Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

У квітні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гравіс" про захист авторських прав. Свої вимоги мотивує тим, що 30 грудня 2014 року на телевізійному каналі "Плюс Плюс", що належить ТОВ "Гравіс" та 15 січня 2015 року на інтернет - сторінці даного каналу здійснювалося публічне сповіщення телепередачі під назвою "Казка з татом "Піратські історії". Зазначає, що телепередачу "Казка з татом "Піратські історії" було створено шляхом використання переробки 18 творів образотворчого мистецтва - картин, які були створені власною творчою працею [PERSON] для ПП "Видавничий дім "Розумна дитина" за договором №2 від 26 травня 2007 року про передачу (відчуження) майнових авторських прав на використання твору, в тому числі виключного права на використання твору, а так само на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами, для книги під назвою "Піратські історії". У позові позивачка вказує, що зазначені твори відповідачем були використані, шляхом їх переробки - мультиплікації в якості ілюстрацій до оголошуваного тексту, а також публічного сповіщення вказаних переробок творів на зазначеному телеканалі та інтернет-сторінці, дозвіл на що відповідачу нею не надавався. Посилаючись на те, що відповідач без дозволу позивача здійснив переробку та публічне сповіщення творів, чим порушив виключні авторські права [PERSON] на 18 творів образотворчого мистецтва, позивач просив захистити свої авторські права, шляхом стягнення з ТОВ "Гравіс" на її користь суму компенсації у розмірі 219 240 грн. та стягнути судові витрати. Ухвалою Подільського суду м. Києва від 14 травня 2015 року залучено Приватне підприємство "Майстер Продакшн" та Приватне підприємство "Видавничий дім "Розумна дитина" як третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Пояснив, що відповідач порушив виключні авторські права [PERSON] на 18 творів образотворчого мистецтва, шляхом їх переробки та публічного сповіщення, дозвіл на що, вона не надавала. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимога не визнала у повному обсязі, просила відмовити в їх задоволенні, оскільки вони є неправомірними та необґрунтованими. Зазначила, що відповідно до п. 1 Договору №02 від 26.05.2007 року, який був укладений між [PERSON] та ПП "Видавничий дім "Розумна дитина", позивачка відчужила майнові права на створені нею живописні твори, у тому числі і виключне право на використання цих творів, а тому у позивачки з моменту підписання даного договору відсутнє право надавати дозвіл або забороняти використання цих творів іншими особами, а отже, вона взагалі є неналежним позивачем. Крім того, відповідач безпосередньо не здійснив використання творів, оскільки зазначені у позові твори демонструвались у складі самостійного цілісного аудіовізуального твору - телевізійної передачі "Казка з татом -2", дозвіл на публічне сповіщення якого він отримав на підставі Договору від 12.11.2014 року між ним та ПП "Майстер Продакшн" (а.с. 75-76). Представники третіх осіб у судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову, посилаючись на його необґрунтованість (а.с. 73-74). Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази в справі у їх сукупності, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] пред'явила позов про захист авторських прав. 30 грудня 2014 року на телевізійному каналі "Плюс Плюс", що належить ТОВ "Гравіс" та 15 січня 2015 року на інтернет - сторінці даного каналу здійснювалося публічне сповіщення телепередачі під назвою "Казка з татом "Піратські історії". Обґрунтовуючи позов, позивачка посилалася на те, ТОВ "Гравіс" порушив її виключні авторські права на 18 творів образотворчого мистецтва, шляхом не отримання від неї дозволу на переробку та публічне сповіщення творів у передачі "Казка з татом "Піратські історії". Відповідно до ст. 418 ЦК України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об'єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом. Положеннями ст. ст. 435, 437 ЦК України і ст. ст. 7, 11 Закону України "Про авторське право і суміжні права" визначено, що первинним суб'єктом, якому належить авторське право, є автор твору. За відсутності доказів іншого, автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумція авторства). Суб'єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону. Авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей. Суб'єктами авторського права, окрім авторів творів, є їх спадкоємці та інші фізичні та юридичні особи, які набули авторських прав відповідно до закону або договору. Використання будь-якого твору можливо з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта авторського права (ст. 440 ЦК України, ст. 31-33 Закону України "Про авторське право та суміжні права"). Згідно ч. 2 ст. 32 Закону України "Про авторське право та суміжні права" використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору. Статтею 1107 ЦК України передбачено, що розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності здійснюється на підставі: ліцензійного договору або договору про передання виключних майнових прав інтелектуальної власності. З огляду на положення, ч. 2 ст. 31 Закону України "Про авторське право та суміжні права" відчуження особою майнового авторського права означає, що з моменту відчуження таке право їй вже не належить, а належить новому власникові права. Судом встановлено, що [PERSON] створила 18 творів образотворчого мистецтва - картин на замовлення ПП "Видавничий дім "Розумна дитина". 