Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

12 червня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин та факту належності правовстановлюючого документу. В обгрунтування заявлених вимог заявник зазначила, що 18 листопада 2016 року помер її рідний дід - [PERSON]. За життя [PERSON] був складений заповіт, відповідно до якого все своє майно [PERSON] заповідав заявниці [PERSON] Після смерті свого діда, як єдиний спадкоємець, заявниця звернулася до Лиманської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, постановою державного нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки документально не підтверджується родинний зв"язок між нею та спадкодавцем [PERSON] Крім того, до складу спадщини входить земельна ділянка, розташована на території Лиманської міської ради Донецької області (колишньої Криволуцької сільської ради КСП "Заповітів Ілліча"), яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю. Однак, при оформленні цього документа було допущено помилку у прізвищі власника, а саме замість "Сопрунов" помилково записано "Супрунов".Для реалізації своїх майнових прав на спадкове майно заявник змушений звернутися до суду та просить суд визнати [PERSON], який помер 18 листопада 2016 року, батьком її матері - [PERSON], та її рідним дідом, а також встановити факт належності [PERSON] Державного акту на право приватної власності на землю. Заявник [PERSON] належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, надала суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримала, просила заяву задовольнити (а.с.31) Заінтересована особа - представник Лиманської міської ради Донецької області за довіреністю [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, надала суду заяву, в якій проти вимог заявника не заперечувала, просила ухвалити рішення на розсуд суду та справу розглянути без її участі (а.с.29-30). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 18 листопада 2016 року в с. Крива Лука Лиманського району Донецької області помер [PERSON], що підтверджується наданою заявником копією свідоцтва про смерть серії І-НО № 968724, виданого 21 листопада 2016 року Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 989 (а.с. 13). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ст. 1220 ч. 1 ЦК України). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, що складається із земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 4,7250 га, розташованої на території Лиманської міської ради (колишньої Криволуцької сільської ради КСП "Заповіти Ілліча"), яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ДН № 159707, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1038 (а.с. 12). [PERSON] ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповідав [PERSON] - заявнику по справі. Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Криволуцької сільської ради Краснолимаського району Донецької області [PERSON] 28 серпня 2012 року за реєстровим № 9 (а.с.9). На теперішній час заповіт не змінено та не скасовано, інші спадкоємці після смерті [PERSON] відсутні, що підтверджується повідомленням від 27 вересня 2018 року державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори (а.с.27). [PERSON] зі ст. 1222, 1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заявник [PERSON], як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON], звернулася до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав, однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину постановою державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори [PERSON] від 23 травня 2018 року їй було відмовлено, в зв"язку з тим, що документально не підтверджується факт родинного зв"язку між спадкоємцем [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] (а.с.20). Матір"ю заявниці є [PERSON], що підтверджується наданими заявницею копією свідоцтва про її народження серії ІІІ-НО № 365678, виданого 23 травня 1977 року, актовий запис № 22 (а.с. 17) та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-НО № 284672, виданого 10 вересня 1994 року, актовий запис № 190, згідно з яким заявник змінила своє дошлюбне прізвище з "Єпіфанова" на "Шелін" (а.с. 18). [PERSON] 22 квітня 1993 року померла, що підтверджується наданою заявником копією свідоцтва про смерть VІ-НО № 370922, виданого 23 квітня 1993 року (а.с. 16). Відповідно до [PERSON] з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвищ № 00020223384, сформованого 25 травня 2018 року, дошлюбне прізвище матері заявниці [PERSON] - "Супрунова" (а.с. 15). [PERSON] з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00020223725, сформованого 25 травня 2018 року, батьком [PERSON] є [PERSON], актовий запис № 16 (а.с. 14). Однак, при складанні вказаного актового запису сталася помилка, прізвище батька було записане як "Супрунов" замість вірного "Сопрунов", а отже, і прізвище дитини (матері заявниці) відповідно було записане як "Супрунова". Враховуючи те, що окрім прізвища, інші дані, а саме ім"я та по батькові спадкодавця та батька [PERSON] співпадають, жодних сумнівів у їх родинних відносинах не існує. Отже, судом встановлено, що [PERSON] є рідним батьком матері заявниці - [PERSON], яка померла 22 квітня 1993 року, а отже, і рідним дідом заявниці [PERSON]. [PERSON] п. 1 ч.1ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 №5Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку прийняття спадщини, і законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Приписами п.1 ст.6Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті6та статті13Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При прийнятті рішення відповідно до ст. 80 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Враховуючи викладене, суд вважає, що факт родинних відносин повністю доведений, бо досліджені в судовому засіданні докази свідчать про те, що [PERSON], який помер 18 листопада 2016 року, є рідним батьком матері заявниці - [PERSON], яка померла 22 квітня 1993 року, та рідним дідом заявниці [PERSON], а тому заява [PERSON] підлягає задоволенню. Стосовно вимог заявниці [PERSON] щодо вчтановлення факту належності правовстановлюючого документу, суд зазначає наступне. Державний акт про право приватної власності на землю серії IV-ДН № 159707 на земельну ділянку площею 4,7250 га призначену для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Лиманської міської ради Донецької області (колишньої Криволуцької сільської ради КСП "Заповіти Ілліча") дійсно був виданий 01 жовтня 2002 року Криволуцькою сільською радою на ім"я [PERSON] (а.с. 12). Однак, відповідно до даних, що містяться свідоцтві про смерть серії І-НО № 968724, виданого 21 листопада 2016 року Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 989 (а.с. 13), вбачається, що прізвище ім'я та по-батькові померлого вказане як [PERSON]. (а.с.13). Факт належності [PERSON] вказаної земельної ділянки підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ДН № 013346 виданого17 квітня 1996 року Краснолиманською міською радою, виданим на ім"я [PERSON] про те, що йому належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП "Заповіти Ілліча" (а.с. 11). З наданих заявником доказів вбачається, що у вказаному Державному акті про право приватної власності на землю серії IV-ДН № 159707 було допущено помилку у прізвищі власника земельної ділянки. Порядок заповнення та складання державних актів регламентувався відповідними інструкціями згідно часу їх оформлення зокрема «Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі» затвердженої наказом Деркомзему України від 04.05.1999 року №43, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.06.1999 року за №354/3647, а також «Інструкцією про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою» затвердженої наказом Держкомзему України 22.06.2009 року №325 та зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 06.08.2009 року за №735/16751. При цьому жодна з них не передбачала можливості виправлень орфографічних чи технічних помилок у бланку державного акту, однак вони втратили чинність згідно наказів Міністерства аграрної політики та продовольства України від 03.07.2013 року №404 та від 09.09.2013 року №537. Також, у зв"язку з внесенням змін до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», з 01 січня 2013 року виготовлення та видача державних актів не проводиться, а виникнення права власності на нерухоме майно відбувається в порядку, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (видається свідоцтво про право власності). Тобто внести виправлення у держвний акт не є можливим. За встановлених обставин, встановлення факту належності Держаного акту про право приватної власності на землю померлому [PERSON] породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення майнових прав заявника; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Заявник наразі не має іншої можливості одержати чи внести виправлення в документ, який посвідчує факт належності його матері правовстановлюючого документу, що має юридичне значення для послідуючого оформлення спадщини. Аналіз наданих заявником доказів беззаперечно свідчить про те, що при видачі [PERSON] Державного акту про право приватної власності на землю серії IV-ДН № 159707 на земельну ділянку площею 4,7250 га призначену для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Лиманської міської ради Донецької області (колишньої Криволуцької сільської ради КСП "Заповіти Ілліча"), було допущено помилку в написанні прізвища власника. Тому суд вважає вимоги заявника щодо встановлення факту належності\~правовстановлюючого документу обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 235 ЦПК України судові витрати, пов"язані з розглядом справи окремого провадження заявнику не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved