Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

12 січня 2015 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 05.08.2015 року позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів з листопада 2012 року (за жовтень) по липень 2015 року у розмірі 229 856,87 грн.; індексацію суми аліментів з 06.03.2013 року по 01.07.2015 року у розмірі 4 930,36 грн; 5 821,20 грн. - інфляційні втрати, 661,50 грн. - 3% річних від простроченої суми, а всього 241 269,93 грн. Свої вимоги позивачка обгрунтовує тим, що рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 09.06.2008 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі 1 000,00 грн. щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 06.03.2013 року збільшено розмір аліментів до 3 000,00 грн. щомісячно. Як зазначає позивач, відповідач невчасно та не в повному обсязі сплачує аліменти, тому утворилась заборгованість за період з листопада 2012 року по липень 2015 року, а тому у відповідності із законом має бути нарахована пеня. Індексація аліментів не проводилась, тому є законом передбачені підстави для стягнення її з відповідача. Крім того, на підставі ч.2 ст.625 ЦК України в зв'язку з тим, що відповідач своєчасно не виконує зобов'язання в частині сплати щомісячно аліментів має бути нараховано три відсотки річних та інфляційні втрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення заявлених вимог на тій підставі, що рішення суду про збільшення розміру аліментів набрало законної сили лише після його перегляду апеляційною інстанцією, а тому відсутні законом передбачені підстави для нарахування пені виходячи із суми 3 000,00 грн. аліментів. Також відсутні підстави для стягнення індексації, 3% річних та інфляційних втрат. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши представника позивача, відповідача, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог за наступних підстав. У відповідності з ч. 1, 2 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Разом із тим згідно з ч. 3 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем (а не стягувачем, чи боржником). Лише визначивши розмір такої заборгованості, можна обчислювати неустойку. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за № 3 від 15 травня 2006р. - передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Згідно з положеннями СК України (ст. 198) аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Це пов'язано з тим, що відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а за положеннями ч. 2 ст. 550 ЦК України відсотки на неустойку (як повторна пеня) не нараховується. У зв'язку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певну суму заборгованості. При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду. З урахуванням того, що згідно з положеннями СК України аліменти призначаються та виплачуються /стягуються/ щомісяця, тому за змістом ст.196 СК України нарахування пені обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено сплати певної суми заборгованості. Як вбачається з матеріалів справи, позивач неодноразово зверталася до суду із позовними вимогами про стягнення пені за прострочку сплати аліментів. Зокрема, рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 06.03.2013 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] пеню за прострочку сплати аліментів у розмірі 9 800,00 грн. за період з квітня 2009 року по жовтень 2012 року. Цим же рішенням збільшено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) на утримання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] з 1000 грн. 00 коп. до 3 000 грн. 00 коп. щомісячно і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили 23.04.2013 року. Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 02.07.2015 року залишено без змін рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 06.03.2013 року. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 06.03.2013 року набрало законної сили 02.07.2015 року після перегляду апеляційною інстанцією рішення, а тому саме з цієї дати він має сплачувати аліменти по 3 000,00 грн. щомісячно. Проте суд не може погодитись із зазначеним відповідачем на тій підставі, що ухвала апеляційного суду м.Києва від 02.07.2015 року не містить висновків про те, що [PERSON] не був належним чином повідомлений про розгляд справи про збільшення розміру аліментів у суді першої інстанції. З цих підстав заочне рішення від 06.03.2013 року не було скасоване, а за інших підстав заочне рішення не може ухвалюватися (ст.224 ЦПК України). А тому, відповідно відповідач має сплачувати аліменти в розмірі 3 000,00 грн. щомісячно з дня набрання рішенням законної сили, тобто 23.04.2013 року. Рішеннями судів встановлено, що Шевченківським районним судом м. Києва 09.06.2008 р. ухвалено рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову - 29 серпня 2007 року. Зазначені обставини встановлені рішенням суду, а тому у відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Постановою від 11.07.2008 року старшого державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ в м.Києві було відкрито виконавче провадження №8196745 з виконання виконавчого листа №2-1273, виданого 08.07.2008 року Шевченківським районним судом м.Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1 000,00 грн. Також рішеннями судів встановлено, що відповідач не виконував належним чином свої зобов'язання в частині щомісячної сплати аліментів. На виконання рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 06.03.2013 року 25.04.2013 року було видано виконавчий лист в якому зазначено, що рішення набрало законної сили 23.04.2014 року. Державним виконавцем неодноразово складалась довідка-розрахунок заборгованості за аліментами, з яких вбачається, що за 2012 рік - період жовтень-грудень відповідач мав сплатити 2 000,00 грн., сплатив лише 1 000,00 грн., заборгованість становить 1 000,00 грн. В 2013 році відповідач мав сплатити 28 466,00 грн., сплатив 13 000,00 грн., заборгованість становить 15 466,00 грн. В 2014 році відповідач мав сплатити 36 000,00 грн., але сплатив 13 000,00 грн., заборгованість становить 23 000,00 грн. В 2015 році за січень-червень відповідач мав сплатити 18 000,00 грн., а сплатив 6 000,00 грн. Відповідач суду надав копії платіжних доручень за спірний період, суд проаналізувавши їх встановив, що державним виконавцем в довідках-розрахунках відображені всі сплачені відповідачем суми. Правильність визначення заборгованості у передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» порядку, відповідач не оспорював. Крім того, як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами, [PERSON] 11.03.2014 року звертався до суду із позовною заявою про зменшення розміру аліментів, розмір яких збільшено рішенням Шевченківського суду м.Києва від 06.03.2013 року та 02 жовтня 2014 року проголошено рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено. Рішення позивачем не оскаржувалось та 14.10.2014 року набрало законної сили. Щодо нарахування пені за ст.196 СК України Верховний Суд України висловив правову позицію у справі № 6-149цс14 від 01.10.2014 року, яка є обов'язковою для застосування судами, за якою, оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Розмір сплачених аліментів та пені за період, зазначений в позовній заяві виглядає наступним чином (згідно розрахунку здійсненого державним виконавцем): листопад 2012 року - аліменти в сумі 1 000,00 грн. сплачені, пеня не нараховується; грудень 2012 року - аліменти не сплачено, заборгованість становить 1 000,00 грн., яка погашена 14.01.2013 року, пеня (неустойка) складає 310,00 грн. (1% х 31 день) січень 2013 року аліменти не сплачено, заборгованість становить 1000,00 грн., яка погашена 12.03.2013 року в сумі 1 000,00 грн., пеня (неустойка) складає 310,00 грн. (1% х 31 день) лютий, березень, квітень 2013 року - аліменти по 1 000,00 грн. та з врахуванням набрання рішенням про збільшення розміру аліментів законної сили сплачені, пеня не нараховується травень 2013 року аліменти сплачені в сумі 2 000,00 грн., заборгованість становить 1 000,00 грн., таким чином, пеня (неустойка) складає 310 грн. 00 коп. (1% х 31 дні) червень 2013 року аліменти сплачені в сумі 2 000,00 грн., заборгованість становить 1 000,00 грн., таким чином, пеня (неустойка) складає 300 грн. 00 коп. (1% х 30 днів) липень 2013 року аліменти не сплачені, заборгованість становить 3 000,00 грн., таким чином, пеня (неустойка) складає 930 грн. 00 коп. (1% х 31 день) серпень 2013 року аліменти не сплачені, заборгованість становить 3 000,00 грн., таким чином, пеня (неустойка) складає 930 грн. 00 коп. (1% х 31 день) вересень 2013 року аліменти не сплачені, заборгованість становить 3 000,00 грн., таким чином, пеня (неустойка) складає 900 грн. 00 коп. (1% х 30 днів) жовтень 2013 року аліменти не сплачені, заборгованість становить 3 000,00 грн., таким чином, пеня (неустойка) складає 930 грн. 00 коп. (1% х 31 день) листопад 2013 року аліменти сплачені в сумі 2 000,00 грн., заборгованість становить 1 000,00 грн., таким чином, пеня (неустойка) складає 300 грн. 00 коп. (1% х 30 днів) грудень 2013 року аліменти не сплачені, заборгованість становить 3 000,00 грн., таким чином, пеня (неустойка) складає 930 грн. 00 коп. (1% х 31 день) січень 2014 року аліменти не сплачені, заборгованість становить 3 000,00 грн., таким чином, пеня (неустойка) складає 930 грн. 00 коп. (1% х 31 день) лютий 2014 року аліменти не сплачені, заборгованість становить 3 000,00 грн., таким чином, пеня (неустойка) складає 840 грн. 00 коп. (1% х 28 днів) березень 2014 року аліменти не сплачені, заборгованість становить 3 000,00 грн., таким чином, пеня (неустойка) складає 930 грн. 00 коп. (1% х 31 день) квітень 2014 року - аліменти сплачені в сумі 5 000,00 грн., пеня не нараховується; травень 2014 року аліменти не сплачені, заборгованість становить 3 000,00 грн., таким чином, пеня (неустойка) складає 930 грн. 00 коп. (1% х 31 день) червень 2014 року аліменти не сплачені, заборгованість становить 3 000,00 грн., таким чином, пеня (неустойка) складає 900 грн. 00 коп. (1% х 30 днів) липень 2014 року аліменти не сплачені, заборгованість становить 3 000,00 грн., таким чином, пеня (неустойка) складає 930 грн. 00 