Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь Кредитної спілки «Мелітополь-кредит» суму заборгованості за кредитним договором № 238-08к від 18.12.2008 року в розмірі 16 489, 54 грн. та судового збору в розмірі 243, 60 грн. В обґрунтування вимог вказує, що 18 грудня 2008 р. між Кредитною спілкою "Мелітополь-кредит" та [PERSON] (Відповідач-1) був укладений кредитний договір № 238-08к, відповідно до позивач зобов'язується надати Відповідачу-1 кредит у сумі 7 000, 00 грн. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а останній в свою чергу зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим Договором. В забезпечення вказаного договору між позивачем та [PERSON] (Відповідач-2) був укладений договір поруки від 18.12.2008 року, згідно з яким Відповідач-2 зобов'язувався відповідати перед позивачем за виконання всіх зобов'язань Відповідача-1, що виникли з кредитного договору № 238-08к від 18.12.2008 року. Оскільки відповідачі свої зобов'язання за договором кредиту та договором поруки належним чином не виконали, рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13.10.2010 року по справі № 2-4396/2010р. за позовом КС "Мелітополь-кредит" до [PERSON] та [PERSON] про стягнення несплаченого кредиту та відсотків за кредитним договором з відповідачів на користь позивача було стягнуто суму заборгованості за кредитним договором № 238-08к від 18.12.2008 року в розмірі 6 565, 70 грн. Зазначене рішення набрало законної сили 25.10.2010 року, проте відповідачі ні в добровільному, ні в примусовому порядку, обов'язок зі сплати грошової суми, покладений на них в судовому порядку, не виконали. Оскільки Відповідач-1 своїх зобов'язань за кредитним договором не виконав, проценти за користування кредитом не сплатив, кредит не повернув та продовжує користуватися кредитними коштами, йому були нараховані за період з 01.06.2010 року по 15.07.2015 року: проценти за користування кредитом у розмірі 11 296, 85 грн., три процента річних в розмірі 1 009,68 грн. та інфляційні витрати в сумі 4 183,01 грн. У зв'язку з викладеним позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, від його представника надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, на позові наполягає, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомої суду причини, про час, місце і дату судового засідання був повідомлений належним чином. Судова повістка надсилалась йому за його зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS] однак до суду повернувся конверт із відміткою: «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась з невідомої суду причини, про час, місце і дату судового засідання була повідомлена належним чином. Судова повістка надсилалась їй за її зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS] однак до суду повернувся конверт із відміткою: «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності від неї не надходило. Суд визнає неявку відповідачів в судове засідання неповажною та вважає можливим розглядати справу за їх відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Відповідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, встановленої договором. Судом встановлено наступне. 18 грудня 2008 р. між Кредитною спілкою "Мелітополь-кредит" та [PERSON] (Відповідач-1) був укладений кредитний договір № 238-08к, відповідно до позивач зобов'язався надати Відповідачу-1 кредит у сумі 7 000, 00 грн. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а останній в свою чергу зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим Договором. /5-6/. 18.12.2008 року в забезпечення вищевказаного договору між позивачем та [PERSON] (Відповідач-2) був укладений договір поруки, згідно з яким Відповідач-2 зобов'язався відповідати перед позивачем за виконання всіх зобов'язань Відповідача-1, що виникли з кредитного договору № 238-08к від 18.12.2008 року. /а.с. 7/. 18.12.2008 року рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13.10.2010 року, яке набрало законної сили 25.10.2010 року, по справі № 2-4396/2010 р. за позовом КС "Мелітополь-кредит" стягнуто з [PERSON] та [PERSON] суму несплаченого кредиту та відсотків за кредитним договором № 238-08к в розмірі 6 565, 70 грн. /а.с. 9/. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов'язання передбачені статтями 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема за статтею 559 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Як вбачається зі змісту п. 2.5. Кредитного договору № 238-08к від 18.12.2008 р. датою повернення кредиту є дата оформлення Кредитодавцем прибуткових касових ордерів або дата зарахування коштів на рахунок Кредитодавця. Відповідно до п. 3.1. Кредитного договору № 238-08к від 18.12.2008 р. плата за користування кредитом (проценти) становить 31,5% річних від початкової суми кредиту. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту. Відповідно до п. 3.6. Кредитного договору № 238-08к від 18.12.2008 р. прострочення сплати кредиту та/або процентів за користування кредитом (згідно графіку розрахунків) не зупиняє нарахування процентів, крім випадку прийняття окремого рішення про це Кредитодавцем. А згідно з п. 5.1.7. Кредитного договору № 238-08к від 18.12.2008 р. Позичальник зобов'язаний у випадку прострочення сплати частини або всієї суми кредиту сплатити нараховані проценти за користування кредитом виходячи з фактичного строку користування кредитом, включаючи день погашення. Крім цього, виходячи зі змісту ст. 610 ЦК України несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, передбачені договором або законом. А згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, оскільки Відповідач-1 своїх зобов'язань за кредитним договором не виконав, проценти за користування кредитом не сплатив, кредит не повернув та продовжує користуватися кредитними коштами, йому були нараховані за період з 01.06.2010 року по 15.07.2015 року: проценти за користування кредитом у розмірі 11 296, 85 грн., три процента річних в розмірі 1 009,68 грн. та інфляційні витрати в сумі 4 183,01 грн. Розмір заборгованості по відсотках, 3-х % річних та інфляційних витрат за кредитом підтверджується відповідними розрахунками./а.с. 3-4/. На підставі викладеного, оскільки в порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачі зобов'язання за вказаними договорами належним чином не виконали, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, документально підтвердженими, тому вважає необхідним задовольнити вказаний позов повністю, не виходячи за межі заявлених позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України суд керується тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. При визначенні розміру присуджених судових витрат, а саме судового збору, суд враховує положення ст.ст. 82, 88 ЦПК України, застосовує роз'яснення Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", відповідно до яких з урахуванням повного задоволення позову та застосуванню вимоги пропорційності присудження судових витрат, приходить до висновку, що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60грн., по 121,80 грн. з кожного. Крім того, з відповідачів також підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі по 121,80 грн. з кожного.

Outcome: approved