Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

07.10.2021 позивач звернувся до Івано-Франківського міського суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 15 листопада 2003 року у Підлузькій сільській раді Тисменицького району відділу РУГСу Тисменицького районного управління юстиції, актовий запис №14. Позов мотивує тим, що 15 листопада 2003року між сторонами зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис №14. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду сім`ї є те, що сторони не зійшлись характером. Позивач зазначає, що хоч довго перебувають в шлюбі, однак спільне подружнє життя у них з чоловіком не складається, стосунки з кожним роком погіршуються, відсутні почуття довіри, любові та взаємоповаги. Відповідач зловживає спиртними напоями, постійно дорікає позивачу ревнощами, що завжди завершується сварками та образами в її сторону. Після кожного скандалу та суперечок, які виникали з відповідачем, сподівалась, що життя налагодиться, однак всі намагання були марними. Завжди першочерговим для відповідача були тільки його потреби та бажання. Жодним чином він не погоджувався на запропоновані компроміси. На даний час сторони перестали цікавитись один одним, втратили інтерес один до одного. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Таким чином, позивач вважає, що сім`я носить формальний характер. Ведення між ними спільного господарства давно припинено та за її глибоким переконанням підтримувати сімейні відносини надалі немає змісту та позивач та кого бажання не має. Вважає, що примирення між ними неможливе. Вважає, що причини, які спонукають позивача на збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. При ухваленні судового рішення просить залишити за позивачем прізвище " [PERSON] ", та неповнолітнього сина залишити проживати з нею. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву, відповідно до якої просила розгляд справи здійснювати без її участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, в тому числі через сайт «Судова влада». Правом на подання відзиву не скористався. Заяви про розгляд справи за відсутності чи будь-яких інших клопотань відповідач не подавав. За таких обставин, з урахуванням положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Встановлено, що 15 листопада 2003 року між сторонами [PERSON] та [PERSON] , Підлузькою сільською радою Тисменицького району Відділу РАГСу Тисменицького районного управління юстиції зареєстровано шлюб, про що зроблено запис за №14, змінено прізвище дружини з " [PERSON] " на " [PERSON] " та 05 лютого 2004 року видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] (а.с.2). [INFO] у сторін народився син [PERSON] , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за №642, та Відділом ГАЦС Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області 13 квітня 2004 року видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Спільні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються СК України. Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім того суд звертає увагу на те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Таким чином оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально і його збереження суперечить інтересам позивача, то шлюб між сторонами слід розірвати. Що стосується вирішення вимог, зазначених у позові про визначення місця проживання неповнолітнього сина сторін, то при цьому суд виходить з наступних мотивів: Відповідно до ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки, судом встановлено, що на даний час дитина проживає разом з матір`ю, спору щодо визначення її місця проживання немає, то позовна вимога підлягає задоволенню Одночасно суд роз`яснює, що у разі виникнення спору щодо визначення місця проживання дітей судом сторони мають право вирішити дане питання окремо у судовому порядку або органом опіки та піклування. При цьому, суд звертає увагу, що таке рішення суду не позбавляє можливості та обов`язку кожного з батьків, приймати участь у вихованні, спілкуванні та матеріальному утриманні дитини. Таким чином позов підлягає до задоволення. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої в даному випадку сплачений судовий збір слід стягнути з відповідача в користь позивача. На підставі наведеного та

Outcome: approved