Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом,відповідно до якого зазначив,що з березня 2006 р. він є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач - ПКП «Теплокомунсервіс», згідно з договором від 29 листопада 2006 р. зобов'язаний надавати йому послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Згідно умов договору (п. 5) абонплата по централізованому опаленню встановлювала 1,06 грн./м2 площі квартири впродовж року і з такими ж умовами у випадку його пролонгації (п. 28 договору), тобто, по цей час. Позивач вказує,що він своєчасно сплачував узгоджену абонплату. Порушуючи умови договору та ряд нормативних документів, відповідач тричі підвищував абонплату за 2010-2013 рр. з 1,06 грн./м2 до 2,43 грн./м2, в наслідок чого незаконно привласнив його кошти на 2825,22 грн. У рішенні виконавчого комітету Бучанської міської ради № 355 від 06.10.2010 р.взагалі відсутній тариф абонплати у розмірі 2,43 грн./м2. Власникам квартир у багатоквартирному будинку належать на праві (спільної) сумісної власності приміщення загального користування, споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир. Тому їхня дахова котельна з обладнанням і мережею теплопроводів, яка збудована за рахунок власників квартир при будівництві будинку - повністю належить його мешканцям. Між тим котельня була передана спочатку балансоутвимувачу будинку -КП «Бучанського УЖКГ», а потім без узгодження з співвласниками будинку безарендно відповідачу . Обслуговування тепломереж будинку здійснюється, відповідно постанови КМУ № 1497 від 30.12.1997 р. (п. 7) не Відповідачем, а балансоотримувачем -Бучанським УЖКГ. Через відсутність контролю, відповідач не зменшує абонплату власникам квартир його будинку, яку він повинен був робити, оскільки дахова котельня з тепломережами дає опалення тільки їхньому будинку, а обслуговування тепломереж будинку здійснюється Бучанським УЖКГ за окремий договір з власниками квартир за їх кошти. Підвищена абонплата відповідачу у цій частині також беззаконна . Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», «плата за житлово - комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору» , а «відносини між учасниками договірних відносин у сфері ЖКП здійснюються виключно на договірних засадах» . Тому підвищення абонплати з 1,06 грн./м2 (п.5 Договору) до 2,43 грн./м2 без узгодження зі споживачем послуг - протизаконно. Відповідач, порушуючи цілу низку вимог чинного законодавства, відмовляється повертати безпідставно отримані кошти за помилково сплачену підвищену абонплату за централізоване опалення, що у даному випадку призводить до порушення його законних прав та інтересів. Позивач зазначає,що він неодноразово звертався до відповідача з вимогою виконувати договірні обов'язки за тел. 40-315. Крім того, згідно умов договору ним було направлено заяву до відповідача про виклик його представників для складання акту - претензії, сам акт - претензію від 13.12.2013 р., а також повторну претензію від 08.12.2014 р. . Відповідач на акт претензію відповів погрозами. Незалежне виконання Відповідачем взятих на себе зобов,язень з порушенням моїх прав як Споживача, згідно із Законами України «Про житлово - комунальні послуги», «Про захист прав Споживачів», «Правил надання послуг з централізованого опалення» (п.16 ст.32, 41), завдало йому шкоди у розмірі 2825,22 грн. Крім того , позивач зазначив ,що він зазнав моральної шкоди, яку оцінює у 1000 грн. Моральна школа для нього, людини похилого віку, у психічних переживаннях, які він переніс після погрозливої відповіді відповідача на його виклик про складання акту-претензії, порушення стану життя впродовж вимушеної тривалої переписки з відповідачем, незручності, які він переносить з вирішенням спору у судовому порядку. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь 2825,22 грн., як незаконно привласнені кошти за частину абонплати при наданні послуг з централізованого опалення.Стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у сумі 1000 грн. Позивач та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав,просив у позові відмовити,поскільки позивачу плата за опалення нараховується відповідно до тарифів ,встановлених рішенням виконкому Бучанської міської ради.Щодо змін до договору про надання комунальних послуг,то відповідно до п 18 Договору,укладеного між позивачем та відповідачем , це право відповідача повідомляти позивача про зміну існуючих тарифів. Суд,заслухавши пояснення учасників процесу,дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що не підлягає до задоволення. Відповідно до ст.3 ЦПК України «Кожна особа має право у порядку,встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів.У випадках,встановлених законом,до суду можуть звертатися органи та особи,яким надано право захищати права,свободи та інтереси інших осіб,або державні чи суспільні інтереси». Відповідно до ст..11 ч 1 ЦПК України «Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі». Відповідно до ст.. 60 ЦПК України»Кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень,крім випадків,встановлених ст.. 61 цього Кодексу». Відповідно до ст.. 61 ч 3 ЦПК України «Обставини,встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі,що набрало законної сили,не доказуються при розгляді інших справ,у яких беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлено ці обставини». У судовому засіданні було встановлено,що позивач по справі є власником квартири [ADDRESS]. 29 листопада 2006 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (а.с.4-5). Відповідно до ст.. 901 ч 1 ЦК України «За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов»язується за завданням другої сторони(замовника) надати послугу,яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності,а замовник зобов»язується оплатити виконавцеві послугу,якщо інше не встановлено договором». Рішенням виконавчого комітету Бучанської міської ради № 355 від 06.10.2010р було затверджено тарифи на послуги по теплопостачанню та гарячому водопостачанню,що надаються в тому числі і КПП «Теплокомунсервіс» (а.с.8). Рішенням виконавчого комітету Бучанської міської ради № 110 від 12.04.2011р було внесено зміни у Рішення виконавчого комітету Бучанської міської ради № 355 від 06.10.2010р та пунктом 4вирішено « Доповнити рішення п 1.4 та викласти його в наступній редакції: плата за опалення при відсутності приладів обліку теплової енергії для будинків,об лаштованих даховими котельнями,що обслуговуються ПКПП «Теплокомунсервіс» за 1 кв.м загальної площі на місяць:плата за спожиту енергію в опалювальний період-5,50гр,абонентська плата протягом року за 1 кв.м загальної площі на місяць-2,43гр». Дане рішення виконавчого комітету Бучанської міської ради у передбаченому законом порядку не оскаржено та не скасовано. Тому посилання позивача на ті обставини,що відповідач безпідставно збільшив абонплату за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води,суд вважає надуманим. У судовому засіданні позивач та його представник звертали увагу на те,що відповідачем по справі порушено умови п 18 Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води,а саме,що відповідач не повідомив позивача про збільшення абонплати та зі згоди позивача не вніс зміни у договір,що впливають на розмір плати за послуги. Суд вважає дані обґрунтування безпідставними,поскільки відповідно до п 18 Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води,укладеного 29.11.2006р між позивачем та відповідачем « Виробник має право п 2 вносити за погодженням із споживачем зміни у договір,що впливають на розмір плати за послуги».Як вбачається зі змісту даного пункту договору, внесення у договір змін, що впливають на розмір плати за послуги це не обов»язок відповідача,а його право. Враховуючи викладене,суд відмовляє позивачу у позові в частині стягнення із відповідача 2825гр 22 коп сплачених ним коштів за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Щодо вимог позивача в частині відшкодування моральної шкоди,то дані вимоги суд вважає безпідставними та такими,що не підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 1167 ЦК України "Моральна шкода,завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями ,діями чи бездіяльністю,відшкодовується особою,яка її завдала,за наявності її вини,крім випадків,встановлених ч 2 цієї статті". Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р № 4 "Про судову практику відшкодування моральної(немайнової )шкоди,а саме п 9 даної постанови "Розмір відшкодування моральної(немайнової)шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань,з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема,враховується характер і тривалість страждань,стан здоров"я потерпілого,тяжкість завданої травми,наслідки тілесних ушкоджень,істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках..."Суду не було надано жодного доказу на підтвердження тих обставин,що неправомірними діями відповідача позивачу було заподіяно моральну шкоду та у чому дана шкода полягає. Поскільки суд відмовляє позивачу у позові у повному обсязі,то відповідно до ст.. 89 ЦПК України не підлягають до відшкодування судові витрати,понесені позивачем при подачі позову до суду та під час розгляду справи у суді. На підставі ст. 526,626,632,901,1167, ЦК України,ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,Закону України «Про захист прав споживачів» ,

Outcome: dismissed