Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

23 серпня 2016 року позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що 04 грудня 2012 р. між банком та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт за умовами якої відповідач отримав кредит у розмірі 8 242 грн. 90 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% річних на суму залишку заборгованості за кредитом та його повернення у виді щомісячних платежів у встановлений в договорі строк. Оскільки відповідач порушив свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів, станом на 14 серпня 2016 року за ним рахується заборгованість в загальному розмірі 15 957 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту 5 813 грн. 91 коп., 3 114 грн. 41 коп. - по процентам за користування кредитом, 5 116 грн. 10 коп. - заборгованість за пенею та комісією, 1912 грн. 58 коп. штраф згідно п.п. 2.2 генеральної угоди, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати. В судове засідання належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник позивача не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає, просить застосувати строк позовної давності до пені. Суд вважає за можливе задоволення клопотань сторін й проведення судового засідання на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Між сторонами склалися зобов"язальні правовідносини по кредитному договору. Як встановлено судом, між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] 04 грудня 2012 року було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитування, за умовами якого позивач надав відповідачу строковий кредит у розмірі 8242 грн. 90 коп. до 31 грудня 2014 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі, взамін на зобов"язання Позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в розмірі 1,5% в місяць на суму заборгованості по кредиту. Загальний щомісячний платіж для погашення заборгованості за договором було встановлено у розмірі 412 грн. 48 коп., який відповідач зобов'язався сплачувати з 1 по 25 число кожного місяця (п.2.1 Угоди). При порушенні позичальником строків погашення заборгованості вказаних в Генеральній угоді, Умовах та правилах більше ніж на 31 день по зобовязанням строк, яких не настав, строком повернення кредиту вважається 32 -й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту починаючи з 32 дня порушення вважається простроченою Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 1912 грн. 58 коп. Згідно з ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] належним чином не виконав зобов'язання по сплаті кредиту та процентів, у зв'язку з чим станом на 14 серпня 2016 року має заборгованість перед банком по тілу кредиту 5 813 грн. 91 коп., за відсотками 3 114 грн. 41 коп., по штрафам 1912 грн. Вказана заборгованість підтверджена розрахунком (а.с.6) та не заперечується відповідачем. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 5 116 грн. 10 коп. заборгованості за пенею та комісією. З письмових пояснень банку від 20.09.2016 року видно, що заборгованість за колонкою "Комісія та пеня" нараховувалась тільки по пені. Як вбачається з п.2.8 Генеральної угоди при порушенні позичальником зобов"язань по погашенню кредиту він сплачує банку пеню, розмір якої вказаний в умовах та правилах. Згідно п.2.11 угоди [PERSON] погодився, що дана угода разом з умовами та правилами, а також Тарифами складають між ним та банком кредитний договір. п.1.1.5.25 Умов та правил, що надані банком до позову встановлено розмір пені 0,1% від суми заборгованості. Відповідач подав заяву у якій просить застосувати строк позовної давності до пені. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Відповідно до пункту 1.17.31 Умов та правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною Генеральної угоди від 01 жовтня 2012 року, передбачено, що строк позовної давності відносно вимог банку про повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки (пені, штрафів) складає 50 років. Разом з тим, згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Вказане відповідає правовій позиції викладеній в Постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року справа № 6-16цс15. Умови представлені банком не містять підпису позичальника, а тому їх не можна вважати письмовою угодою сторін про збільшення позовної давності. Як видно з розрахунку пеня нарахована банком за період з 04.12.2012 року по 14.08.2016 року. Останній платіж на погашення кредиту [PERSON] сплатив 02.12.2013 року, банк звернувся до суду з позовом 17.08.2016 року, тобто з пропуском встановленого законом річного строку позовної даності . Таким чином, підстави для стягнення нарахованої позивачем пені у розмірі 5 116 грн. 10 коп відсутні й у задоволенні вимог банку у цій частині слід відмовити. За такого, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості перед банком по тілу кредиту 5 813 грн. 91 коп., за відсотками 3 114 грн. 41 коп., по штрафам 1912 грн., а всього 10 840 грн. 32 коп. Відповідно до статті 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 936 грн. 14 коп.

Outcome: approved