коп. (1% х 31 день) серпень 2014 року аліменти не сплачені, заборгованість становить 3 000,00 грн., таким чином, пеня (неустойка) складає 930 грн. 00 коп. (1% х 31 день) вересень 2014 року аліменти не сплачені, заборгованість становить 3 000,00 грн., таким чином, пеня (неустойка) складає 900 грн. 00 коп. (1% х 30 днів) жовтень 2014 року аліменти сплачені в сумі 329,23 грн., заборгованість становить 2 670,67 грн., таким чином, пеня (неустойка) складає 827 грн. 91 коп. (1% х 31 день) листопад 2014 року аліменти сплачені в сумі 407,37 грн., заборгованість становить 2 592,63 грн., таким чином, пеня (неустойка) складає 777 грн. 79 коп. (1% х 30 днів) грудень 2015 року - аліменти сплачені в сумі 7 263,40 грн., пеня не нараховується; січень 2015 року аліменти сплачені в сумі 1 000,00 грн., заборгованість становить 2 000,00 грн., таким чином, пеня (неустойка) складає 620 грн. 00 коп. (1% х 31 день) лютий 2015 року аліменти сплачені в сумі 1 000,00 грн., заборгованість становить 2 000,00 грн., таким чином, пеня (неустойка) складає 560 грн. 00 коп. (1% х 28 днів) березень 2015 року аліменти сплачені в сумі 1 000,00 грн., заборгованість становить 2 000,00 грн., таким чином, пеня (неустойка) складає 620 грн. 00 коп. (1% х 31 день) квітень 2015 року аліменти сплачені в сумі 1 000,00 грн., заборгованість становить 2 000,00 грн., таким чином, пеня (неустойка) складає 600 грн. 00 коп. (1% х 30 днів) травень 2015 року аліменти сплачені в сумі 1 000,00 грн., заборгованість становить 2 000,00 грн., таким чином, пеня (неустойка) складає 620 грн. 00 коп. (1% х 31 день) червень 2015 року аліменти сплачені в сумі 1 000,00 грн., заборгованість становить 2 000,00 грн., таким чином, пеня (неустойка) складає 600 грн. 00 коп. (1% х 30 днів) В судовому засіданні відповідач не надав докази про погашення заборгованості по аліментам. А всього пеня за спірний період становить 18 665,70 грн. За липень 2015 року позивач сплатив аліменти в сумі 3 000,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення. Отже судом встановлено, що відповідач знав про свій обов'язок сплати аліментів спочатку в сумі 1 000,00 грн., а потім з 23.04.2013 року в розмірі 3 000,00 грн., проте не погодився із зазначеним та оскаржував рішення. Разом з тим п.9 ч.3 ст.129 Конституції України та ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що рішення суду є обов'язковим до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. Отже, для відповідача така відповідальність встановлена ст.196 СК України, частиною 2 якої передбачено й зменшення розміру неустойки. В судовому засіданні відповідач пояснив, що внаслідок неотримання заробітної плати він не міг вчасно сплачувати аліменти, йому доводилось позичати кошти для належного виконання зобов'язань. Проте відповідач в судовому засіданні не надав доказів, з яких суд міг прийти до висновку про зменшення розміру пені. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача індексацію аліментів на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів». Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Стаття 184 СК України передбачає можливість визначення розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Це відповідна (фіксована) сума коштів на утримання дитини, яка не є одноразовим платежем, а твердою грошовою сумою визначеною судом на утримання дитини до її повноліття. Частина друга статті 184 СК України передбачає, що визначений судом у твердій грошовій сумі розмір аліментів, підлягає індексації відповідно до закону. Оскільки спеціального закону про індексацію аліментів не прийнято, а в Україні діє Закон України "Про індексацію грошових доходів населення", враховуючи, що з відповідача на користь позивача стягнені аліменти в твердій грошовій сумі, проте за весь період прострочення сплати аліментів індексація ні органом державної виконавчої служби, ні судом не провадилась, відповідач в судовому засіданні не надав доказів на спростування зазначеного, суд вважає за необхідне застосувати аналогію закону згідно п. 8 ст. 8 ЦПК України та у порядку, передбаченому Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" стягнути з відповідача на користь позивача індексацію аліментів. Зазначена правова позиція зазначена Верховним Судом України у справі №6-113 цс 13 від 06.11.2013 року та є обов'язковою для застосування судами. А тому, так як відповідач не надав контррозрахунку нарахування індексації аліментів, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача індексації аліментів в розмірі 4 930 (чотири тисячі дев'ятсот тридцять) гривень 36 копійок за період з жовтня 2012 року по липень 2015 року. Також позивач просила стягнути на підставі ч.2 ст.625 ЦК України з відповідача індекс інфляції та три проценти річних. Проте суд не вбачає законом передбачених підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки до даних правовідносин, які виникли внаслідок прострочення сплати аліментів може бути застосовано спеціальну норму права, а саме cт. 196 СК України, а не cт. 625 ЦК України. Крім того, на підставі статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial