Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

08.11.2018 від ПАТ КБ "Приватбанк" до суду надійшла позовна заява до [PERSON] з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 13881 грн 63 к. за кредитним договором № б/н від 01.09.2011, яка складається з наступного: 1859 грн 04 к. - заборгованість за кредитом; 8485 грн 37 к. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2400 грн - заборгованості за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина), 637 грн. 22 к. - штраф процентна складова). В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 01.09.2011 [PERSON] отримав кредит в розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач своєчасно не надав Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором, таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобов'язання за вказаним Договором не виконав. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором, станом на 30.09.2016 рік відповідач має заборгованість в розмірі 13881 грн 63 к. Позивач також зазначає, що викладені у позовній заяві обставини підтверджуються наступними доказами: розрахунком заборгованості, копією заяви позичальника, Витягом з «Тарифів Банку», Витягом з «Умов та Правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою». Заходи досудового врегулювання спору не проводились. Невиконання відповідачем умов кредитного договору стало підставою для пред'явлення в суді даного позову. Разом з позовом, представник позивача Сафі р Ф.О. подав клопотання про судовий розгляд справи за відсутністю представника позивача, підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 05.05.2017 прийнято суддею Бібіком О.В. справу до свого провадження. 26.12.20017 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, де зазначено наступне. Відповідач не визнає позовні вимоги у повному обсязі, оскільки не підписував анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, вона містить ознаки підробленого документу. Надані умови та Правила надання банківських послуг не містять даних коли і ким вони були затверджені, а також відсутні докази про те, що відповідач ознайомлювався саме із зазначеними Умовами та Правилами. Крім того, позивачем не надано Тарифів банку, Пам'ятки клієнта, у тому числі з особистим підписом відповідача. Таким чином, позивач не надав належних доказів оформлення та укладення договору про надання банківських послуг, не надав доказів на підтвердження терміну дії картки та інших умов кредитування. Розрахунок заборгованості не є належним та допустимим доказом наявності заборгованості, оскільки є по суті калькуляцією, виконаною самим позивачем. Просить застосувати до вимог строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. З урахуванням поданих заяв про судовий розгляд справи за відсутності представника позивача та відповідача, відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України їх неявка не перешкоджає судовому розгляду справи. Тому судовий розгляд проведено за відсутності сторін. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Даними анкети - заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 01.09.2011, та витягу з Умов і Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 №СП-2010-256, копії паспорта [PERSON] підтверджується, що між ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 2000 грн 00 к. (а. с. 10, 11, 13-22, 120). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заперечення відповідача про те, що ним не підписувалася анкета-заява не доведено у суді та не приймається, оскільки призначена за клопотанням відповідача судово почеркознавча експертиза не проведена через несплату [PERSON] витрат за проведення експертизи. Відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг затверджені Наказом від 06.03.2010 р. №СП-2010-256, підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно з п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Згідно з п. 2.1.1.12.4 Умов та правил надання банківських послуг, терміни та порядок погашення за Кредитом (кредитний ліміт) за кредитними картками з встановленим Мінімальним обов'язковим платежем, а також Овердрафту, виникає за такими Картами, наведеними у Пам'ятці Клієнта / Довідці про умови кредитування, яка є невід'ємною частиною Договору, а також встановлюються цим пунктом. Платіж включає плату за користування Кредитом, передбачену Тарифами, і частину заборгованості за Кредитом. у разі наявності прострочених кредитів (Овердрафту) терміном повернення Кредиту (Овердрафту) в повному обсязі є 211-й день з моменту виникнення такої заборгованості; Термін повернення Овердрафту в повному обсязі - протягом 30 днів з моменту виникнення Овердрафту; Термін погашення відсотків по овердрафту - щомісячно за попередній місяць до 25-го числа. Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 30.09.2016 за відповідачем наявна загальна заборгованість у сумі 13881 грн 63 к., що включає: 1859 грн 04 к. - заборгованість за кредитом; 8485 грн 37 к. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2400 грн - заборгованості за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина), 637 грн. 22 к. - штраф процентна складова). (а. с. 6-8). Згідно зі ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні бути виконані належним чином в установлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідач просить застосувати строк позовної давності, встановлений ст.