Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-06 00:00:00

18.03.2021 до суду звернувся [PERSON] в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи [PERSON] , [PERSON] з наступними вимогами: втсановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] є рідною племінницею [PERSON] , її батько [PERSON] є рідним братом [PERSON] , а [PERSON] є рідною матір`ю [PERSON] ; визнати за нею право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] померла тітка позивачки (рідна сестра батька позивачки) [PERSON] , після смерті якої залишилася спадкоємець першої черги мати [PERSON] , яка відмовилася від частини спадщини, що залишилася після смерті дочки, на користь позивачки. З заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулися позивачка, та по праву представлення звернулися [PERSON] , [PERSON] , батько яких [PERSON] помер [INFO] . Квартира, яка є спадковим майном, належить в 1/2 частині [PERSON] , в 1/4 частині [PERSON] та 1/4 частина належить померлій [PERSON] . Оформити спадкові права позивач не мала змоги у зв`язку з неможливістю встановити родинний зв`язок зі спадкодавцем. У зв`язку з чим звернулася до суду за захистом порушеного права. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 19.03.2021 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 26.03.2021 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у загальному позовному провадженні у підготовче судове засідання. В судове засідання учасники справи не з`явилися. Представник позивача [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки, на задоволенні позову наполягає. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають. Треті особи [PERSON] , [PERSON] надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають. Розгляд справи проведено за відсутності сторін та інших осіб, які беруть участь у справі за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. \~ \~ \~ \~ [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої були [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Палацом новонароджених м. Харків (а.с. 19) З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27.09.1945, вбачається, що батьками [PERSON] були " [PERSON] " та " [PERSON] " (мовою оригіналу) (а.с. 20) З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Дубовицькою сільською радою Малоархангельського району Орловської області вбачається, що батьками [PERSON] були " [PERSON] " та " [PERSON] " (мовою оригіналу) (а.с. 21, 22) \~ \~ \~ \~З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Малоархангельським ЗАГС Орловської області, вбачається, що [INFO] народилася [PERSON] (а.с. 23) З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Малоархангельським р/б ЗАГС Орловської області, вбачається, що 25.01.1979 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на " [PERSON] " (а.с. 24) З довідки про реєстрацію шлюбу № 120 від 06.11.2019 вбачається, що 19.05.1967 Отрадинською сільською радою Глазуновського району Орловської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на " [PERSON] " (а.с. 25) [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , зареєстрованого виконавчим комітетом Соколівської сільської ради Зміївського району Харківської області (а. с. 17) З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , зареєстрованого Соколівською сільською радою Зміївського району Харківської області, вбачається, що [INFO] помер [PERSON] (а.с. 18) До спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] відноситься [PERSON] . З заяви, посвідченої 05.09.2019 керуючою справами виконкому Соколівської сільської ради Зміївського району Харківської області Степаненко Т.В., [PERSON] відмовилася від своєї частини у спадщині після померлої дочки [PERSON] , на користь [PERSON] (а.с. 15) На підставі свідоцтва про право власності на житло від 30.11.1994, виданого на підставі розпорядження № 7 від 29.11.1994, [PERSON] , [PERSON] на праві приватної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] , право власності зареєстровано Зміївським МДПТУ у реєстрову книгу за № 1-193/5 (а.с. 27) Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру Заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, після реєстрації спадких прав квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності в 1/2 частині [PERSON] , в 1/4 частині [PERSON] та 1/4 частина належить померлій [PERSON] (а. с. 28-31) Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом частини 1статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтями 1261 та 1262 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі, зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно з частиною 3 статті 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Аналіз статті 1266 ЦК України свідчить про те, що спадкування за правом представлення- це такий порядок набуття права на спадкування за законом, при якому спадкоємці п`ятої черги включаються до складу першої, другої чи третьої черги замість спадкоємця внаслідок того, що він помер до відкриття спадщини. По своїй суті спадкування за правом представлення - це специфічний порядок набуття права на спадкування за законом, і він не є окремою підставою або видом спадкування. У такому разі суб`єктами спадкування за правом представлення будуть певні спадкоємців за законом. Спадкування за правом представлення надає можливість спадкоємцям п`ятої черги за законом переміститися у вищу чергу (першу, другу або третю чергу). Зазначене тлумачення викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі № 643/1216/15-ц, провадження № 61-6924св18. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У пункті 23 постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Підпунктами 4.2, 4.14, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерстваюстиції Українивід 22лютого 2012року №296/5 передбачено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Надані позивачкою до суду докази у сукупності дають можливість встановити, що батько позивачки [PERSON] та [PERSON] є рідними братом та сестрою, а відповідно позивач [PERSON] є рідною племінницею [PERSON] . З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копії свідоцтва про народжження серії [NUMBER] , якіь складені російською мовою, вбачається, що батьками [PERSON] та [PERSON] були " [PERSON] та [PERSON] " (мовою оригіналу) (а.с. 20, 21) З копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Зміївським РВ УМВС України в Харківській області 28.10.2004, вбачається, що прізвище ім`я по батькові " [PERSON] " зазначено ураїнською мовою як " [PERSON] " (а.с. 11) \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Заява про відмову від спадщини, посвідчена 05.09.2019 керуючою справами виконкову Соколівської сільської ради Зміївського району Харківської області Степаненко Т.В., також складена від імені [PERSON] (а.с. 15) Таким чином, судом встановлено, що вказані розбіжності у написанні прізвища ім`я по батькові матері померлої дочки [PERSON] виникли внаслідок перекладу російсько-українського мовлення. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року (далі - Конвенція), Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, оскільки позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, право власності може бути визнане судом. З постанови приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 14.04.2020 за вих. № 114-02-31 вбачається, що 20.07.2019 за заявою [PERSON] про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] була заведена спадкова справа № 55/2019 після її померлої баби [PERSON] [PERSON] спадщину прийняла відповідно до ст. 1266 ЦК України, оскільки її батько, син [PERSON] , помер [INFO] . Спадкоємцем першої черги також є мати померлої [PERSON] , від якої надійшла заява про відмову від спадщини на користь [PERSON] . 11.09.2019 [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини після померлої тітки [PERSON] . На підстав паоданих [PERSON] документів було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю доказу родинних відносин спадкоємця зі спадкодавцем (а.с. 16) Таким чином, позивач позбавлена можливості одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 49 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову на будь-якій стадії судового процесу не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved