Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

14 січня 2019 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Акціонерного товариства "УкрСиббанк" в якій просить суд стягнути з відповідача, відсотки за користування вкладом у сумі 10321,19 Євро.25.02.2019 позивач уточнила позовні вимоги та просила суд стягнути з АТ «УкрСиббанк» 17813,96 євро за період з 08.02.2012 по 19.12.2018. 28.05.2019 позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог та просила стягнути з АТ «УкрСиббанк» 14033,6 євро. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 08.02.2012р.між нею та АКІБ "УкрСиббанк" в особі начальника відділення №873 м. Кам`янка-Бузька Азаровою Т.М. було укладено договір банківського вкладу (депозит) строком на 3 місяці з 08.02.2012р. по 08.05.2012р. із виплатою 15% річних на перший строк. Зазначає, що вона внесла в касу банку 11000,00 Євро. В подальшому умови договору пролонговувались, а їй нараховувались проценти. Коли в жовтні-листопаді 2012 року їй стало відомо, що відділення банку у м. Кам`янка-Бузька припинило свою діяльність, а сама керівник [PERSON] виїхала за межі України, то вона звернулась до банку із заявою про повернення коштів, проте кошти їй не повернули, так як вона не представила квитанції про внесення коштів. 15.01.2016 вона звернулась до Камянка-Бузького районного суду про захист прав споживача та стягнення коштів за договором банківського вкладу. 23.12.2016 рішенням по справі позовні вимоги було задоволено частково та стягнуто в її користь за період з 08.02.2012 по 22.12.2016 у розмірі 19042,05 євро. В подальшому Верховний Суд змінив рішення Кам`янка -Бузького районного суду та стягнув на її користь 1925,00 євро процентів за користування кредитом, зменшивши суму нарахованих відсотків. За таких обставин враховуючи рішення Верховного Суду нею поданий позов щодо стягнення з АТ «УкрСибабанк» відсотків за користування кредитом з 08.02.2012 по 22.12.2016р. в сумі 10321,19 євро. В подальшому просила стягнути відсотки за користування вкладом з 02.05.2013 по 18.12.2018 на загальну суму 14033,6 євро. За таких обставин вона звернулась до суду вважаючи свої права порушеними. 22.01.2019 провадження по справі відкрито та справу призначено до підготовчого засідання на 11.02.2019 14.02.2019 відповідачем АТ «Укрсиббанк» подано відзив на позову заяву. Зокрема відповідач заперечує проти заявленої позовної вимоги,вважає її необґрунтованою та незаконною. Зокрема, прийнятим рішенням Кам`янка -Бузького районного суду Львівської області від 23.12.2016 та в подальшому Постановою Верховного Суду від 07.11.2018 було вже вирішено спір між тими самим сторонами з тих самих підстав. Крім цього позивачем подано розрахунки суми відсотків за користування вкладом,які не відповідають умовам Договору № 2630616913718464 та чинному законодавству та при поданні позовної заяви не враховано те, що за вищевказаний період банком вже повернуто 1925 євро. Крім того, відповідач заперечив стосовно позову зіславшись на те, що позовні вимоги фактично зводяться до питання відшкодування шкоди,завданої позивачеві внаслідок кримінального право рушення, а не порушення договірних правовідносин. 25.02.2019 подано заяву про збільшення позовних вимог та відповідь на відзив. 02.04.2019 підготовче засідання закрито та справу призначено до судового розгляду на 21.05.2019 28.05.2019 позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог. 12.08.2019 представником АТ «Укрсиббанк» подано заяву про застосування строку позовної давності та заперечення на заяву про відмову від частини позовних вимог. В судовому засіданні позивачка та її представник свої вимоги з уточненнями підтримали та надали пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, подавши відзив на позовну заяву, та заяву про застосування строку позовної давності, просив суд відмовити у задоволення позовних вимог. Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 08 лютого 2012 року між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] було укладено договір банківського вкладу (депозит) № [NUMBER] EUR, за умовами п. 1.1. якого банк приймає на зберігання від вкладника або для нього грошові кошти (вклад) та зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму вкладу та проценти на нього на умовах та в порядку, встановлених цим договором. Пунктом 1.3. цього договору визначено, що вкладник вносить/розміщує на вкладний рахунок суму 11000,00 Євро на строк зберігання з 08.02.2012р. до 08.05.2012р., що є також строком дії договору. У п. 1.4. цього договору встановлено процентну ставку у розмірі 15% річних (а.с. 7-9). Відповідно до квитанції №22 про внесення готівки від 08.02.2012р. [PERSON] внесла до банку отримувача АТ "УкрСиббанк" 11000,00 Євро (а.с. 59 справа № 446/154/16-ц). Листом від 15.04.2013р. [PERSON] звернулася до голови правління АКІБ "УкрСиббанк" із проханням повернути їй кошти за договором банківського вкладу та виконання його умов зі сторони банку (а.с. 8-9 справа № 446/154/16-ц) ). Рішенням Кам`янка -Бузького районного суду від 23.12.2016 позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Укрсиббанк» про захист прав споживачів та стягнення коштів за банківським вкладом задоволено частко, зокрема стягнуто з ПАТ «Укрсиббанк» на користь [PERSON] суму банківського вкладу за договором від 08.02.2012 у розмірі 11000 євро та відсотки за користування кредитом в розмірі 8042,05 євро, а разом 19042,05 євро,у задоволенні решти вимог відмовлено. (а.с.10-12) Ухвалою колегії суддів Верховного Суду 07.11.2018 рішення Кам`янка -Бузького районного суду Львівської області від 23.12.2016 в частині вирішення позовних вимог [PERSON] про стягнення відсотків за користування вкладом у розмірі 8042,05 євро змінено. Стягнуто з ПАТ «Укрсиббанк» на користь [PERSON] відсотки за користування вкладом у розмірі 1925 євро, в решті рішення залишено без змін. (а.с. 14-20) 19.12.2018 АТ «Укрсиббанк» перерахував [PERSON] 12\~925 євро з яких 11000 євро сума вкладу та 1925 євро відсотки за користування вкладом. Вирішуючи даний спір, суд виходить із того, що даний спір виник щодо правовідносин, які регулюються нормами законодавства про банківський вклад (§ 3 Розділу 71 ЦК України). Так, згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України Договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад) Відповідно до частини п`ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк,до дня,який передує його поверненню вкладникові або списання з рахунка вкладника з інших підстав Судом встановлено, що АТ «Укрсиббанк» виконав рішення Кам`янка -Бузького районного суду Львівської області та 19.12.2018 перерахував [PERSON] 12925 євро з яких 11000 євро сума вкладу та 1925 євро відсотків за користування вкладом. При цьому відповідно до пункту 1.3 договору № 2630616913718464 банківського вкладу від 08.02.2012 вказано, що вкладник вносить /розміщує на вкладний рахунок,суму 11000 євро на строк зберігання з 08 лютого 2012 до 08 травня 2012, що є також строком дії договору. У разу якщо вкладник не вимагає повернення вкладу у дату повернення, то з цієї дати дія договору продовжується на такий самий строк зберігання. В цьому разі датою повернення вважається остання дата строку, на який було продовжено дію договору. Крім цього у пункті 1.4 цього договору зазначено, що за час зберігання та користування коштами банк нараховує та виплачує вкладнику проценти на суму вкладу. Процентна ставка встановлюється у розмірі 15% річних і може змінюватись згідно умов цього договору. Проценти нараховуються від дня,наступного за датою внесення,до дня, що передує даті повернення. У разі дострокового розірвання договору проценти нараховуються до дня який передує дню розірвання договору. Згідно уточнених позовних вимог позивач [PERSON] просила стягнути з відповідача проценти за користування вкладом за період з 02.05.2013 по 18.12.2018 в сумі 14033 євро. Аналізуючи умови укладеного договору вбачається, що сторони домовились про нарахування відсотків протягом всього часу з моменту укладення договору та до моменту фактичного повернення суми вкладу. Так, суд приходить до висновку, що позивачем вірно вказано період щодо стягнення процентів за користування вкладом з 02.05.2013 по 18.12.2018, оскільки дійсно предметом розгляду Кам`янка -Бузького районного суду були заявлені позивачкою вимоги щодо стягнення процентів за банківським вкладом з моменту укладення договору а саме 02.02.2012 та по 01.02.2013, та щодо даного періоду прийнято судове рішення. Крім цього як встановлено в ході розгляду справи 19.12.2018 АТ «Укрсиббанк» добровільно виконав рішення суду та зокрема сплатив позивачу 1925,00 євро відсотків за користування вкладом за період з 08.02.2012 по 01.05.2013. Однак, щодо посилань позивача та її представника на суму нарахованих процентів за даний період та така на думку суду є невірною, оскільки методика нарахування відсотків на думку суду не відповідає умовам договору та чинною законодавству. Натомість судом приймається до уваги розрахунок наданий представником АТ «Уксиббанк», проведений з урахуванням ставки передбаченої п 1.4. Договору , а саме 15 % річних а також суми нарахованого податку на доходи фізичних осіб та військового збору. З вищевказаного розрахунку вбачається, що сума процентів за період з 02.05.2013 по 18.12.2018 становить 7925,49 (сім тисяч дев`ятсот двадцять п`ять тисяч сорок дев`ять центів), а тому на думку суду саме в такій сумі щодо стягнення процентів слід частко задовольнити позовні вимоги. Стосовно заяви представника відповідача про застосування строку позовної давності, суд приходить до наступного висновку. Представник відповідача подав заяву про застосування строків позовної давності та просив відмовити в позові у зв`язку із спливом позовної давності. Позивач та представник позивача заперечили з приводу заяви про застосування строку позовної давності. Відповідно до статей 256 та 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 1, 3 ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання, перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. ст.267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). До позовних вимог [PERSON] застосовується загальна позовна давність. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Як вже зазначалося вище рішенням Кам`янка -Бузького районного суду Львівської області 23.12.2016 частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Укрсиббанк» та стягнуто 11000 євро банківського вкладу та 8042,05 євро процентів за користуванням вкладів, в задоволенні решти вимог відмовлено. Постановою Верховного Суду від 07.11.2018 рішення Кам"янка-Бузького районного суду Львівської області в частині позовних вимог за банківським вкладом змінено та стягнуто в користь [PERSON] 1925 євро відсотків за користуванням вкладом. Враховуючи ту обставину, що АТ «Укрсиббанк» взагалі оспорювало факт укладення договору банківського вкладу з Позивачем, ці обставини істотно утруднювали своєчасне подання позову про стягнення процентів за договором. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає причину пропуску позовної давності поважною. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Стороною відповідача не надано, а судом не здобуто належних та допустимих доказів того, щодо безпідставності та необґрунтованості поданого позивачкою позову, а саме щодо посилання представником відповідача про те, що позовні вимоги зводяться до питання відшкодування шкоди завданої позивачем внаслідок кримінального правопорушення, натомість в ході розгляду справи встановлено саме порушення договірних зобов`язаних, що виникли між сторонами. А тому, вимоги [PERSON] щодо стягнення процентів за договором вкладу підлягають до часткового задоволення у відповідності до умов договору банківського вкладу. Як вказано у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" №14 від 18.12.2009р. у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. На день ухвалення рішення суду офіційний курс гривні відносно Євро становить 2765.2070 грн. за 100 Євро, а відтак сума процентів, яку суд вирішує стягнути з відповідача у розмірі 7925,49 Євро становить 219\~139,79 грн. Одночасно з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, так як позивачка була звільнена від сплати судового збору при подачі позову за умовами Закону України "Про захист прав споживачів".

Outcome: partial