Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

У серпні 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON] , просило ухвалити рішення про стягнення з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору від 18.01.2011 року, всього в сумі 15 508 грн. 07 коп. та понесених судових витрат по справі. Обгрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що 18 січня 2011 року між сторонами був укладений кредитний договір, згідно якого банк надав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. [PERSON] зобов`язання за договором кредиту належним чином не виконав. Станом на 11.08.2021 року заборгованість становить всього 15 508 грн. 07 коп., в тому числі заборгованість за тілом кредиту 15 508 грн. 07 коп. Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 01 вересня 2021 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково в сумі 14 008 грн. 07 коп., оскільки частину боргу оплатив. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 18 січня 2011 року між ПАТ КБ "Приватбанк" (яке змінило свою назву на Акціонерне товариство КБ "ПриватБанк") та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, згідно якого банк надав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Кредитний договір складається із заяви позичальника та умов надання банківських послуг. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Станом на 11.08.2021 року заборгованість становить всього 15 508 грн. 07 коп., в тому числі заборгованість за тілом кредиту 15 508 грн. 07 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Суд не приймає до уваги довідку АТ КБ «ПриватБанк» від 12.10.2021 року долучену в судовому засіданні відповідачем [PERSON] , з якої вбачається, що сума боргу станом на 12.10.2021 року по угоді №SAMDNWFD0073107548400 від 12.08.2021 року становить 2270 грн., по угоді №SAMDN52000130473575 від 25.12.2013 року становить 14008,07 грн., по угоді №F66RODLG0AWL0 від 18.01.2006 року становить 17,34 грн., доказів які підтверджували сплату боргу за кредитним договором б/н від 18.01.2011 року [PERSON] суду не надано. Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, а тому позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій № [NUMBER] від 13 лютого 2017 року, яке є безтерміновим і дійсним на всій території України. Відповідно до п. 13 ч.1 ст.5 Закону України «По судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справив усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах,пов`язаних з порушенням їхніх прав. Згідно правового висновку, викладеного у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року по справі № 545/1149/17, норма п.13 ч.1 ст.5 Закону України «По судовий збір», згідно із якою учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору, у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав, має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору. Так, правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені ЗУ від 22 жовтня 1993 року «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань, предметом же розгляду даної справи не є питання, пов`язані з соціальним захистом прав відповідача. Відтак, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 грн.

Outcome: approved