Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

08.11.2019 року позивач [PERSON] звернулася до з позовом до ПАТ Банк «Фінанси та кредит»», ТОВ «Система Інвест», ТОВ «Фінансова компанія» Есаймент», відповідно до якого, з урахуванням уточнення позовних вимог, просила визнати недійсним Договір іпотеки від 30.08.2007 року за №188/07-МЗ разом з Договором наступної іпотеки від 06.03.2008 року за № 49/08-МЗ, скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію іпотеки. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що вона являється засновником ТОВ «СИСИТЕМА ІНВЕСТ» і їй належить 50 відсотків частки юридичної особи в розмірі 100000 грн.. Відповідач ТОВ «СИСТЕМА ІНВНЕСТ» є власником майна, яке обліковується на його балансі як основні фонди: нерухоме майно: автокомплекс: автомийка, автомайтерня, кафетерій, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 309,5 кв.м., залишкова вартість 66008,26 грн. на 01.10.2019 року, початкова ціна 155431,59 грн. З метою виконання рішення Загальних зборів учасників від 10.10.2019 року, відповідно до якого позивач має право на Ѕ частину нерухомого майна (автокомплексу), позивач 16.10.2019 року звернулась до нотаріуса про нотаріальне посвідчення правочину про передання майна ТОВ «СИСТЕМА ІНВЕСТ» учасникам (засновникам) у зв`язку з ліквідацією підприємства. Однак, нотаріусом було встановлено наявність обтяження на нерухомому майні у вигляді заборони відчуження згідно повідомлення відділення № 6 Криворізької філії ВАТ Банк «Фінанси та Кредит», на підставі іпотечного договору №188/08-МЗ від 30.08.2007 року, згідно якого іпотекодержателем є ВАТ Банк «Фінанси та Кредит», іпотекодавцем - ТОВ «СИСТЕМА ІНВЕСТ». Однак, позивачу, як засновнику ТОВ «СИСТЕМА ІНВЕСТ» не було нічого відомо про Іпотечний договір №188/07-МЗ, укладений між ТОВ «СИСТЕМА ІНВЕСТ» та ВАТ Банк «Фінанси та Кредит», а тому позивач вважає, що вказаний іпотечний договір укладений з порушенням вимог цивільного законодавства, що є підставою для визнання його недійсним з огляду на наступне. Укладення Договору іпотеки, в якому наявний п. 11.3 про відчуження предмету іпотеки за певних обставин, - це правочин про можливе відчуження нерухомого майна, оскільки за своїми правовими наслідками передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Згідно Статуту ТОВ «СИСТЕМА ІНВЕСТ», директор ТОВ має право укладати угоди від імені товариства на суму, що становить менше 50 відсотків вартості майна товариства. Тобто, в порушення Статуту, а також вимог ч. 2 ст. 98 ЦК України, без отримання згоди загальних зборів учасників товариства на укладення іпотечного договору, вартість предмета іпотеки за яким перевищує 50 відсотків загального обсягу майна товариства, директор ТОВ «СИСТЕМА ІНВЕСТ» [PERSON] уклала Іпотечний договір № 188/07-МЗ від 30.08.2007 року, всупереч вимогам ч. 2 ст. 203 ЦК України. Крім того, вказаним Іпотечним договором змінено порядок використання основного фонду підприємства, а тому директор ТОВ порушила вимоги ст.ст. 97, 99 ЦК України, та вийшла за межі своїх повноважень, а тому Іпотечний договір №188/07-МЗ від 30.08.2007 року належить визнати судом недійсним. З цих же підстав позивач просить суд визнати недійсним Договір наступної іпотеки від 06.03.2008 року за №49/08-МЗ, оскільки позивач як засновник товариства не давав згоду на укладення цього договору і вважає, що він укладений з порушенням ст. ст. 92, 98, 115, 203, 215, 241 ЦК України. Крім того, відповідно до протоколу загальних зборів учасників товариства від 10.10.2019 року, позивач [PERSON] має право на 50 відсотків майна ТОВ «СИСТЕМА ІНВЕСТ», зокрема на Ѕ частину нерухомого майна - автокомплексу, загальною площею 309,5 кв.м., в зв`язку з чим вона звернулась до нотаріуса про нотаріальне посвідчення правочину про передання майна ТОВ засновникам у зв`язку з ліквідацією підприємства. Позивачу нічого не було відомо про арешти, накладені на майно відповідача на користь ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» до 16.10.2019 року, а тому оскільки позивач позбавлений можливості нотаріально посвідчити правочини про передання майна ТОВ учасникам товариства через наявність заборон на відчуження, позивач вважає, що право власності підлягає захисту а майно - звільненню з-під арешту на підставі ч. 12 ст. 111, 112, ст. 392 ЦК України, і тому просить суд визнати за нею. [PERSON] право власності на 1\\2 частину автокомплексу і скасувати державну реєстрацію обтяжень в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В обґрунтування своєї правової позиції позивач посилався на Постанову Верховного Суду України від 25.11.2014 року у справі №3-179гс14 та Постанову Верховного Суду від 02.10.2019 року у справі №910/22198/17. Позивач, посилаючись на висновки постанови Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 910/21493/17, постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 жовтня 2019 року по справі № 911/2129/17, постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року по справі № 910/11027/18, також