Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 30.01.2012 року [PERSON] ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписавши Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг отримав кредитну картку «Універсальну» з подальшим збільшенням кредитного ліміту до 1 800 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на порушення позичальником кредитних зобов'язань та утворення станом на 04.01.2018 року заборгованості в розмірі 13 815 грн. 70 коп., з них: 499 грн. 70 коп. - заборгованість по кредиту; 212 грн. 00 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 11 969 грн. 92 коп. - заборгованість по пені; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 634 грн. 08 коп. - штраф (процентна складова), яка у добровільному порядку відповідачем не погашена, просить позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, на розгляд справи не з'явився, звернувшись з клопотанням (вх. № 397 від 24.01.2018р.) про розгляд справи у відсутність представника банку, в якому також не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] двічі будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в порядку передбаченому п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України (судові повістки направлені рекомендованим листом № 5630101076140, 5630101083057 повернуті до суду по витіку строку зберігання з відміткою про відсутність адресата по місцю проживання), на розгляд справи не з'явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 6 ст. 223 ЦПК України наслідки, визначені частинами третьою - пятою цієї статті, настають і в разі, якщо учасник справи (його представник) залишить залу судового засідання. Таким чином, суд, з врахуванням повторної неявки відповідача належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, не повідомлення ним про причини неявки, відсутності заяв про розгляд справи у його відсутність чи відкладення, згоди позивача на заочний розгляд справи, ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Згідно з положеннями ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, з огляду на що та неявку в судове засідання всіх учасників справи, суд прийняв рішення про проведення заочного розгляду справи, без технічної фіксації судового процессу. Судом встановлені факти: · 30.01.2012 року [PERSON] ознайомився та погодився із Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які були надані йому в письмовій формі, отримав картку "Універсальна", своїм підписом підтвердив факт отримання інформації про умови кредитування в ПриватБанку та погодився, з тим, що підписана ним заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг (анкета - заява від 30.01.2012р., Умови і Правила надання банківських послуг, Тарифи банку) ; . 30.01.2012 року відповідач отримав кредитну картку «Універсальна», з визначеним обов'язковим щомісячним платежем в розмірі 7% від заборгованості, з базовою % ставкою в місяць 3,0 % (анкета - заява від 30.01.2012р., тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна»); . п.п., п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4, 2.1.1.4.6, 2.1.1.5.5, 2.1.1.7.6, 2.1.1.12.8.1, 2.1.1.16, 2.1.1.12.6, 2.1.1.12.6.1, 2.1.1.12.7.3, 2.1.1.12.7.4 погоджених умов та правил надання банківських послуг клієнт (відповідач) зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, оплачувати комісії та доручив банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта при настанні строків платежів, та визначили порядок їх нарахування, сплати, а також погодили порядок та підстави нарахування штрафів при порушенні строків платежів по кожному з грошових зобов'язань (згідно тарифів), пені при виникненні прострочених зобов'язань за борговими зобов'язаннями на суму від 100 грн., строк дії договору та порядок повернення кредиту у разі прострочення виконання зобов'язання, порядок збільшення кредитного ліміту. (анкета - заява від 30.01.2012р., Умови і Правила надання банківських послуг, Тарифи банку, розміщені в т. ч. на офіційному веб-сайті позивача https://privatbank.ua/terms); . у п. 2.1.1.4.6 сторони встановили строк повернення кредиту, комісії, процентів в повному обсязі, у випадку порушення клієнтом зобов'язань по погашенню заборгованості перед банком, на протязі 90 днів з моменту виникнення таких порушень, в т.ч. зобов'язань строк виконання яких не настав, - 91- й день з моменту настання порушення зобов'язання (Умови і Правила надання банківських послуг, Тарифи банку, розміщені в т. ч. на офіційному веб-сайті позивача https://privatbank.ua/terms); . у п. 2.1.1.12.4 сторони також погодили строки та порядок погашення по кредиту з встановленими мінімальним платежем, - в повному обсязі 211-й день з моменту виникнення заборгованості та строк погашення процентів по овердрафту - щомісячно за попередній місяць до 25 числа (Умови і Правила надання банківських послуг, Тарифи банку, розміщені в т. ч. на офіційному веб-сайті позивача https://privatbank.ua/terms); . останнє погашення частини кредиту за договором відповідач здійснив 14.07.2015 року в сумі 89 грн. 05 коп., які були зараховані в рахунок погашення заборгованості, відповідач користувався коштами, а останнє зняття коштів за рахунок кредитного ліміту здійснив 16.07.2015р. в сумі 516 грн.. Після цього виконання зобов'язання відповідач припинив в односторонньому порядку (розрахунок заборгованості станом на 04.01.2018 року); . в зв'язку з не належним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором від 30.01.2012 року щодо своєчасного погашення належних за ним платежів, у позичальника, в період з 01.03.2012р. по 04.01.2018р. утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 13 815 грн. 70 коп., з яких: - 499 грн. 70 коп. - заборгованість по кредиту; - 212 грн. 00 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 11 969 грн. 92 коп. - заборгованість по пені.; - 500 грн. - штраф (фіксована частина); - 634 грн. 08 коп. - штраф (процентна складова); (розрахунок заборгованості станом на 04.01.2018 року); · 06.07.2000р. організаційно - правова форма КБ "Приватбанк", створеного у 1992р. у формі товариства з обмеженою відповідальністю, змінено на закрите акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", та 30.04.2009р. - у публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (витяг із статуту ПАТ КБ "Приватбанк" від 19.04.2017 року, банківська ліцензія №22 від 05.10.2011р., свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи А01 №054809, відомості з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, статут в редакції від 19.04.2017р.); · судові витрати понесені позивачем складають 1 762 грн. (платіжне доручення від 09.01.2018р.). Суд вважає, що між сторонами виник спір та склалися правовідносини з приводу стягнення кредитної заборгованості. При прийнятті рішення, суд керується Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. З міст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Згідно з вимогами ст.624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до вимог ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннямист.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до вимог ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Крім того, суд керується п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4, 2.1.1.4.6, 2.1.1.5.5, 2.1.1.7.6, 2.1.1.12.8.1, 2.1.1.16, 2.1.1.12.6, 2.1.1.12.6.1, 2.1.1.12.7.3, 2.1.1.12.7.4, Умов та Правил надання банківських послуг, з якими позивач письмово ознайомився та погодився, тарифами банку. Тобто, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Отже за несвоєчасну сплату кредитних коштів з відповідача підлягає стягненню пеня, яке є неустойкою, що обчислюється у відсотках суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, у сумі 11 969 грн. 92 коп.. У стягненні штрафів (фіксованої та процентної складової) яке є неустойкою, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, тобто в більшостія має одноразовий характер, в сумі 1134 грн. слід відмовити. На підставі вищевикладеного, з врахуванням того, що позивач зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідач взяті на себе зобов'язання за даним договором не виконав, внаслідок чого за ним рахується заборгованість у вищезазначеній сумі (тіло, відсотки, пеня), що підтверджується наданим позивачем розрахунком, який не спростований відповідачем, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 12681,62 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд присуджує з відповідача на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати - 1615,75 грн.

Outcome: partial