Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовом, в якому просить з врахуванням уточнюючих позовних вимог звільнити заставне майно: двокімнатну квартиру, загальною площею 42 кв.м., житловою площею 25.10 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON], з - під арешту, накладеного: - ВДВС Бердичівського МРУЮ, а саме: постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 46989031 від 02.04.2015 року, постановою № АА 113919 від 24.11.2008 року, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № аа 211305 від 08.02.2010 року, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № АА 013226 від 25.11.2009 року; - постановою ст.слідчим Бердичівського МВ УМВС майором міліції [PERSON] від 20.09.2008 року; - постановою судді Бердичівського міськрайонного суду Вельмик А.Є. від 17.12.2009 року. Позовні вимоги мотивує тим, що 09.10.2006 року між ЗАТ КБ "Приватбанк" (правонаступник якого є ПАТ КБ "Приватбанк") та [PERSON] було укладено кредитний договір № ZRSWGK00000065 в забезпечення виконання зобов"язань за яким було укладено 09.10.2009 року договір іпотеки № б/н. Відповідно до умов даного договору [PERSON] надав в іпотеку квартиру № 12 за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Леніна, 4/1. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі - продажу від 09.10.2006 року. Обумовлена сторонами ціна предмету іпотеки дорівнює 116150 грн.. Відомості про забезпечувальне обтяження вказаного предмету застави внесені в Державний реєстр обтяжень нерухомого майна. 03.12.2015 року Бердичівським міськрайонним судом винесено рішення, яким з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" стягнуто заборгованість по кредитному договору № ZRSWGK00000065 від 09.10.2008 року в розмірі 683255.20 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Під час продажу предмету іпотеки ПАТ КБ "Приватбанк" стало відомо про те, що на предмет іпотеки накладено заборони. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи - ВДВС Бердичівського МРУЮ в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. В звязку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 09.10.2006 року між ЗАТ КБ "Приватбанк" (правонаступник якого є ПАТ КБ "Приватбанк") та [PERSON] було укладено кредитний договір № ZRSWGK00000065 в забезпечення виконання зобов"язань за яким було укладено договір іпотеки № б/н(а.с.10). Відповідно до умов даного договору [PERSON] надав в іпотеку квартиру № 12 за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Леніна, 4/1. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі - продажу від 09.10.2006 року. Обумовлена сторонами ціна предмету іпотеки дорівнює 116150 грн.. Відомості про забезпечувальне обтяження вказаного предмету застави внесені в Державний реєстр обтяжень нерухомого майна, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно(а.с. 8, 9). 03.12.2015 року Бердичівським міськрайонним судом винесено рішення, яким з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" стягнуто заборгованість по кредитному договору № ZRSWGK00000065 від 09.10.2008 року в розмірі 683255.20 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с. 12, 13). Дане рішення набрало законної сили, що підтверджується ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 17.02.2015 року(а.с. 14 - 15). Під час продажу предмету іпотеки ПАТ КБ "Приватбанк" стало відомо, що ВДВС Бердичівського МРУЮ було накладено арешт на майно [PERSON], а саме: постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 46989031 від 02.04.2015 року, постановою № АА 113919 від 24.11.2008 року, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № АА 211305 від 08.02.2010 року. Крім того на дану квартиру накладено арешт постановою ст.слідчого Бердичівського МВ УМВС майора міліції [PERSON] від 20.09.2008 року, та постановою судді Бердичівського міськрайонного суду Вельмик А.Є. від 17.12.2009 року(а.с. 33-34). Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються відповідними нормами Закону України „Про виконавче провадження, та Закону України Про іпотеку, та Цивільним Кодексом України. Відповідно до ст. 572 Цивільного Кодексу України(далі ЦК України), в силу застави кредитор(заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом(право застави). Згідно ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Згідно ст. 60 даного Закону України, у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини; копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника; у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та зняття арешту, накладеного ВДВС Бердичівського МРУЮ, а саме: постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 46989031 від 02.04.2015 року, постановою № АА 113919 від 24.11.2008 року, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № АА 211305 від 08.02.2010 року, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № АА 013226 від 25.11.2009 року. Також, на думку суду підлягає і задоволенню, вимоги представника позивача про зняття арешту накладеного на спірну квартиру постановою ст.слідчого Бердичівського МВ УМВС майора міліції [PERSON] від 20.09.2008 року, та постановою судді Бердичівського міськрайонного суду Вельмик А.Є. від 17.12.2009 року з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України "Про заставу", заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» роз'яснено, що за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що грунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Заяви боржників про неправильність включення майна в опис розглядаються в порядку, передбаченому ст. 409 КПК України, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі або в порядку, передбаченому ст. 373 ЦПК України, якщо опис проводився судовим виконавцем. Таким чином, у кримінальному судочинстві розглядаються тільки заяви боржників про неправильність опису майна, а не вимоги інших осіб, що заявляють вимоги про право на майно. Враховуючи те, що між сторонами виник спір про право заставодержателя на задоволення його вимог за рахунок заставного майна, на яке слідчим під час розслідування кримінальної справи, порушеної відносно [PERSON], та суддею під час розгляду даної справи, накладено арешт, справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Даний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 15 травня 2013 року № 6-26цс13, яка відповідно до ч. 2 ст. 214, ст. 3607 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. 05.11.2013 року Бердичівським міськрайонним судом винесено вирок, яким визнано винним [PERSON] у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 28 ч. 3, 190 ч. 4; 28 ч. 3, 358 ч. 2 (в ред. 2001 р.); 28 ч. 3, 358 ч. 3 (в ред. 2001 р.) КК України. Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 11.11.2014 року вирок в частині вирішення питання про цивільні позови виключено. Тобто, дане кримінальне провадження, в рамках якого слідчим було накладено арешт на майно [PERSON], уже завершене, однак як вбачається з вироку Бердичівського міськрайонного суду від 05.11.2013 року арешт накладений відповідно до постанови суду від 17.12.09 року на спірну квартиру до набрання вироком законної сили не скасований(а.с. 36). Вказаний арешт перешкоджає ПАТ КБ «Приватбанк» реалізації його прав як заставодавця, борг. Крім цього, позивач не є учасником кримінального провадження, що позбавляє його можливості захистити своє право в інший спосіб. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про звільнення майна з-під арешту накладеного постановою слідчого під час досудового розслідування кримінальної справи, та суддею під час розгляду справи, оскільки, ПАТ КБ «Приватбанк» має пріоритет обтяження, що надає переважне право на задоволення вимог за рахунок заставного майна перед іншими особами. Сплату судового збору, суд вважає, слід покласти на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved