Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

[PERSON] 28 травня 2021 року пред`явила позов до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, присуджених у розмірі по 950 грн. на кожну дитину за рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 11 червня 2018 року, на сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Калинівського районного суду Вінницької області 9 лютого 2012 року. Під час перебування у шлюбі у них з відповідачем народилося двоє дітей: син [PERSON] та дочка [PERSON] , які проживають з нею та повністю перебувають на її утриманні. На підставі рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 11 червня 2018 року з відповідача стягувалися аліменти у розмірі по 950 грн. щомісячно на кожну дитину. Однак, в зазначеному рішенні суду вказано, що стягнення має бути проведено у розмірі по 950 грн. на кожну дитину та не зазначено граничного мінімального розміру щодо сплати аліментів не менше 50 відсотків від мінімального прожиткового мінімуму, що призвело до порушення прав її дітей, оскільки прожитковий мінімум станом на сьогоднішній день становить 2618 гривень, 50 відсотків якого становить 1 309 гривень, але відповідач продовжує сплачувати аліменти у розмірі по 950 гривень. Відповідач є особою працездатного віку, стан його здоров`я задовільний, тому він має можливість сплачувати аліменти у значно більшому розмірі, який повинен складати щомісячно по 3 000,00 грн. на кожну дитину. На підставі ухвали судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 15 липня 2021 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку постановлено розглянути за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, розгляд якої призначено на 23 вересня 2021 року. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Лукачко І.Й. під час судового розгляду справи у підтримання позовних вимог посилався на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у встановлений строк подав відзив у якому просив розглядати справу за його відсутності та зазначив, що з позовними вимогами він не погоджується і вважає, що обставини, викладені у позові є підставою, відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, для задоволення позову в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів на двох дітей, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Посилання позивачки на те, що він не бере участі в утриманні дітей не відповідає дійсності, оскільки він постійно сплачує аліменти у розмірі, встановленому рішенням суду від 11 червня 2018 року, а саме по 950 грн. щомісячно на кожну дитину, а заборгованість за два місяці виникла через те, що він не працевлаштований. Згідно довідок про доходи, з нього було стягнуто аліменти за 2019 рік у розмірі - 24 970,00 грн., за 2020 рік - 25 914,00 грн. та за 2021 рік - 10 691,00 грн., крім цього, 5 серпня 2021 року він здійснив переказ аліментів на рахунок позивачки у розмірі 3 000,00 грн. З 16 серпня 2021 року він перебуває на обліку в Калинівській районній філії Вінницького обласного центру зайнятості як безробітній та на даний час не має можливості щодо сплати аліментів на утримання дітей у розмірі, який пред`явлено в позові та вважає, що аліменти на двох дітей з нього необхідно стягнути у розмірі однієї третини заробітку (доходу), оскільки він офіційно не працевлаштований та відмовити у задоволенні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу. Вислухавши пояснення представника позивачки [PERSON] - адвоката Лукачко І.Й., з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтв про народження видно, що [PERSON] народився [INFO] , а [PERSON] народилася [INFO] і їхніми батьками записані [PERSON] та [PERSON] ( а. с. 4,5). Із рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 9 лютого 2012 року видно, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано ( а. с. 6). Із свідоцтва про шлюб видно, що [PERSON] та [PERSON] 16 березня 2018 року зареєстрували шлюб і після його державної реєстрації дружині присвоєно прізвище [PERSON] ( а. с. 13). Із рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 11 червня 2018 року вбачається, що судом ухвалено збільшити розмір стягуваних аліментів за рішенням Калинівського районного суду Вінницької області 28 березня 2012 року та стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] ( [PERSON] ) аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 950 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття (а. с. 7-9). Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Згідно частин 1 та 2 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» визначено, що у 2021 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2021 року - 2395,00 грн.; з 1 липня 2021 року - 2510,00 грн. та з 1 грудня 2021 року - 2 618,00 грн. Отже, аліменти у розмірі 950 грн. є меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років. Згідно довідок про доходи, які подані відповідачем [PERSON] видно, що за період з січня 2019 року по грудень 2019 року йому нарахована заробітна плата у розмірі 53 368,19 грн., та ним сплачено аліменти в сумі 24 970,00 грн.; за період з січня 2020 року по грудень 2020 року [PERSON] нарахована заробітна плата у розмірі 56 162,93 грн. та ним сплачено аліментів у розмірі 25 914,06 грн., а також за період з січня 2021 року по травень 2021 року йому нарахована заробітна плата у розмірі 26 021,28 грн. з яких ним сплачено аліментів у розмірі 10 691,77 грн. ( а.с. 35,36, 37). Із довідки, виданої Калинівською районною філією Вінницького обласного центру зайнятості 16 серпня 2021 року видно, що [PERSON] з 12 серпня 2021 року перебуває на обліку як безробітний ( а. с. 38). Також, [PERSON] долучена квитанція про переказ 3000,00 грн., однак із такої не відомо кому саме був відправлений переказ, оскільки у даній квитанції наявний лише запис про номер картки отритмувача, без зазначення прізвища. Таким чином, при збільшенні розміру аліментів, судом враховано, що відповідач проживає окремо від дітей; з часу ухвалення рішення Тячівським районним судом Закарпатської області від 11 червня 2018 року зросли як ціни на матеріальні потреби так і прожитковий мінімум для дітей відповідного віку. Також, судом враховано те, що хоча відповідач на даний час тимчасово не працює, однак є особою працездатного віку, відтак має можливість працевлаштуватися, отримувати дохід та виконувати передбачений законом обов`язок щодо утримання дітей, доказів, які б свідчили про його незадовільний стан здоров"я, а також докази про зміну сімейного стану та наявність на його утриманні інших осіб в матеріалах справи відсутні. Крім цього, згідно положень, закріплених у ст. 180 СК України обов`язок утримувати дітей є однаковим як для матері так і батька та виходячи із закріплених у ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, суд урахувавши вказані обставини, дійшов висновку про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON] та дочку [PERSON] по 1 600 грн. на кожну дитину щомісячно і до досягнення ними повноліття. Однак, вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання двох дітей у розмірі по 3000 гривень є завищеними та позивачкою не доведено можливість їх сплати відповідачем саме у такому розмірі. Згідно роз`яснень, що містяться п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про зміну розміру аліментів на підставі п. 3) ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у розмірі 908,00 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави. Також підлягає до задоволення вимога [PERSON] про стягнення на її користь із відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн., що підтверджується актом виконаних робіт, який поданий представником позивача під час судового розгляду.

Outcome: partial