Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Позивач в особи свого представника Проклової Т.В., яка діє на підставі довіреності, звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.01.2008 р. громадянка В’єтнаму [PERSON] звернулась із заявою до Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником за усіма правами та обов'язками якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», далі - Банк або Позивач) щодо отримання кредиту під заставу в розмірі 35 931,00 доларів США. 25 січня 2008 р. між позивачем та відповідачем по справі був укладений кредитний договір № 014/1600/74/96822 (далі - Кредитний договір), згідно якого відповідачу у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру використання були надані грошові кошти в сумі 35 931,00 доларів США (тридцять п'ять тисяч дев'ятсот тридцять один долар США 00 центів) з відсотковою ставкою 13,00 % річних, строком по 25 січня 2024 року. Позивач свої забовязання виконав в повному обсязі надавши відповідачу кредитні кошти. Взятих на себе зобов'язань відповідач не виконує, в зв'язку з чим, станом на 06.06.2013р. виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 33 902,10 доларів США, що в еквіваленті станом на дату розрахунку за курсом НБУ становить 398 878,28 гривень. яка складається: залишок заборгованості за кредитом 29 944,72 доларів США (в еквіваленті становить 352 317,36 гривень), в тому числі прострочена заборгованість 630,37 доларів США; заборгованість за відсотками 2 038,98 доларів США (в еквіваленті становить 23 989,81 гривень); сума пені нарахованої за порушення строків повернення кредитної заборгованості та сплати відсотків 1 918,40 доларів США (в еквіваленті становить 22 571,11 гривень). 25.01.2008 р. в рахунок забезпечення виконання позичальником будь-яких зобов'язань передбачених Кредитним договором між Банком та [PERSON] (Іпотекодавець) був укладений іпотечний договір за № 014/1600/74/96822/1 (далі - Іпотечний договір), у відповідності до умов якого предметом іпотеки є нерухоме майно : квартира [ADDRESS], яка складається з двох житлових кімнат, житловою площею 25,8 кв.м, загальною площею 34,6 кв. м. (далі - Предмет іпотеки). Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі - продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], 25.01.2008 р. за реєстровим № 243. На адресу позичальника Банком направлялась вимога про усунення порушення, але вказана вимога залишилась без виконання. До цього часу Відповідач користується заставним майном, ігноруючи вимоги Банку, не виконуючи умови кредитного договору тим самим збільшує заборгованість за Кредитним договором, в зв'язку з чим позивач був змушений звернутися до суду. Представник позивача Шахова О.І., яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу за її відсутності, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи за її відсутності не надала. Відповідно до положень ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що 25 січня 2008 року між позивачем та відповідачем по справі був укладений кредитний договір № 014/1600/74/96822 (далі - Кредитний договір), згідно якого відповідачу у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру використання були надані грошові кошти в сумі 35 931,00 доларів США (тридцять п'ять тисяч дев'ятсот тридцять один долар США 00 центів) з відсотковою ставкою 13,00 % річних, строком по 25 січня 2024 року. Відповідно до п. 1.1.2. Кредитного договору кошти видані на придбання нерухомості - квартири, загальною площею 34,6 кв.м, розташованої за адресою [ADDRESS]. (а.с. 11-20). Відповідно до п. 7.1 Кредитного договору, позичальник здійснює погашення кредиту та процентів щомісячно однаковими платежами в розмірі згідно з графіком погашення кредиту та інших платежів. Ануїтетний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів за його користування. Відповідно до п. 9.1. кредитного договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, банк має право вимагати дострокового погашення кредиту позичальником у повному обсязі разом зі сплатою сум, належних до сплати на дату пред'явлення вимоги, включаючи проценти за кредитом (в тому числі, прострочені проценти), пеню та штрафи відповідно до кредитного договору. Відповідно до п.п.9.2.,9.3. кредитного договору у разі невиконання позичальником своїх зобов'язань кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту позичальником, шляхом направлення вимоги.. Відповідно до п. 15.7 кредитного договору позичальник підтверджує, що перед укладанням цього договору він повідомлений в письмовій формі про всі умови споживчого кредитування в «Райффайзен Банк Аваль» та орієнтовну сукупну вартість кредиту (відповідно до ст.11 Закону України «Про захист справ споживачів» та Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою НБУ № 168 від 10.05.2007 р.), що підтверджується ознайомленням позичальника з Умовами кредитування, які є невід'ємною частиною цього договору, та не має зауважень, претензій щодо наданої інформації. Надана позичальнику інформація є повною, необхідною, доступною, достовірною та своєчасною. У відповідності до п. 16.3 кредитного договору, за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за кредитним договором позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,5 % від простроченої до оплати суми за кожен календарний день прострочення. Судом встановлено, що взятих на себе зобов'язань відповідач не виконує, в зв'язку з чим, відповідно до розрахунку позивача (а.с. 33-34), станом на 29 травня 2014 року виникла заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором в розмірі 33 902,10 доларів США, що в еквіваленті станом на дату розрахунку за курсом НБУ становить 398 878,28 гривень, яка складається з наступного: залишок заборгованості за кредитом 29 944,72 доларів США (в еквіваленті становить 352 317,36 гривень), в тому числі прострочена заборгованість 630,37 доларів США; заборгованість за відсотками 2 038,98 доларів США (в еквіваленті становить 23 989,81 гривень); сума пені нарахованої за порушення строків повернення кредитної заборгованості та сплати відсотків 1 918,40 доларів США (в еквіваленті становить 22 571,11 гривень). На адресу позичальника банком направлялась вимога про усунення порушення, але вказана вимога залишилась без виконання (а.с.35-36). Статтею 572 ЦК України встановлено, що кредитор, яким є позивач, має право у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 629 Цивільного Кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. 25 січня 2008 року в рахунок забезпечення виконання позичальником будь-яких зобов'язань передбачених Кредитним договором між Банком та [PERSON] (Іпотекодавець) був укладений Іпотечний договір за № 014/1600/74/96822/1 (далі - Іпотечний договір), у відповідності до умов якого предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира [ADDRESS], яка складається з двох житлових кімнат, житловою площею 25,8 кв.м, загальною площею 34,6 кв. м. (далі - Предмет іпотеки) (а.с.27-32). Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі - продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], 25 січня 2008 року за реєстровим № 243 (а.с.40-41). Відповідно розділу 5 "Порядок звернення стягнення на предмет іпотеки" Іпотечного договору - звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватись шляхом продажу Іпотекодержателем Предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу, з врахуванням особливостей, встановлених статтею 38 Закону України «Про іпотеку» Статтею 7 Закону України "Про іпотеку" визначено, що за рахунок предмета іпотеки задовольняються вимоги іпотекодержателя за основним зобов'язанням. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Пункт 42 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду Цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначає, що при задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч.3. ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя. Згідно зі ст. 39 Закону України "Про іпотеку", суд у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у своєму рішенні зазначає в тому числі спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу , встановленої ст. 38 Закону України "Про іпотеку", якою визначено право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві , якщо це передбачено в рішенні суду. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.п.42, 43 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. На час звернення позивача до суду зобов'язання за кредитним договором не виконано, заборгованість не погашена, в зв'язку з чим суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Згідно Платіжного доручення № 307666 від 06 червня 2014 року позивачем при пред'явленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 3 654,00 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved