Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі-позивач, ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулося до Красноградського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову, позивач зазначає, що 26.12.2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір №НАХRRХ18240007. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка" складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору позивач зобов"язується надати відповідачеві кредит у сумі 4788 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов"язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі. Свої зобов"язання за кредитним договором позивач виконав. У зв'язку з невиконанням [PERSON] своїх договірних зобов'язань, ПАТ КБ "ПриватБанк" просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором на загальну суму 34268 грн. 78 коп. та судовий збір у розмірі - 342 грн. 69 коп. Представник позивача та відповідач в судове засідання не з'явилися. Представник ПАТ КБ "ПриватБанк" в судове засідання надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, згоден на розгляд справи в його відсутність. [PERSON] у судове засідання не прибула, про причини неявки суду не повідомила. Про час та місце розгляду справи повідомлялася засобами поштового відправлення та через Красноградський ЖРЕП, але зворотні повідомлення повернулися на адресу Красноградського районного суду Харківської області не врученими. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою їх виникнення, окрім іншого, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК). Зокрема, відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Матеріалами справи встановлено, що ПАТ КБ "ПриватБанк" уклав 26.12.2007 року кредитний договір №НАХRRХ18240007 з [PERSON] та надав їй кредитні кошти в сумі 4788 грн. на умовах передбачених договором Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст.ст.526 та 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, у встановлений строк його виконання. Згідно зі ст.1049 ЦК України (правила якої застосовуються до відносин за кредитним договором) позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю грошові кошти у такій самій сумі, у строк та в порядку, що встановлені договором. Отримавши грошові кошти [PERSON] систематично порушувала свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення простроченої заборгованості на загальну суму 34268 грн. 78 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 4242 грн. 71 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом -500 грн.79 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом - 2413 грн. 11 коп., пені за несвоєчасне виконання зобов"язань за договором - 25004 грн.13 коп., штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 1608 грн.04 коп. У зв'язку з цим, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 4242 грн. 71 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом -500 грн.79 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом - 2413 грн. 11 коп., пені за несвоєчасне виконання зобов"язань за договором - 500 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп., штрафу (процентна складова) - 1608 грн.04 коп., що є безумовним та безальтернативним обов'язком відповідача. Крім цього, правовими наслідками невиконання зобов'язання або його виконання з порушенням умов є покладення на сторону обов'язків, передбачених ст. 611 ЦК України, зокрема сплати неустойки (п.3 ч.1 ст.611ЦК України). Відповідно до п/п.5.1 п.5 договору №НАХRRХ12890143 від 26.12.2007 року позичальник, окрім погашення кредиту та сплати відсотків за його використання, зобов'язаний сплатити пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого щомісячного платежу (платежів) за кожен день прострочення свого кредитного зобов'язання. Пенею згідно з ч.3 ст.549 ЦК України є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Окрім стягнення боргу за кредитом, а також відсотків за користування кредитом, представник позивача просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 25004 грн. 13 коп. Сплата відповідачем неустойки (пені) у випадку невиконання/неналежного виконання зобов'язання передбачена укладеним сторонами договору. Отже, сплата відповідачем неустойки (пені) є обов'язком відповідача, визначеним ст.ст.549 та 611 ЦК України та кредитним договором №НАХRRХ12890143 від 26.12.2007 року. Водночас, відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Верховний Суд України в Узагальненні судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин (2009-2010 рр.) зазначив, що у таких випадках суду слід мати на увазі, що положення ч.3 ст.551 ЦК України щодо зменшення розміру неустойки може бути застосоване лише до процентів, які нараховуються як пеня, оскільки вони є засобами цивільно-правової відповідальності, а проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями ст.ст.1054,1056-1 ЦК України у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність з розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Окрім цього, Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.27 постанови №5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснив, що положення ч.3 ст.551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Положення статті 616 ЦК передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може. Приймаючи до уваги вищезазначене, суд вважає за доцільне зменшити суму пені, яку слід стягнути в відповідача, з 25004,13 грн. до 5004,13 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 342 грн. 69 коп., відтак, виходячи з розміру задоволених позовних вимог стягненню з відповідач на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial