Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

04 серпня 2015 року до суду надійшла позовна заява ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" до [PERSON], [PERSON], в якій позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в розмірі 39913,35 грн. та судовий збір у розмірі 399,13 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27.10.2008р. між банком та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №03-Н/08/23/ФО/П, відповідно до умов якого позивач надав [PERSON] кредит у сумі 75000,00 грн. на поточні потреби, а він зобовязувався повернути такий кредит не пізніше 26.10.2018р. та щомісячно погашати кредит і відсотки за користування кредитом згідно графіку погашення. Відповідач [PERSON] не здійснює погашення кредиту та відсотків, чим порушує умови кредитного договору. Станом на 24.07.2015р. загальна заборгованість за кредитним договором становить 39913,35 грн. Крім того, позивач зазначає, що 27.10.2008р. між банком та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до якого,остання зобовязувалась перед позивачем за виконання [PERSON] його зобовязань, що виникли із кредитного договору у повному обсязі. Неодноразові звернення позивача до відповідачів залишились без задоволення, а тому позивач звернувся до суду. В судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши що позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 68, 81). Відповідачі в судове засідання викликались та повідомлялись про час та місце судового розгляду шляхом направлення судових повісток, однак як видно із листа УДППЗ "Укрпошта" від 11.08.2014р. №01/3-3009 на даний час призупинено приймання для пересилання поштових відправлень на адресу населених пунктів м. Донецьк та м. Макіївка у звязку із проведенням бойових дій (а.с. 69). У звязку із цим, у відповідності до положень ч. 9 ст. 74 ЦПК України, відповідачі викликались в судове засідання шляхом публікації оголошення у пресі (а.с. 86). З огляду на повторну неявку відповідачів в судові засідання, а також зважаючи на згоду позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд проводив заочний розгляд справи у відповідності до вимог ст. ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 27 жовтня 2008 року між ЗАТ "Дочірний банк Сбербанку Росії" та [PERSON] було укладено кредитний договір №03-Н/08/23/ФО/П (надалі кредитний договір), відповідно до умов якого, банк зобовязується надати позичальнику кредитні кошти у сумі 75000,00 грн. на поточні потреби, а позичальник зобовязується своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку відсотки за користування кредитом, використати його за цільовим призначенням і своєчасно повернути кредит банку. Розмір відсотків за користування кредитом встановлено на рівні 24% річних. Відповідно до п. 1.3. кредитного договору та Додатку №1 до нього (а.с. 15-18) кредит надався у строк до 26.10.2018р. із врахуванням щомісячних погашень. Випискою по особовому рахунку за період з 27.10.2008р. по 24.07.2015р. (а.с. 26-46) доводиться, що банком проведено видачу кредиту за кредитним договором у сумі 75000,00 грн. відповідно до заяви [PERSON] від 27.10.2008р. Також, як видно із даного доказу, [PERSON] здійснював часткове погашення суми кредиту у відповідних сумах та датах. Також, 27 жовтня 2008 року між ЗАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії", [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки, який посвідчений приватним нотаріусом Макіївського МНО Донецької області [PERSON] (надалі договір поруки) (а.с. 21-24) відповідно до якого, [PERSON] виступає поручителем у зобовязанні боржника [PERSON], які випливають з кредитного договору №03-Н/08/23/ФО/П від 27.10.2008р. Пунктом 2.1. цього договору поруки визначено, що порукою забезпечено зобовязання боржника повернути кредит в сумі 75000,00 грн. відповідно до графіку, наведеному в додатку №1 до кредитного договору, з кінцевим терміном погашення 26.10.2018р., а у випадках, передбачених законодавством України та /або кредитним договором та/або цим договором достроково. Розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 25) стверджується, що станом на 24.07.2015р. у відповідача [PERSON] існує заборгованість по кредиту у сумі 39913,35 грн., яка складається із поточної заборгованості по тілу кредиту у сумі 31773,19 грн. (з них простроченої заборгованості по тілу кредиту у сумі 6979,42 грн.), поточної заборгованості по відсотках у сумі 8106,80 грн. (з них простроченої заборгованості по відсотках у сумі 7626,28 грн.), пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом у сумі 7,36 грн. та пені за прострочення сплати відсотків за користування кредитом у сумі 26,00 грн. Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобовязання, параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит" та параграфом 3 Глави 49 ЦК України "Порука". Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено факт укладення між позивачем та відповідачем [PERSON] кредитного договору, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 75000,00 грн. із кінцевим строком погашення до 26.10.2018р., під 24,00 % річних, сплата яких, повинна відбуватись кожного місяця відповідно до графіку. Разом з тим, як видно із наданих суду доказів (а.с. 26-46) по даному кредиту, відповідач [PERSON] не здійснює оплату за кредитом та відсотками відповідно до взятих на себе зобовязань. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов до висновку, що позивач підставно вимагає повернення йому коштів за кредитом, в тому числі достроково, оскільки має місце порушення позичальником обовязку по повернення позики частинами. Відтак, позовні вимоги щодо повернення тіла кредиту та відсотків за його користування підлягають до задоволення. Крім того, позивачем підставно нараховано на суму заборгованості пеню, оскільки така передбачена п. 10.1. кредитного договору. Вирішуючи питання про стягнення суми заборгованості по кредиту із відповідача [PERSON]., суд відзначає, що відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Судом встановлено, що [PERSON] поручилась перед позивачем за виконання [PERSON] зобовязань по кредитному договору у повному обсязі, з кінцевим терміном погашення 26.10.2018р., а тому відповідач [PERSON] у відповідності до ч. 1 ст. 554 ЦК України несе солідарну відповідальність з боржником [PERSON] за порушення зобовязання за кредитним договором. Також суд відзначає, що як вбачається із листа УДППЗ "Укрпошта" від 11.08.2014р. (а.с. 69) у звязку із загостренням суспільно-політичної ситуації на території Донецької та Луганської областей, проведенням бойових дій в зоні АТО, приймання поштових відправлень на території Донецької та Луганської областей, в т.ч. м. Донецьк та м. Макіївка призупинено. Суд не приймає до уваги як належні та допустимі докази отримання вимоги про повернення суми заборгованості відповідачами [PERSON] та [PERSON] накладні про відправлення таких через курєрську службу "Тека" (а.с. 50, 54), так як такі не містять ані підпису отримувача, ані дати вручення такого листа. Однак, як розяснено у п. 24. Постанови Пленуму ВССУ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30.03.2012р. пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. Відтак, суд вважає, що обовязок поручителя по виконанню зобовязання позичальника перед банком настав, а тому позовні вимоги до такого поручителя підлягають до задоволення повністю. Одночасно,

Outcome: approved