ст. 257, 258 ЦК України, та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Оскільки договір встановлює окремі зобов'язання, які деталізують обов'язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов'язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Такий підхід відповідає правовій позиції, яка сформульована Великою палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс 18, Верховним Судом України у постанові від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13. Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 3 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16. Як вбачається з матеріалів справи за договором про надання банківських послуг позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту. Перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту Кредиту (Овердрафту) в повному обсязі після 211-го дня з моменту виникнення такої заборгованості (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу (термін повернення Овердрафту в повному обсязі - протягом 30 днів з моменту виникнення Овердрафту; Термін погашення відсотків по овердрафту - щомісячно за попередній місяць до 25-го числа), а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після 211-го дня з моменту виникнення такої заборгованості (стаття 261 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, договором передбачений щомісячний платіж, а саме 7% від заборгованості, до 25 числа наступного місяця. При цьому з довідки заборгованості наданої позивачем вбачається, що заборгованість зі сплати процентів виникла з 23.10.2011 у розмірі 14,93 грн., яка згодом збільшувалась або зменшувалась, однак повністю відсотки не погашались; заборгованість за кредитом виникла з 26.10.2011 у розмірі 430 грн, яка згодом також збільшувалась або зменшувалась, однак до нуля так і не повернулось, тобто заборгованість повністю не погашалась. Отже, враховуючи, що заборгованість за кредитом почала виникати, зокрема, з 26.10.2011 (вже без повного його погашення), то у позивача виникло право на стягнення заборгованості за щомісячним платежем з 26 числа наступного місяця, тобто з 26.11.2011. Таким чином, трирічний строк позовної давності щодо сплати щомісячних платежів необхідно відраховувати з 26.11.2011. З позовом до суду до [PERSON] банк звернувся 08.11.2016, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Також суд враховує, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Разом з тим, Умови та правила надання банківських послуг, в яких установлено збільшену позову давність (50 років) не містять підпису позичальника, а відтак ці Умови не можна вважати письмовою угодою сторін про збільшення позовної давності. Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 11 березня 2015 року №6-16цс15, від 01 липня 2015 року № 6-757цс15. З довідки заборгованості, наданої позивачем, вбачається, що позивачем здійснювалося автоматичне списання простроченої заборгованості. Згідно з ч. 1 ст. 264 ЦК перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Отже, самостійне списання позивачем з іншого рахунку відповідача грошових коштів з метою погашення заборгованості за кредитним договором не є дією відповідача про визнання свого боргу і відповідно не може бути підставою для переривання строку позовної давності. Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою. Доказів того, що відповідач надавав згоду на здійснення списання вказаних коштів чи доказів того, що відповідачем самостійно вносилися суми на погашення заборгованості суду не надано. Не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення. Таким чином, автоматичне списання банком коштів не тягнуть за собою переривання строку позовної давності. Оскільки позивачем не надані докази строку дії кредитної карки виданої відповідачу, то в даному випадку кінцевий строк дії картки не є вирішальним для відрахування строку позовної давності щодо погашення кредиту, оскільки згідно з довідкою про умови кредитування з використанням кредитної картки (а. с. 12) та положеннями п. 2.1.1.12.4 Умов та правил надання банківських послуг від 06.03.2010 року, передбачений договором щомісячний платіж у розмірі 7% від заборгованості, але не менш 50 грн. та не більше залишку заборгованості, повинен був здійснюватися до 25 числа наступного місяця, і у разі наявності прострочених кредитів (Овердрафту) терміном повернення Кредиту (Овердрафту) в повному обсязі є 211-й день з моменту виникнення такої заборгованості; Термін повернення Овердрафту в повному обсязі - протягом 30 днів з моменту виникнення Овердрафту; Термін погашення відсотків по овердрафту - щомісячно за попередній місяць до 25-го числа. Суд, оцінивши належність, допустимість, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитом, відсотками, пенею не підлягають задоволенню у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Позовні вимоги щодо стягнення штрафу (фіксована частина) 500 грн., штрафу (процентна частина) 637 грн. 22 коп. задоволенню не підлягають у зв'язку з необґрунтованістю та безпідставністю, оскільки відповідно до статті 549 ЦК штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, то судовий збір 1762 грн. не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: dismissed