Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

05.10.2018 року до суду звернулася [PERSON] з заявою про встановлення факту смерті. В заяві заявник посилався на те, що [INFO] року у м. Донецьк Пролетарський район Донецької області помер її чоловік [PERSON], причина смерті: інтоксикація, останній похований на непідконтрольній державній владі України території в м. Донецьк Донецької області, факт його смерті підтверджується довідкою про причини смерті №160 від 30.07.2018 року та свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 31.07.2018 року, 21.08.2018 року їй відмовлено у реєстрації смерті чоловіка з посиланням на те, що не надано документа, передбаченого законом для реєстрації смерті в органах державного РАЦСу, прохає встановити факт смерті чоловіка [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року в м. Донецьк Пролетарський район Донецької області. В судовому засіданні заявник заяву підтримав та прохав її задовольнити. Представник заінтересованої особи: Гуляйпільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, об`єктивному, безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини: [INFO] року в с. Новотроїцьке Волноваського району Донецької області народився [PERSON]. [INFO] року в м. Червень Мінської області народився заявник [PERSON], що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] від 03.03.1999 року. 14.06.1978 року заявник уклала шлюб з [PERSON], після одруження отримала прізвище «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про одруження. [INFO] року у м. Донецьк Пролетарський район Донецької області Україна помер [PERSON], причина смерті: інтоксикація, що підтверджується копією довідки про причини смерті №160 від 30.07.2018 року та копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 31.07.2018 року. 21.08.2018 року Гуляйпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області заявнику відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті її чоловіка з підстави ненадання документа, передбаченого законом для реєстрації смерті в органах державного РАЦСу. Суд, задовольняючи заяву, виходить з наступного: Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.2 п.5 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.1 п.8 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до абзацу 2 ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Судом встановлено, що до суду звернувся заявник, який є дружиною померлого, з заявою про встановлення факту смерті чоловіка на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, а саме в м. Донецьк Донецької області, яке відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України №1085-р від 07.11.2014 року "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення" віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, так як йому відмовлено у державній реєстрації смерті чоловіка з підстави ненадання документа, передбаченого законом для реєстрації смерті в органах державного РАЦСу. Суд вважає, що факт того, що [PERSON], який народився [INFO] року в с. Новотроїцьке Волноваського району Донецької області, громадянин України, помер [INFO] року Україна Донецька область м. Донецьк Пролетарський район, причина смерті: інтоксикація, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні і підтверджується побічно поясненнями заявника в судовому засіданні, копією довідки про причини смерті №160 від 30.07.2018 року та копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 31.07.2018 року. Суд при встановленні факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, керується розпорядженням Кабінету Міністрів України №1085-р від 07.11.2014 року "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення" відповідно до якого м. Донецьк Донецької області віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ст.14 глави 4 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. А тому суд при оцінці доказів бере до уваги практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так суд при розгляді даної справи враховує висновки Європейського суду з прав людини, які зроблені у справах проти Туреччини, зокрема у справі "Loizidou v Turkey", а також у справі "Cyprus v Turkey", а також проти Молдови та Росії, зокрема у справі "Mozer v Republic of Moldova and Russia", "Haseu and Others v Moldova and Russia", де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у наданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини" Європейський суд з прав людини зокрема зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади, протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це б становило позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належить. Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті особи для реалізації майнових та немайнових особистих прав заявника суд виходить з дотримання вимог ч.1 ст.294 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин, на які заявник посилався як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на окупованій території. Встановлення даного факту породжує правові наслідки, а саме відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України внаслідок смерті відкривається спадщина після померлого, що надає заявнику право на спадкування після померлого чоловіка, а тому даний факт є фактом, що має юридичне значення. А тому заява підлягає задоволенню, як така, що ґрунтується на законі, підтверджена встановленими обставинами та перевірена наданими суду доказами. Відповідно до п.21 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються заявники - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв'язку із тимчасовою окупацією території України, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України. Так як дана справа є справою за заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, яка подана у зв'язку з тимчасовою окупацією території України, то заявник відповідно до п.21 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору в суді першої інстанції. Відповідно до ч.4 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. А тому ухвалене судом рішення про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до абзацу 2 ч.4 ст.317 ЦПК України рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. А тому оскарження рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, не зупиняє його виконання.

Outcome: approved