Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 14 жовтня 2009 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5900,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 3.2, п. 3.3 умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою». Одночасно пунктом 5.3 умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.4.9 умов та правил надання банківських послуг і п. 5.8 правил користування платіжною карткою. Відповідно до п. 6.3 до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. ПАТ КБ "ПриватБанк" свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 6.5 умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 6.6 умов надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 6.7 умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 8.6 умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строку платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми позову. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. Відповідно до п. 5.6 "Правил користування платіжною карткою", боржник доручає списувати з будь - якого рахунку відкритого в банку в часності з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань. Відповідно до п. 6.4 "Умов та правил надання банківських послуг" за незгодою зі зміною прави та/або "Тарифів Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ позичальник зобов'язується надати Банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. На підставі п. 5.3 "Умов та правил надання банківських послуг", банк має право на зміну тарифів, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, а також інших умов обслуговування рахунків. Згідно п. 4.6 "Умов та правил надання банківських послуг" клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах сум підлягаючих сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. Відповідно до п. 5.7 "Правил користування платіжною карткою", банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконані боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором. Згідно п. 5.2 "Умов та правил надання банківських послуг" у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення Овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим договором. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 29 лютого 2016 року має заборгованість в розмірі 13274 гривні 10 копійок, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 4939 гривень 37 копійок, з заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 6031 гривня 26 копійок, з заборгованості за пенею та комісією в розмірі 1195 гривень 18 копійок, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг фіксована частина в розмірі 500 гривень 00 копійок та процентної складової в розмірі 608 гривень 29 копійок. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ "ПриватБанк". Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на тий самий строк. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 13274 гривні 10 копійок за кредитним договором № б/н від 14 жовтня 2009 року, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 4939 гривень 37 копійок, з заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 6031 гривня 26 копійок, з заборгованості за пенею та комісією в розмірі 1195 гривень 18 копійок, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг фіксована частина в розмірі 500 гривень 00 копійок та процентної складової в розмірі 608 гривень 29 копійок. У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заперечення в яких зазначила, що у договорі про надання кредиту повинні бути зазначені такі обовязкові умови: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) інші умови, визначені законодавством. Позивач не надав до позову договір, на якій він посилається у позовній заяві, а саме: договір № б/н від 14 жовтня 2009 року. Незважаючи на ухвалу Першотравенського міського суду №186/534/16- ц від 30 травня 2016 року про витребування доказів від позивача, а саме: надати оригінал кредитного договору від 14 жовтня 2009 року про отримання кредиту в сумі 5900,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. До позовної заяви додано лише копію «Заяви №1110020500124603564 про те, що відповідач виявляє бажання оформити на своє імя кредитку», заповнення такої заяви є обовязкою умовою при оформленні клієнтом звичайної заробітної картки і якщо клієнту не потрібні були кредитні кошти, в цій заяві він вказував свої анкетні дані, а в графу «зазначте бажаний кредитний ліміт» нічого не вписував і таким чином йому видавалась «пуста» картка на якій 0,00 гривень. До зазначеної заяви додано копію «Умов та правил надання банківських послуг», однак цей документ не підписаний відповідачем, в ньому відсутня дата його складання та не вказано, що він є додатком чи частиною конкретного договору чи заяви. На Заяві також відсутній підпис уповноваженої особи позивача та печатка банку, вимоги та опис якої (станом на 14 жовтня 2009 року) було встановлено Інструкцією, затвердженою наказом МВС України №17 від 11 січня 1999 року. Натомість є відтиск незрозумілого штампу, який згідно вимог Інструкції не може вважатися печаткою (не відповідає опису простої печатки), та підпис менеджера, яка, згідно тексту Заяви, лише перевірила правильність та достовірність інформації та провела ідентифікацію. На підставі чого діяла зазначена особа (довіреність) у заяві не зазначено, до позову довіреність на право укладення кредитних договорів не додана. У тексті Заяви, яку позивач вважає кредитним договором, відсутні обовязкові (суттєві) умови, передбачені Законом для договору про надання споживчого кредиту, а саме: детальний розпис сукупної вартості кредиту в грошовому виразі; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом. Отже, відсутні обовязкові умови договору, передбачені Законом, а тому кредитний договір між сторонами укладено не було. Крім того, дана заява є сумнівною і суперечить твердженням позивача в позовних вимогах, адже графа «зазначте бажаний кредитний ліміт» є не заповненою, отже клієнт не бажає отримувати ніяку суму на дану картку при тому, що дата підписання заяви «виявлення бажання отримати кредитку» стоїть 03 листопада 2009 року, а вже нижче представниками банку дописано від руки № картки 5457082927401773 та дата відкриття рахунку 14 жовтня 2009 року, тобто виходить, що рахунок з номером картки 54570829274011773 відкрито раніше ніж відповідачка виявила бажання отримати таку картку і чия це картка та хто користувався нею до 03 листопада 2009 року невідомо. Також на неправдивість позовних вимог вказує й те, що в позовній заяві позивач стверджує, що відповідачка отримала кредит в розмірі 5900,00 гривень, а в заяві №1110020500124603564 «виявлення бажання отримати кредитку» вказано «кредитний ліміт» - 500,00 гривень. Крім того, відповідно до абзацу 4 частини четвертої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» ( в редакції, що діяла до 03.11.2009р) у договорі про надання кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від облікової ставки НБУ або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення зміна процентної ставки є недійсною. З розрахунку позивача вбачається, що він з 01 вересня 2014 року збільшив відсоткову ставку за кредитом до 34,8%, а з 01 квітня 2015 року до 43,20% при цьому, повідомлення про збільшення ставки відповідачу не направляв, доказів направлення такого повідомлення до позову не додав, суд про них не повідомив. Отже, як би був укладений кредитний договір, відсоткова ставка у розмірах 34,80% 43,20% є недійсною. Окрім того, довідка-розрахунок заборгованості не відповідає вимогам чинного законодавства та характеризується явними ознаками фальсифікації, позивач [PERSON] не надав доказів отримання грошових коштів відповідачем та розрахунок заборгованості базується на його власних припущеннях та не підтверджений первинними документами у відповідності до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а саме: відсутність розшифрування прізвища, імені та по-батькові особи яка її підписала чи посадової особи, яка має право складати такий розрахунок, відсутність підпису цієї особи та печатки банку, відсутній номер поточного рахунку одержувача платежів, відсутність первинних документів, які свідчать про внесення грошових коштів в касу банку, що не відповідає нормативним вимогам до оформлення документів, закріплених в ДСТУ 4163-2003 "Вимоги до оформлення документів", затвердженого наказом Держспоживстандарту України № 55 від 17 квітня 2003 року. Відповідно до ч.З ст.5 Декрету КМУ "Про стандартизацію та сертифікацію" від 10 травня 1993 року обов'язкові вимоги державних стандартів підлягають безумовному виконанню органами державної виконавчої влади, всіма підприємствами, їх об'єднаннями, установами, організаціями та громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності, на діяльність яких поширюється дія стандартів. Крім того, в позовній заяві позивачем вказується дата підписання договору №б/н 14 жовтня 2009 рік, довідка-розрахунок заборгованості теж по договору №б/н від 14 жовтня 2009, але заява про «виявлення бажання отримати кредитку» від 05 листопада 2009, тобто із доказів позивача випливає так, що спочатку 14 жовтня 2009 року відповідачка отримала кредит, а потім лише 03 листопада 2009 року виявила бажання його отримати. Також операція із зняття грошових коштів не підтверджена первинними бухгалтерськими документами банку. Детально ознайомившись із випискою про рух коштів по карті наданою позивачем я клопотала про надання позивачем оригіналів видаткових касових документів від 03 червня 2011 року, які б підтверджували операції з видачі готівки, оскільки виходячи з даної виписки відповідачка за один день, а саме: 03 червня 2011 року в центральному відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» м. Першотравенськ видано готівкою гроші в сумі 3000 гривень, потім цього ж дня відповідачка нібито поїхала в м.Київ зняла там з банкомату № 6774 200,00 гривень, потім повернулася в м.Першотравенськ, теж 03 червня 2011 року і зняла в банкоматі №2817 150,00 гривень, а потім, теж 03 червня 2011 у центральному відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» м. Першотравенськ видано готівкою гроші в сумі 500 гривень. В даній виписці дуже багато розбіжностей та сфальсифікованих даних, так наприклад 08 грудня 2010 позивачем вказано - видача коштів з банкомату №6775 міста Дніпродзержинськ, але в даному місті відповідачка ніколи не була та навіть не знає де воно знаходиться. Позивач, в свою чергу незважаючи на ухвалу Першотравенського міського суду № 186/534/16-ц від 05 травня 2016 року та 30 травня 2016 року про витребування доказів від позивача, а саме надати належним чином завірені копії документів про проведення прибуткових та видаткових операцій за кредитним договором № б/н від 14 жовтня 2009 та надати оригінали видаткових касових документів від 03 червня 2011 року, які б підтверджували операції з видачі готівки, жодних доказів так і не надав, а лише повторно надіслав виписку по карті, погодитися з зазначеною випискою не можна, оскільки вона містить відомості не лише по кредитній карті «Універсальна», а і інших моїх картах (для отримання соціальних виплат, отримання заробітної плати тощо). Статтею 257 Цивільного кодексу України встановлено, що загальний строк позовної давності складає 3 роки. Частиною другою ст. 258 ЦК України встановлена скорочена позовна давність в один рік для стягнення неустойки. Згідно зі ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. В позовній заяві позивач зазначає, що кінцевий термін повернення кредиту, відповідає строку дії картки. Відповідно до п 3.1.1. Умови та правила надання банківських послуг строк дії карти зазначений на лицевій стороні карти (місяць/рік). Карта дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Але у жодній з копій документів наданих позивачем не зазначено строк дії картки. Оскільки даної картки у відповідача не мається відповідчака клопотала про надання позивачем доказів, але не зважаючи на ухвалу Першотравенського міського суду № 186/534/16- ц від 30 травня 2016 року про витребування доказів від позивача, а саме надати документальне підтвердження строку дії кредитної карти «Універсальна» №5457082927401773 позивачем в супровідному листі, без будь-яких офіційних підтверджуючих документів зазначив, що карта № 5457082927401773 дійсна до 09/2015 у звязку з чим вважає, що позивачем так і не надано жодного документального підтвердження строку дії даної карти, у звязку з чим, не можливо встановити коли вона стала недійсною та чи дотримано позивачем процесуальних строків позовної давності, оскільки заявка №1110020500124603564 підписана ще в 2009 році та в ній про строк позовної давності не згадується, а позов предявлено майже через 7 років. Тобто, вимоги позивача не обґрунтовані та не доведені належними доказами. Враховуючи наведене, вважає, що позов предявлено безпідставно, належних доказів в обґрунтування позовних вимог не надано, а тому в задоволені позову необхідно відмовити. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити частково. Дійсно, відповідач по справі [PERSON] 14 жовтня 2009 року отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картку. Розрахунком заборгованості за договором №б/н від 14 жовтня 2009 року підтверджується, що станом на 29 лютого 2016 року відповідач має заборгованість в розмірі 13274,10 гривні. У відповідність ст.509 ЦК України - в силу зобовязання одна особа (боржник) зобовязана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як - то: передати майно, сплатити гроші, виконати роботу, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. У відповідність ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. На підставі п. 3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. У відповідність ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Борг в розмірі 12165,81 гривень слід стягти з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк». Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення штрафів, суд виходить з правової позиції Верховного суду України від 21 жовтня 2015 року у справі №6-2003цс15, а саме Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Посилання відповідача на пропуск позивачем строків позовної давності суперечать матеріалам справи, а саме згідно розрахунку за договором №б/н від 14 жовтня 2009 року встановлено, що останній платіж за кредитом здійснено 11 травня 2015 року. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в іншій частині позовних вимог слід відмовити. На підставі ст.ст.80, 88 ЦПК України стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в сумі 1378,00 гривень .

Outcome: partial