Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON], в якій просить стягнути з відповідача борг згідно кредитного договору № б/н від 20.05.2014 року в розмірі 14231 гривня 71 копійка та судові витрати по справі. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20 травня 2014 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, за яким останній отримав кредит у сумі 700 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34.80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, взяті на себе зобов'язання за договором відповідач не виконав, що призвело до утворення простроченої заборгованості, яка станом на 31.07.2017 року становить 14231 гривня 71 копійка та складається з наступного: - 693,00 грн. - заборгованість за кредитом; - 9684,82 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; в тому числі : - 37,10 грн. несплачені проценти на поточну заборгованість; - 9647,72 грн. несплачені проценти на прострочену заборгованість; - 2700,00 грн. комісія в т.ч. нарахована комісія; - 1153,89 грн. заборгованість по судовим штрафам. Оскільки заборгованості по кредитному договору відповідачем не сплачено, Банк просить стягнути борг в судовому порядку, посилаючись на розрахунок заборгованості від 31.07.2017 року; "Умови та правила надання банківських послуг", "Правила користування платіжною карткою"; та витяг з тарифів обслуговування кредитних карт. В судове засідання представник позивача не з'явився. Натомість в поданому разом із позовною заявою клопотанні вказав, що в разі неявки відповідача, ПАТ КБ "ПриватБанк" підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти розгляду справи у відсутності представника Банку з постановленням заочного рішення у справі. ( а.с. 2 ) Відповідач [PERSON] на розгляд справи не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав, хоча завчасно був повідомлений про час і дату розгляду справи в суді, про що свідчить оголошення в газеті «Вісті Рівненщини» від 10 листопада 2017 року №5(2042). (а.с. 44) Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і дату судового розгляду, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач не зявився на судовий розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив, хоча був завчасно повідомлений про час і дату розгляду справи в суді , заяви про розгляд справи у його відсутності не надав, а представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до частини 1, 2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Параграфом першим глави 71 ЦК України регулюються правовідносини позики. Статтею 1046 Кодексу передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За правилом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Судом встановлено, що відповідно до укладеного між Банком та відповідачем [PERSON] 20.05.2014 року кредитного договору № б/н, за яким банк взяв на себе зобов'язання видати відповідачу кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжній картці, [PERSON] отримав кредитні кошти на загальну суму 700 грн., зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 34,80% річних та кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується документально. ( а.с. 4- 30) Отже, як видно з наявного у справі кредитного договору, який підписаний відповідачем та складається з Анкети позичальника, "Умов і правил надання банківських послуг", "Правил користування платіжною карткою" та "Тарифів Банку", а також з розрахунку заборгованості, Банк свої зобов'язання виконав, встановивши [PERSON] кредитний ліміт на кредитній картці, про що свідчить рух коштів по рахунку, поряд з цим, в подальшому свого обов'язку по поверненню використаного кредиту у строки на мовах та в розмірах, передбачених договором, відповідач належним чином не виконав, у зв'язку з чим, станом на 31.07.2017 року за ним утворилась заборгованість в сумі 14231 гривня 71 копійка, яка складається з наступного: - 693,00 грн. - заборгованість за кредитом; - 9684,82 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; в тому числі : - 37,10 грн. несплачені проценти на поточну заборгованість; - 9647,72 грн. несплачені проценти на прострочену заборгованість; - 2700,00 грн. комісія в т.ч. нарахована комісія; - 1153,89 грн. заборгованість по судовим штрафам. Факт нарахування вказаної заборгованості підтверджуються розрахунком. ( а.с. 3). Розглядаючи обгрунтованість вказаного розрахунку, суд виходить з наступного. Як вбачається із розрахунку, витягу з тарифів обслуговування кредитних карт, базова процентна ставка, яка нараховується на залишок кредиту була встановлена по 01.04.2015 року в розмірі 34,80% річних. З 01.04.2015 року встановлена в розмірі 43,20% .( а.с.5) Така ставка узгоджується з розрахунком, а отже нарахована заборгованість є обгрунтованою. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Отже, проаналізувавши досліджені у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що обов'язок [PERSON] по поверненню кредиту знайшов своє підтвердження. У зв'язку з цим, з відповідача необхідно стягнути борг за кредитним договором в сумі 14231 гривня 71 копійка, який складається з наступного: - 693,00 грн. - заборгованість за кредитом; - 9684,82 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; в тому числі : - 37,10 грн. несплачені проценти на поточну заборгованість; - 9647,72 грн. несплачені проценти на прострочену заборгованість; - 2700,00 грн. комісія в т.ч. нарахована комісія; - 1153,89 грн. заборгованість по судовим штрафам. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір. Враховуючи вище викладене, на підставі 526, 530, 1054 ЦК України,

Outcome: approved