Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

Позивач 08 січня 2015 року звернувся до суду з позовом про звернення стягнення, у рахунок виконання основного зобов'язання [PERSON] з погашення заборгованості за кредитним договором за № 10607317000 (10607317001) від 28 серпня 2008 року у розмірі 1413653 грн. 25 коп., на предмет іпотеки [PERSON] за іпотечним договором від 28 серпня 2006 року та визнання за ПАТ «Дельта Банк» права власності на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] посилаючись на невиконання умов кредитного договору. Відповідач та третя особа, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились, заперечень проти позову не надали. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 28 серпня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту за № 724-22 ДОУ 1 П, за умовами якого, банк зобов'язується надати позичальнику однією сумою, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 91680 швейцарських франків, зі сплатою 8,99 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 28 серпня 2016 року. Відповідно до п. п. 4.1. зазначеного договору, позичальник зобов'язується використати кредит на зазначені у цьому договорі цілі, повернути одержаний кредит, сплатити нараховані банком проценти, інші платежі у порядку та терміни, встановлені договором. 20 лютого 2009 року між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] укладено додаткову угоду № 2 до договору про надання споживчого кредиту за № 10607317000 від 28 серпня 2006 року, за умовами якої для ідентифікації зазначеного договору може використовуватися номер № 10607317001. 28 серпня 2006 року між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] було укладено іпотечний договір, за умовами якого у забезпечення виконання усіх грошових зобов'язань боржника [PERSON] за договорами про надання споживчого кредиту за № 724-22 ДОУ 1 П від 28 серпня 2006 року та за № 724-22 ДОУ 2 П від 28 серпня 2006 року, іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] яка належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу за № 94/0875 від 06 грудня 1994 року, зареєстрованого на Одеській універсальній товарній біржі «GIP», який, згідно з рішенням Київського районного суду міста Одеси від 13 липня 2006 року, визнано дійсним. 20 лютого 2009 року між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] було укладено договір про внесення змін до п. 6.12 іпотечного договору від 28 серпня 2006 року, за умовами якого іпотекою, згідно з договором, у повному обсязі забезпечуються зобов'язання, передбачені додатковою угодою за № 2 від 20 лютого 2009 року за договором про надання споживчого кредиту за № 10607317000 від 28 серпня 2006 року. Відповідно до п. 2.1.1., 4.1 договору іпотеки, іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за цим договором. 08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до умов якого, у порядку, обсязі та на умовах, визначених цим договором, АТ "УкрСиббанк" передає (відступає) АТ "Дельта-Банк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ "Дельта-Банк" замінює АТ "УкрСиббанк", як кредитора, у зазначених зобов'язаннях, а, внаслідок передачі від АТ "УкрСиббанк" до АТ "Дельта-Банк" прав вимоги до боржників, до АТ "Дельта-Банк" переходить право вимоги від боржників повного, належного, та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами, у тому числі, за договором про надання споживчого кредиту за № 10607317000 від 28 серпня 2006 року. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою, також в інших випадках, встановлених законом. Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Банк виконав свої зобов'язання щодо надання [PERSON] кредитних коштів. Згідно зі ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому, відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Позичальник свої зобов'язання з повернення кредиту в обумовлені кредитним договором строки не виконав, внаслідок чого, станом на 01 жовтня 2014 року, у нього виникла заборгованість за договором про надання споживчого кредиту за № 10607317000 від 28 серпня 2006 рокуу розмірі 1413563 грн. 25 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом за додатковою угодою за № 10607317001 - 966393 грн. 18 коп.; заборгованості за відсотками за додатковою угодою за № 10607317001 - 415804 грн. 55 коп.; заборгованості за відсотками за кредитним договором за № 10607317000 - 31455 грн. 52 коп. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Також у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Згідно зі ст. 35 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш, ніж тридцяти денний строк, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до цього Закону. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. 13 жовтня 2014 року ПАТ "Дельта Банк" звернулось на адресу [PERSON], [PERSON] з листом-вимогоюпро порушення забезпеченого обтяження зобов'язання та про попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі ухилення від погашення заборгованості. Згідно з ч. 1, 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до п. 2.1.1, 4.1 договору іпотеки, іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за цим договором. Згідно з п. 1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави, згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу", та/або предметом іпотеки, згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке, відповідно до законодавства або кредитного договору, підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Суду не надано жодного доказу про наявність у відповідача іншого майна, крім квартири [ADDRESS] яка є предметом іпотеки. З набранням чинності Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" та на період його дії, ПАТ "Дельта Банк" позбавлено можливості здійснити звернення стягнення на предмет іпотеки. У зв'язку з тим, що звернення стягнення на предмет іпотеки пов`язане з передачею та визнанням за ПАТ "Дельта Банк" права власності на майно, то реалізація цього способу звернення стягнення не вимагає від Банку отримання виконавчого листа, і примусового виконання шляхом відкриття виконавчого провадження, тому фактичне звернення стягнення на предмет іпотеки не пов`язується зі строком примусового виконання рішення суду, передбаченим ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження", і може бути здійснено після закінчення строку дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". Відповідно до ст. 217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Суд вважає за необхідне відстрочити виконання рішення суду у частині звернення стягнення та визнання за ПАТ «Дельта Банк» права власності на предмет іпотеки - квартиру№ 144, у будинку № 75, корпус 1, по вулиці Академіка Корольова, у місті Одесі, на строк дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 3654 грн. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 3654 грн.

Outcome: approved