26 травня 2007 року між позивачем та ПП "Видавничий дім "Розумна дитина" було укладено договір № 02 про передачу (відчуження) майнових авторських прав на використання твору, в тому числі виключного права на використання твору, а так само на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами (а.с. 9-10). Відповідно до п. 1.2. Договору [PERSON] відчужила майнові права на створені нею живописні твори, в тому числі - відчужила й виключне право на використання цих творів, та виключне право на дозвіл або заборону використання творів іншими особами. Пунктом 2.1. даного Договору передбачено, що художник передає (відчужує) Видавцю (ПП "Видавничий дім "Розумна дитина") майнові авторські права на використання творів. Згідно п. 2.3. Договору художник гарантує Видавцю не передавати третім особам право на використання твору до кінця дії Договору. Таким чином, з моменту підписання договору № 2 з ПП "Видавничий дім "Розумна дитина", у позивачки відсутнє виключне майнове право на використання спірних творів, а також право надавати дозвіл або забороняти використання цих творів іншими особами. Право надавати чи не надавати дозвіл на використання творів у будь-якій формі і будь-яким способом у позивача виникне лише після 26 травня 2037 року (п. 4.2 Договору). Як на підставу позовних вимог, представник позивача, просив звернути увагу, що було здійснено переробку твору (надання руху картинкам). У пункті 2.7 Договору передбачені права, які [PERSON] передала ПП "Видавничий дім "Розумна дитина", а саме: - право використовувати твори під фірмовим найменуванням, маркою та товарним знаком Видавця; - право на відтворення твору без обмеження тиражу; - право на розповсюдження твору будь-яким способом, шляхом реалізації..; - право на публічне використання творів та його демонстрацію в рекламних та інших цілях. Статтею 441 ЦК України визначено, що використанням твору є його: 1) опублікування (випуск у світ); 2) відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі; 3) переклад; 4) переробка, адаптація, аранжування та інші подібні зміни; 5) включення складовою частиною до збірників, баз даних, антологій, енциклопедій тощо; 6) публічне виконання; 7) продаж, передання в найм (оренду) тощо; 8) імпорт його примірників, примірників його перекладів, переробок тощо. Аналогічні положення містяться у ч.1, 3 ст. 15 Закону України "Про авторське право та суміжні права", які передбачають, що до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: виключне право на використання твору; виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти: 1) відтворення творів; 2) публічне виконання і публічне сповіщення творів; 3) публічну демонстрацію і публічний показ; 4) будь-яке повторне оприлюднення творів, якщо воно здійснюється іншою організацією, ніж та, що здійснила перше оприлюднення; 5) переклади творів; 6) переробки, адаптації, аранжування та інші подібні зміни творів; 7) включення творів як складових частин до збірників, антологій, енциклопедій тощо; 8) розповсюдження творів шляхом першого продажу, відчуження іншим способом або шляхом здавання в майновий найм чи у прокат та шляхом іншої передачі до першого продажу примірників твору; 9) подання своїх творів до загального відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до творів з будь-якого місця і у будь-який час за їх власним вибором; 10) здавання в майновий найм і (або) комерційний прокат після першого продажу, відчуження іншим способом оригіналу або примірників аудіовізуальних творів, комп'ютерних програм, баз даних, музичних творів у нотній формі, а також творів, зафіксованих у фонограмі чи відеограмі або у формі, яку зчитує комп'ютер; 11) імпорт примірників творів. Отже, публічне використання твору, переробка, публічна демонстрація, публічне сповіщення є одним із способів використання твору, а дані права позивачка передала ПП "Видавничий дім "Розумна дитина" на підставі договору від 26 травня 2007 року № 02 про передачу (відчуження) майнових авторських прав на використання твору, в тому числі виключного права на використання твору, а так само на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами, а тому у останньої відсутні законні підстави пред'являти про захист авторських прав. Крім того, суд враховує, що відповідач безпосередньо не здійснив використання творів, оскільки зазначені у позові твори демонструвались у складі самостійного цілісного аудіовізуального твору - телевізійної передачі "Казка з татом -2", дозвіл на публічне сповіщення якого він отримав на підставі Договору від 12.11.2014 року між ним та ПП "Майстер Продакшн" (а.с. 47-57). Використання книги "Піратські історії" як текстів оповідань, так і ілюстрацій, відбувалося з відома ПП "Видавничий дім "Розумна дитина" та не заборонялося ними. Будь-яких майнових чи інших претензій внаслідок використання оповідань та ілюстрацій з книги з боку ПП "Видавничий дім "Розумна дитина" на адресу ПП "Майстер Продакшн" не надходило. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У судовому засіданні представником позивача не було не надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення авторських прав позивачки. З урахуванням зазначеного суд, приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гравіс", треті особи - Приватне підприємство "Майстер Продакшн", Приватне підприємство "Видавничий дім "Розумна дитина" про захист авторських прав у судовому засіданні не знайшли свого доведення, а тому задоволенню не підлягають. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed