Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

Позивач Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) в особі начальника Т.Філатової, звернувся до Жовтневого районного суду м.Харкова з позовною заявою до відповідача [PERSON] , відповідно до якого просить стягнути з відповідача на користь позивача суму в розмірі 405 203,91 грн. та судові витрати. В обгрунтування заявлених позовних вимог зазначено про те, що на примусовому виконанні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебувало виконавче провадження ВП № 55785442 з примусового виконання виконавчого листа Жовтневого районного суду від 13.02.2017 по справі № 639/5701/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів у сумі 582 298, 59 грн. В межах зазначеного виконавчого провадження було проведено електронні торги з реалізації арештованого майна, належного [PERSON] переможцем яких став [PERSON] , сплативши грошові кошти в розмірі 1 064 000 грн. в рахунок придбання цього майна та за послуги торгівельної організації ДП «СЕТАМ». Платіжним дорученням № 5651 від 09.07.2018 кошти в розмірі 588121,52 грн. Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області були перераховані [PERSON] та залишок коштів (як надмірно стягнуті кошти) в розмірі 405203,91 грн. територіальним органом повернуто [PERSON] . Частина, сплачених [PERSON] коштів, були перераховані також ДП "Сетам", як організатору аукціону та в рахунок сплати виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27.06.2019 по справі №639/4971/18 позов [PERSON] до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Державного підприємства «Сетам», треті особи: Харківська міська рада, Головне територіальне управління юстиції у Харківській області, [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсними електронних торгів, скасування протоколу та акту про проведення електронних торгів, стягнення грошових коштів задоволено частково, а саме: - визнано недійсними електронні торги, проведенні 22.06.2018 з реалізації предмета іпотеки, а саме: квартири [ADDRESS] ; - скасовано протокол проведення електронних торгів № 340531 від 25.06.2018; - скасовано акт про реалізацію предмета іпотеки від 10.07.2018, затверджений начальником Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова ГТУЮ у Харківській області Амельченко В.П.; - стягнуто з ДП «Сетам» грошові кошти в сумі 56 000 грн. на користь [PERSON] . В інших вимогах, а саме стягненні з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області коштів в розмірі 1 064 000 грн., відмовлено. Постановою Харківського апеляційного суду м. Харкова від 08.11.2019 апеляційні скарги [PERSON] та ДП «Сетам» залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.03.2020 по зазначеній справі постанову Харківського апеляційного суду від 08.11.2019 у частині вирішення позовних вимог [PERSON] до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління у Харківській області про стягнення грошових коштів скасовано, справу у цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Постановою Харківського апеляційного суду від 08.07.2020 по справі № 639/4971/18 задоволено апеляційну скаргу [PERSON] , рішення Московського районного суду міста Харкова від 27.06.2019 скасовано частково та ухвалено у цій частині нове судове рішення, яким: - стягнуто з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 1 064 000,00 грн. - стягнуто з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 9 514,80 грн. за подання позову; - стягнуто з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 14 272, 20 грн. за подання апеляційної скарги. В іншій частині рішення Московського районного суду міста Харкова від 27.06.2019 залишено без змін. На виконання вказаного рішення суду, з урахуванням положень Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (далі - Порядок № 845) зі змінами та доповненнями зі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), як з органу, що здійснює централізоване обслуговування підпорядкованих органів державної виконавчої служби, меморіальним ордером № 175 грошові кошти в розмірі 1087 787, 00 грн. списані з рахунку та перераховані на користь [PERSON] . Таким чином, враховуючи, що рішенням суду торги були визнані незаконними, кошти, які отримали [PERSON] в розмірі 588 121,52 грн. від реалізації арештованого майна та [PERSON] в сумі 405 203,91 грн. як залишок від продажу квартири, мали б бути повернуті ними на рахунок територіального органу державної виконавчої служби, оскільки підстава, на якій вони були набуті - відпала. Вказує, що після визнання в судовому порядку прилюдних торгів недійсними, [PERSON] отримала можливість повернути собі квартиру, яка була предметом продажу на прилюдних торгах, а також кошти в розмірі 405 203,91 грн., а [PERSON] набув право на повернення йому коштів, сплачених в рахунок придбаного майна на електронних торгах. Закон України «Про виконавче провадження» не містить механізму повернення грошових коштів, сплачених переможцем прилюдних торгів, в разі визнання таких торгів недійсними. Відтак, в даному випадку, мають застосовуватись положення ст. 1212 ЦК України щодо повернення безпідставно набутого майна (підстава, на якій були набуті грошові кошти, згодом відпала), оскільки наявний відповідний склад правовідносин, передбачених вказаною статтею, а саме: [PERSON] набула грошові (як зайво сплачені) від реалізації її арештованого майна; вказана реалізація була визнана в судовому порядку недійсною, тобто підстава набуття грошових коштів відпала. Отже, грошові кошти підлягають поверненню на рахунок Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) як безпідставно набуті. До цього часу грошові кошти [PERSON] та [PERSON] не повернуті, у зв`язку з чим Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) звернулось до суду за захистом порушеного права. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 02.12.2020 цивільну справу №639/7792/20 за позовною заявою Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) до [PERSON] , треті особи: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), [PERSON] про стягнення грошової суми - передано для розгляду до Київського районного суду м. Харкова. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2020 справу передано для розгляду судді Колесник С.А. Відповідно до ч.6 ст.187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. На виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України судом направлено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - відповідача у справі та отримано відповідну довідку. Ухвалою суду від 18.01.2021 справу прийнято до провадження Київського районного суду м.Харкова та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. При відкритті провадження у справі судом було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Роз`яснено, що у зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. При цьому, судом було встановлено учасникам справи п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, у разі незгоди із розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження. Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом із примірником позовної заяви та доданих до неї документів відповідач отримала 02.02.2021 (т.2 а.с.145). 17.02.2021 відповідачем [PERSON] подано до суду клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження (т.2 а.с.150). Також 17.02.2021 відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву (т.2 а.с.151-161). Відповідач вказує, що пред`явлені їй позовні вимоги позивача - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в особі начальника Т.Філатової, відповідно до яких позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму в розмірі 405 203,91 грн. та судові витрати не визнаю в повному обсязі. [PERSON] , як відповідачем, визнаються обставини, викладені в позовній заяві-а саме те, що дійсно на примусовому виконанні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебувало виконавче провадження 55785442 з примусового виконання виконавчого листа Жовтневого районного суду м.Харків від 13.02.2017 по справі № 639/5701/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів у сумі 582 298 гривень 59 копійок, яке на теперішній час завершено. В межах зазначеного виконавчого провадження було проведено електронні торги з реалізації арештованого майна - а саме належної відповідачу квартири [ADDRESS] , та їй було повернуто як надмірно стягнуті кошти гроші в сумі 405 203 гривень 91 копійка. Про те, що рішенням Московського районного суду м.Харкова від 27.06.2019 по справі № 639/4971/18 за позовом [PERSON] до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м.Харкова Головного теріторіального управління юстиції у Харківській області, Державного Підприємства «Сетам», треті особи Харківська міська рада, Головне територіальне управління юстиції в Харківській області, [PERSON] та [PERSON] , про визнання недійсними електронних торгів, скасування протоколу та акту про проведення електронних торгів, стягнення грошових коштів частково, а саме: -визнання недійсними електронних торгів, проведених 22.06.2018 з реалізації предмета іпотеки, тобто квартири за вказаною вище адресою, скасування протоколу про проведення електронних торгів № 340541 від 25.06.2018, скасування акту про реалізацію предмета іпотеки від 10.07.2018, затвердженого начальником Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Амельченко В.П., стягнення з ДП « СЕТАМ» на користь [PERSON] грошових коштів в сумі 56000 гривень відповідачу нічого не було відомо до часу отримання поштою позову з боку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), так як [PERSON] з 09.10.2018 не зареєстрована та не мешкає за адресою в [ADDRESS] , а зареєстрована та мешкає за адресою в [ADDRESS] , а тому відповідно не отримувала будь-яких процесуальних документів з цього приводу, що підтверджується також тим фактом, що вказана позовна заява була спочатку пред`явлена до Жовтневого районного суду м.Харків і тільки потім направлена до Київського районного суду м.Харків після з`ясування судом місця її реєстрації та мешкання. В зв`язку з тими ж обставинами вона не була обізнана про відмову в стягненні з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області коштів в сумі 1064000 гривень, а також в залишенні без задоволення постановою Харківського апеляційного суду від 08.11.2019 апеляційних скарг ДП « СЕТАМ», [PERSON] , а також про скасування Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.03.2020 постанови Харківського апеляційного суду від 08.11.2019, та направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Відповідно, відповідач також не була обізнана з винесеною Постановою Харківського апеляційного суду від 08.07.2020 по справі № 639/4971/18 про задоволення апеляційної скарги [PERSON] на рішення Московського районного суду м.Харків від 27.06.2019 про скасування частково судового рішення та ухвалення у цій частині нового судового рішення, яким стягнуто з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварсь-кому районах м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області коштів в сумі 1064000 гривень на користь [PERSON] ; стягнуто з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 9154 грн. 80 коп. за подання позову; стягнуто з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 14272 грн.20 коп. за подання апеляційної скарги. Тому, зважаючи на вищевикладене, з твердженням позивача про нібито обізнаність відповідача про відсутність правових підстав для збереження отриманих внаслідок реалізації коштів і її обов`язок повернення їх на рахунок органу державної виконавчої служби для подальшого перерахування у встановленому законом порядку [PERSON] незгодна і категорично їх заперечує. Стосовно правової оцінки обставин, наданих позивачем, [PERSON] вважає її безпідставною та хибною. При цьому вказує, що За ч.5 ст.12 ЦК України та у відповідності до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна. Частинами першою, другою статті 61 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України. Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, визначено, що електронні торги - це продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну. Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 21.11.2018 у справі № 465/650/16-ц, провадження № 14- 356цс18, та від 23.01.2019 у справі № 522/10127/14-ц, провадження № 14- 428цс18, правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин. Відповідно до частини першої статті 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 ЦК України). Частиною четвертою статті 656 ЦК України встановлено, що до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Наведене узгоджується з нормами частини четвертої статті 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю- продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів. Згідно із пунктом 4 розділу X Порядку реалізації арештованого майна після повного розрахунку переможця за придбане майно на підставі протоколу про проведення електронних торгів складається акт про проведення електронних торгів, який підписується (затверджується) державним або приватним виконавцем. В акті про проведені електронні торги зазначається така інформація: ким, коли і де проводилися електронні торги; стисла характеристика реалізованого майна; прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - переможця електронних торгів, серія та номер документа, що посвідчує її особу, місце проживання (у разі якщо переможцем електронних торгів є юридична особа, зазначаються її найменування, місцезнаходження та код за ЄДРПОУ); сума, внесена переможцем електронних торгів за придбане майно; прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи (найменування юридичної особи) - боржника, її місце проживання (місцезнаходження); дані про правовстановлювальні документи, що підтверджують право власності боржника на майно (пункт 5 Розділу X Порядку реалізації арештованого майна). У постанові від 05.06.2018 у справі № 910/856/17, провадження № 12- 128гс18, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів. Виходячи з наведеного сторонами договору купівлі-продажу, оформленого за результатами проведених електронних торгів, є продавці - державна виконавча служба та організатор електронних торгів, та покупець - переможець електронних торгів. У