУ ПФУ від 31.10.2018р. повідомлено, що сума недоодержаної пенсії за дні життя [PERSON] складає 119 696,71 грн. (а.с. 8). Разом із тим, постановою приватного нотаріуса Волноваського районного нотаріального округу Донецької області Кузуб Ю.В. від 30.10.2019р. відмовлено спадкоємцю [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на суму недоотриманої пенсії після померлого [INFO] [PERSON] через наявність помилки в прізвищі померлого « [PERSON] » (а.с. 7). Крім того, 24.12.2018р. представник позивача - [PERSON] звернувся з письмовою заявою до Вільногірського сектору обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо виплати допомоги на поховання. На його звернення листом ГУ ПФУ від 14.01.2019р. № 67/04-11/14 відмову у виплаті допомоги на поховання посилаючись на помилку у прізвищі померлого « [PERSON] - [PERSON]» (а.с. 9). Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог суд враховує таке. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997р. відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст ч. 3 ст. 52 цього Закону також узгоджується зі змістом ст. 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями ЗУ «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Суд зазначає, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин 2, 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Як вбачається з матеріалів пенсійної справи, в ній міститься копія паспорта, в якій зазначено прізвище « [PERSON]» (а.с. 62) та копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера в якій прізвище зазначено « [PERSON] » (а.с. 61), що свідчить про те, що дана пенсійна справа заведена відносно тієї ж особи, щодо недоотриманої пенсії якої просить встановити право власності позивач. У зв`язку з чим встановлено, що у паспорті померлого [PERSON] допущено помилку при перекладі з російської на українську мову. У рішенні Краматорського міського суду Донецької області від 23.03.2018р. встановлено, що [PERSON] є онуком померлого [PERSON] . Родинний зв`язок між позивачем [PERSON] і його дідусем по матері [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження матері позивача - [PERSON] , [INFO] (яка у зв`язку із одруженням 23.08.1975р. змінила прізвище на « [PERSON] », чоловік [PERSON] ), а також свідоцтвом про народження самого позивача [PERSON] (а.с. 12, 13, 91). З урахуванням викладеного, беручи до уваги, що у паспорті померлого [PERSON] допущено помилку, а саме у прізвищі при перекладі з російської на українську мову зазначено « [PERSON]» замість « [PERSON] », а також те що [PERSON] відносно якого відкрита пенсійна справа та [PERSON] щодо недоотриманої пенсії якого просить встановити право власності позивач є одна й та сама особа, суд, з урахуванням установлених обставин відмови позивачеві у видачі свідоцтва на спадщину, приходить до висновку, що лише ці обставини перешкодили позивачеві отримати успадковану пенсію [PERSON] . Разом із тим, право спадкоємця на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю, є безумовним, тому право позивач підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача (а не визнання за позивачем права власності на пенсію спадкодавця) на користь [PERSON] недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] в сумі 119 696,71 грн., що є належним захистом порушеного права, передбаченим ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 1227 ЦК України і не є виходом за межі позовних вимог згідно із ч. 2 ст. 264 ЦПК України. Крім того, суд вважає за необхідне наголосити, що відмова у виплаті успадкованих позивачем коштів становить порушення його права на мирне володіння своїм майном, передбачене статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом" (рішення у справах "Амюр проти Франції", "Колишній король Греції та інші проти Греції" та "Малама проти Греції"). Водночас ст. 1 Першого протоколу не гарантує права на надбання майна (рішення у справах «Ван Дер Мюсель проти Бельгії» та «Копеський проти Словаччини»). Особа може заявляти про порушення ст. 1 Першого протоколу тільки тією мірою, якою оскаржувані рішення національного суду стосуються її майна в розумінні цього положення. "Майном" може бути як "існуюче майно", так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні "легітимні сподівання" на реалізацію майнового права. "Легітимні сподівання" за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі "Копеський проти Словаччини"). Відповідно до ст. 53 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті. Згідно з п. 5.1. розділу V Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014р. № 13-1), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.12.2005р. за № 1566/11846 - особа, яка звертається по допомогу на поховання, подає до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, документ, що посвідчує особу заявника, заяву про виплату допомоги на поховання, свідоцтво про смерть та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання. Як видно з матеріалів справи на звернення представник позивача - [PERSON] до Вільногірського сектору обслуговування громадян ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо виплати допомоги на поховання, листом ГУ ПФУ від 14.01.2019р. № 67/04-11/14 відмову у виплаті допомоги на поховання посилаючись на помилку у прізвищі померлого « [PERSON] - [PERSON] », при тому, що у листі ствердно вказано, що представник надав документ про смерть [PERSON] (а.с. 9). Згідно з перерахунком пенсії [PERSON] на підставі рішення № 912440129049, сума пенсії [PERSON] за жовтень 2017 рокі і за грудень 2017 року становила 10 740,00 грн. на місяць (а.с. 34). Установлені обставини дають підстави для висновку, що [PERSON] як спадкоємець, що здійснив поховання спадкодавця, набув право на отримання також допомоги на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті, тому суд вважає за можливе стягнути з ГУ ПФУ цю допомогу в розмірі двомісячної пенсії - в сумі 21 480,00 грн. (10 740,00 * 2). Також, суд зауважує, що спір у даній справі є цивільно-правовим, адже предметом судового розгляду в даному випадку є вимоги про захист права власності на спадкове майно у вигляді пенсійних виплат, які не були виплачені за життя спадкодавцеві, що відповідно до ст.19 ЦПК України відносить до юрисдикції загальних судів. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що результат розгляду спору, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати зі сплати судового збору в сумі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial