Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

Миколаївський обласний центр зайнятості в особі Кривоозерської районної філії звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 8 642грн. 72коп., які були незаконно, на думку позивача, отримані відповідачем у зв`язку з прихованням інформації щодо перебування відповідача у статусі фізичної особи - підприємця, з яких: 4 001грн. 84коп. - матеріальна допомога по безробіттю; 3 438грн. 16коп. - вартість громадських робіт за період працевлаштування відповідача соціальним робітником. В судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача надіслала до суду письмове клопотання з проханням розглянути справу без її участі, позов підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач причин повторної неявки не повідомила. Про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином. Своїм правом на подання відзиву відповідач не скористалася. Будь-яких заяв, клопотань щодо розгляду справи від відповідача до суду не надходило. Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що у матеріалах справи є достатньо даних про права та обов`язки сторін, та немає необхідності в особистих поясненнях учасників справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суддійшов наступного висновку. Оскільки, справа розглядається без участі сторін, за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд прийшов до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог, зважаючи на таке. Даючи правову оцінку вимозі про стягнення з відповідача отриманої допомоги по безробіттю з 10 лютого 2012 року по 21 вересня 2012 року в сумі 4 001 грн. 84 коп. суд встановив такі факті та відповідні їм правовідносини. 03 лютого 2012 року в Кривоозерському районному центрі зайнятості як шукаюча роботу зареєстрована [PERSON] 10 лютого 2012 року [PERSON] подано заяву про надання їй статусу безробітної, де зазначено, що остання не зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності. З того ж самого числа відповідачці нараховувалась допомога по безробіттю. Під час проведення звірки даних центру зайнятості із даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців виявлено, що під час перебування на обліку в Кривоозерському районному центрі зайнятості відповідач мала статус суб`єкта підприємницької діяльності, що підтверджується довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 22 березня 2013 року. Відповідно до положень п.2. п.3 ст.36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" - застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення і а надання соціальних послуг. В пункті 3 ст.46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" зазначено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Відповідно до положень ч.3 ст.36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Інформацію про те, що під час перебування на обліку в центрі зайнятості відповідач перебувала у статусі фізичної особи-підприємця відповідач приховала, що спричинило незаконне отримання нею допомоги по безробіттю з 10 лютого 2012 року по 21 вересня 2012 року в сумі 4 001 грн. 84 коп. Тобто, з 10 лютого 2012 року по 21 вересня 2012 року, перебуваючи на обліку як безробітня з виплатою допомоги по безробіттю в сумі 4 001грн. 84коп., відповідач перебувала в статусі фізичної особи-підприємця, була зайнятою особою та не мала права на одержання соціальних послуг та матеріального забезпечення, які надає центр зайнятості. Щодо вимог про стягнення з відповідача заробітної плати за період працевлаштування [PERSON] соціальним робітником з 16 лютого 2012 року по 15 березня 2012 року; з 20 березня 2012 року по 19 квітня 2012 року та з 24 квітня 2012 року по 23 травня 2012 року в сумі 3 438грн. 16коп. суд прийшов до наступного. Відповідно до приписів п.5 Положення про порядок проведення та організації оплачуваних громадських робіт (далі - Положення) - відповідач був залучений до оплачуваних громадських робіт. Фінансування оплачуваних громадських робіт проведено за рахунок позивача. 13 лютого 2012 року, 19 березня 2012 року, 24 квітня 2012 року та 11 червня 2012 року було укладено трудові договори між Очеретнянською сільською радою (роботодавцем) та відповідачем, згідно умов яких [PERSON] було працевлаштовано соціальним робітником (робітником з благоустрою). Позивач вважає, що за періоди роботи з 16 лютого 2012 року по 15 березня 2012 року, з 20 березня 2012 року по 19 квітня 2012 року та з 24 квітня 2012 року по 23 травня 2012 року (час фактичного виконання громадських робіт) Кривоозерським районним центром зайнятості було відшкодовано вартість оплачуваних громадських робіт в сумі 3 438грн. 16коп., які підлягають поверненню в зв`язку з прихованням відповідачем інформації про перебування відповідача в статусі фізичної особи-підприємця. Відповідач отримала заробітну плату за трудовим договором від Очеретянської сільської ради в сумі 3 438 грн. 16коп. за фактично відпрацьований час з 16 лютого 2012 року по 15 березня 2012 року, з 20 березня 2012 року по 19 квітня 2012 року та з 24 квітня 2012 року по 23 травня 2012 року на підставі трудових договорів про участь в оплачуваних громадських роботах. Зазначеними договорами відповідачу був встановлений оклад в розмірі 1 094грн. на місяць, норма робочого часу 40 годин на тиждень. Вказані трудові договори на участь в оплачуваних громадських роботах не передбачають випадків або можливості повернення отриманої заробітної плати. Крім того, судом встановлено, що згідно п.2 Договору від 11 червня 2012 року оплата праці робітників, зайнятих на оплачуваних громадських роботах здійснюється роботодавцем за фактично виконану роботу. Виконання відповідачем роботи підтверджується актами виконаних робіт, наявними у матеріалах справи. Відповідно до Розпорядження Очеретянської сільської ради №35 від 11 липня 2012 року відповідач була звільнена з оплачуваних громадських робіт на підставі п.2 ст.36 КЗпП України. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено суду законність та обґрунтованість своїх вимог в частині стягнення виплаченої позивачем вартості громадських робіт за період працевлаштування відповідача соціальним робітником (фактичного виконання трудових обов`язків працівника з благоустрою). Позивачем не наведено суду норм законів, якими передбачено можливість стягнення з фізичної особи отриманої ним заробітної плати за фактично виконану роботу. Факт виконання відповідачем громадських робіт в період з 16 лютого 2012 року по 15 березня 2012 року, з 20 березня 2012 року по 19 квітня 2012 року та з 24 квітня 2012 року по 23 травня 2012 року позивачем не оспорювався та підтверджений відповідними доказами. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково, стягнувши з відповідача 4 001грн. 84коп. матеріальної допомоги по безробіттю, в задоволенні іншої частини вимог слід відмовити. Часткове задоволення позову (46,30 %) є підставою, відповідно до положень п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України для покладення судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем за подання позову до суду сплочено судовий збір в сумі 1 921,00грн., тому на його користь підлягають стягненню витрати на оплату судового збору пропорційно до задоволених вимог, а саме 883,66 грн.

Outcome: partial