пункті 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" судам роз`яснено, що особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Отже у разі прийняття судового рішення про скасування (визнання недійсними) електронних торгів за позовом учасника електронних торгів або іншої заінтересованої особи, у сторін договору купівлі-продажу, оформленого за результатами електронних торгів, відповідно виникнуть права та обов`язки щодо повернення всього, що вони одержали на виконання договору. Таким чином, ухвалюючи оскаржувані судові рішення у справі, суди першої та апеляційної інстанцій не врахували, що у справі про визнання недійсним правочину, укладеного за результатами проведення електронних торгів, в якості відповідачів мають залучатись усі сторони правочину - державна виконавча служба, організатор торгів та переможець. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 911/845/17 та від 14.03.2018 у справі № 910/1454/17. У наведених постановах суд касаційної інстанції висловив позицію, що відчуження майна на спірних електронних торгах, як угода купівлі-продажу, є багатостороннім правочином, і під час подання позову про його оскарження такий позов подається до решти сторін цього правочину, з якими є матеріально - правовий спір, і ці сторони мають бути залучені до участі у справі. Відповідачами у справі окрім організаторів електронних торгів, залучається також особа, визнана їх переможцем. Таким чином, зі змісту вказаних правових позицій, викладених у постановах Верховного Суду, [PERSON] не є стороною вказаного правочину (договору купівлі-продажу), і відповідно на неї не повинні розповсюджуватися норми зобов`язання, передбаченого абзацом 2 частини першої статті 216 ЦК України. Така правова позиція узгоджується з правовими висновками постанови судової палати у цивільних справах Верховного Суду України по справі № 6-2069цс16 від 30.11.2016, а саме « Стаття 216 ЦК України визначає особливі правові наслідки недійсності правочину. Зокрема, кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Разом з тим суд касаційної інстанції, підтримавши правильність застосування апеляційним судом як спосіб захисту порушених прав норми статей 215, 216 ЦК України, не врахував, що реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 цього Кодексу) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку із цим вимогу про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції можна пред`явити тільки стороні недійсного правочину». Стосовно застосування положень, передбачених ст.1212 ЦК України, які в обґрунтування своїх позовних вимог використовує позивач, зазначає, що відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" цивільні відносини щодо недійсності правочинів регулюються Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України, Сімейним кодексом України , Законом України "Про захист прав споживачів", Законом України "Про оренду землі" та іншими актами законодавства. При розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи. Судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України. Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. За змістом ст.1212 глави 83 ЦК України : 1 .Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Згідно правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду від 02.10.2013 по справі № 6-88цс13 «Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вичинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Але, набуття [PERSON] грошових коштів, як надмірно стягнутих в сумі 405 203 гривень 91 копійка здійснено у межах примусового стягнення в ході виконавчого провадження згідно положень ч.6 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» - «Стягнуті з боржника кошти, що залишилися після задоволення всіх вимог за виконавчими документами, перераховуються боржнику (крім випадків повернення коштів іншим особам» , також виходячи з того, що [PERSON] була сплачена вартість лоту у розмірі 1 064 000 гр., додаткова винагорода у розмірі 7 818,04 грн., а також гарантійний внесок у розмірі 48 181,96 гр., то зазначені грошові кошти були перераховані виконавчою службою на рахунки [PERSON] як боржника та стягувача виконавчого провадження і не перебували у розпорядженні позивача. Відповідно до правових висновків, сформульованих у Постанові ВСУ у справі № 6-3090 цс15 від 02.03.2016 згідно яких конструкція статті 1212 ЦК, як і загалом норм глави 83 ЦК, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Натомість відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача. Норма статті 388 ЦК України може застосовуватись як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин, що вочевидь стосується і обставин, в зв`язку з чим [PERSON] пред`явлено позов позивачем. Крім цього, згідно судового рішення по справі № 639/4971/18 від 27.06.2019, яке розглядалося Московським районним судом м.Харків та набрало чинності 08.11.2019 представники відповідача - Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова ГТУЮ у Харківській області в судовому засіданні проти позову заперечували та надали відзив на позов, в якому зазначили, що на примусовому виконанні у Міжрайонному відділі державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області перебувало виконавче провадження № 55785442, з примусового виконання виконавчого листа № 639/5701/17 виданого Жовтневим районним судом м. Харкова від 11.01.2018 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості у розмірі 523 792,00 грн., суми 3% річних у розмірі 12 182,63 грн., інфляційних витрат у розмірі 46 323,90 грн., та судового збору у сумі 5 822,99 грн. Зазначене рішення суду набрало законної сили 27.12.2017. 13.02.2018 державним виконавцем було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника. 13.02.2018 була проведена державна реєстрація про обтяження, запис №24809898, в реєстрі речових прав на нерухоме майно та було отримано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, за параметрами запиту: прізвище; ім`я; по батькові; реєстраційний номер облікової картки платника податків. У зазначеній інформаційній довідці від 13.02.2018 міститься актуальна інформація про право власності від 29.11.2016, власник, адреса об`єкта нерухомого майна та наявна інформація про державну реєстрацію іпотек, номер запису про іпотеку: 17705569 від 29.11.2016, іпотекодержатель: [PERSON] , іпотекодавець: [PERSON] . Жодних записів про обтяження, зареєстрованих на підставі ухвали суду, зазначена довідка не містить. Більше того, з інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №134496031 від 15.08.2018, на яку посилається позивач, вбачається, що обтяження №19630319 від 24.03.2017 та №18552727 від 10.01.2017 зареєстровані державними реєстраторами Департаменту реєстрації Харківської міської ради з порушенням ведення державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме: не зазначено РНОКПП власника нерухомого майна. 06.03.2018 державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. 14.03.2018 державним виконавцем винесено постанову призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні. 11.04.2018 державним виконавцем направлено пакет документів для реалізації арештованого майна боржника до Харківської філії ДП «Сетам». Згідно протоколу № 340531 проведення електронних торгів від 25.06.2018, торги відбулись. Переможцем є [PERSON] 03.07.2018 на рахунок обліку депозитних сум Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області надійшли грошові кошти в розмірі 1 064 000,00 грн. 10.07.2018 головним державним виконавцем видано Акт про реалізацію предмета іпотеки переможцю [PERSON] 03.07.2018 на рахунок з обліку депозитних сум надійшли грошові кошти від реалізації арештованого майна. 09.07.2018 головним державним виконавцем винесено розпорядження про перерахування стягнутих грошових коштів, яке отримано спеціалістом 09.07.2018. Кошти в сумі 588121,52 грн. перераховані на користь [PERSON] , а залишок в сумі 405 203,91 грн. [PERSON] 23.07.2018, переможцю [PERSON] державним виконавцем було передано ключи від квартири . 08.08.2018 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку із повним фактичним виконанням. На момент примусового виконання виконавчого документа № 639/5701/17, виданого Жовтневим районним судом м. Харкова 11.01.2018, та передачі майна на реалізацію до ДП «СЕТАМ» 11.04.2018 для проведення електронних торгів власником майна є боржник [PERSON] . Будь-яких обтяжень нерухомого майна боржника, окрім іпотеки та обтяження в рамках виконавчого провадження не обліковувались. Реєстрація права власності на спірне майно зареєстровано в реєстрі за Територіальною громадою м. Харкова в особі Харківської міської ради лише 25.04.2018, тобто після передачі майна на реалізацію. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. Згідно повідомлення з ДП «СЕТАМ» 12.04.2018 до Системи СЕТАМ внесено інформацію про арештоване майно (формування лоту). Тобто, Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області виконано усі вимоги щодо договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах. Представник відповідача Державне підприємство «СЕТАМ» надав письмовий відзив та просив розглядати справи за його відсутності. В своєму відзиві представник зазначив, що 22.06.2018 ДП "СЕТАМ" були проведені електронні торги за лотом № 281803 з реалізації предмету іпотеки, а саме: трикімнатної квартири загальною площею 127,7 кв.м., за вказаною адресою. Перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець). Організатор перевіряє повноту заповнення заявки. У разі невідповідності заявки вимогам, передбаченим пунктом 2 розділу II Порядку реалізації арештованого майна, Організатор через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) повідомляє начальника відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) про необхідність усунення недоліків протягом трьох робочих днів. Отже, державне підприємство "СЕТАМ" розміщує інформацію в системі електронних торгів на підставі заявки на реалізацію арештованого майна, наданої відповідним органом державної виконавчої служби. При цьому жодним нормативно-правовим актом України не передбачено обов`язку Організатора торгів перевіряти законність дій державного виконавця щодо передачі майна на реалізацію та достовірність інформації, зазначеної у заявці на реалізацію арештованого майна. Дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. До того ж, в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 113813670, яка міститься у матеріалах справи, зазначено, що станом на 13.02.2018 власником трикімнатної квартири є [PERSON] . Органом ДВС було направлено заявку про реалізацію арештованого майна до ДП "СЕТАМ" 10.04.2018 Право власності на зазначену вище квартиру було зареєстровано за територіальною громадою м. Харкова в особі Харківської міської ради 25.04.2018, тобто після передачі квартири на реалізацію. Отже, державним виконавцем не було порушено жодних вимог чинного законодавства при передачі спірної квартири на реалізацію. Також ДП "СЕТАМ" не було допущено жодних порушень при проведенні спірних торгів, оскільки ДП "СЕТАМ" не зобов`язане перевіряти факт реєстрації права власності на майно за боржником. Представник третьої особи Головне територіальне управління юстиції у Харківській області в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та надав письмові пояснення по справі. Відповідно до ст.658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. За змістом ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на електронних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення електронних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином. Такий висновок узгоджується з приписами ст.ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі- продажу процедуру електронних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з електронних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Закону України «Про нотаріат»). Враховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 ЦК України). Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може гсуперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Суд дійшов висновку, що виходячи з того, що позивачем була сплачена вартість лоту у розмірі 1 064 000 гр., додаткова винагорода у розмірі 7 818,04 грн., а також гарантійний внесок у розмірі 48 181,96 гр., суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення з ДП "Сетам" суми сплаченого гарантійного внеску у розмірі 48181,06 грн. та додаткової винагороди у розмірі 7 818,04 грн. так як зазначені грошові кошти перераховані виконавчою службою на рахунки стягувана та боржника виконавчого провадження і не перебувають у розпорядженні даного відповідача. Тому вимоги про стягнення коштів у розмірі вартості лоту повинні бути стягнуті з підстав, передбачених ст. 387 ЦК України, з [PERSON] та [PERSON] відповідно до розміру перерахованих їм сум, але такі вимоги до зазначених осіб позивачем не заявлені. Крім того, відповідно до вимоги ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної виконавчої влади при здійсненні ним своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цих органів. Але, вимоги про відшкодування шкоди, завданої від проведення торгів і внаслідок визнані їх недійсними, позивачем - [PERSON] також були не заявлені. Ухвалою суду від 25.03.2021 задоволено клопотання відповідача [PERSON] про призначення розгляду цивільної справи №639/7792/20 за позовною заявою Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) до [PERSON] , треті особи: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), [PERSON] про стягнення грошової суми за правилами загального позовного провадження, постановлено перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження по цивільній справі №639/7792/20 за позовною заявою Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) до [PERSON] , треті особи: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), [PERSON] про стягнення грошової суми. З метою виконання вимог ч.1 ст.189 ЦПК України почато підготовче провадження у справі, призначено підготовче засідання. 30.03.2021 представником позивача подано до суду відповідь на відзив (т.2 а.с.186-190). Представник позивача вказує, що 25.03.2021 уповноваженою особою Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) отримано відзив на позов, та,

Outcome: approved