вказував на те, що спірні договори іпотеки укладені за відсутності будь-якої вигоди для підприємства й під час розгляду справи директор ТОВ «Система Інвест» [PERSON] не надала доказів протилежного, неналежно виконала свої фідуціарні обов`язки й вчинила правочини всупереч інтересів товариства. Головною метою фідуціарних обов`язків є необхідність забезпечення економічного розвитку підприємства, а відповідно недотримання таких базових обов`язків може призвести до збитків підприємству й зобов`язання їх відшкодувати. Таким чином, при застосування ст. 92 ЦК України слід оцінювати не лише формальну сторону питання-дотримання посадовою особою всіх положень законодавства, статуту, рішень загальних зборів учасників/акціонерів тощо. Адже навіть коли посадова особа формально виконала всі вимоги законодавства та установчих документів товариства, її дії (бездіяльність) можуть не бути добросовісними, розумними та вчиненими в інтересах товариства. Враховуючи вищевикладені аргументи, позивач вважає, що Договори іпотеки мають бути визнані судом недійсними, як такі, що суперечать положенням законодавства та не відповідають волевиявленню учасників товариства. А у зв`язку із визнанням недійсними вказаних угод має бути визнана припиненою іпотека, скасовано записи про іпотеку та про обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно. У судове засідання позивач не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її присутності, зазначила, що позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на задоволенні позову. Представник відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача ТОВ «СИСТЕМА ІНВЕСТ» у судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Есаймент» в судовому засіданні проти позову заперечив у повному обсязі, просив відмовити в задоволенні позову у зв`язку з безпідставністю. Третя особа [PERSON] та його представник у судовому засіданні проти позову заперечили та просили суд відмовити в задоволенні позову, на підставі письмових пояснень. Треті особи: Марганецький відділ державної виконавчої служби південно-східного міжрегіонального управління міністрества юстиції, приватні виконавці виконавчого округу Дніпроптеровської області Мосейко А.Г., [PERSON] у судове засідання не зявивлись, про час розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви, в яких просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Також в ході розгляду справи представником відповідача було подано заяву про застосування строків позовної давності, оскільки на його думку позивачу було відомо про наявність спірного договору іпотеки та записів про обтяження нерухомого майна починаючи з дати його укладання, а саме з 30.08.2007 року. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, вирішивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок всіх доказів у їх сукупності і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному з`ясуванні всіх обставин справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. 30.08.2007 р. Відкритим акціонерним товариством „Банк „Фінанси та Кредит", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство „Банк „Фінанси та Кредит" в особі Криворізької філії АТ „Банк „Фінанси та Кредит" (Далі за текстом - Банк) та [PERSON] було укладено договір про відкриття відновлюваної кредитної лінії №188/07-МК (далі за текстом- Кредитний договір 1), відповідно п.2.1 Договору, Банк надає Позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, терміновості, платності Кредитні ресурси в сумі 70 000, 00 доларів США, зі сплатою 14,5 % річних за користування кредитом на строк до 29 серпня 2012 року (т. 1, а.с. 14-21). 01.08.2008 р. Відкритим акціонерним товариством „Банк „Фінанси та Кредит", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство „Банк „Фінанси та Кредит" в особі Криворізької філії АТ „Банк „Фінанси та Кредит" та [PERSON] було укладено договір про внесення змін до кредитного договору, яким змінено процентну ставку за користування кредитом до 17% річних, шляхом внесення змін до певних пунктів договору. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між Банком та ТОВ "СИТЕМА ІНВЕСТ" було укладено Іпотечний договір № 188/07-М3 від 30.08.2007 р. (далі за текстом- Договір іпотеки 1), посвідчений Єрьоменко Р.П. приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 3689, згідно п.1 якого, Позивач, як Іпотекодавець передав в іпотеку Банку, як Іпотекодержателю наступне нерухоме майно: автокомплекс: автомийка, автомайстерня, кафетерій, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 309, 5 кв.м. (далі за текстом- Предмет іпотеки) (т. 1, а.с 22-25). Відповідно п.3 Договору іпотеки 1 узгоджена сторонами вартість предмету іпотеки становить 445 447,88 грн. Згідно п.4 Договору іпотеки 1 предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Марганецької міської ради 12.06.2007 р. на підставі рішення виконкому від 08.06.2007 р. на №213/3, зареєстрованого КП "Марганецьке міжміське бюро технічної інвентаризації" 12.06.2007 р. за номером 44, в книзі 6, реєстраційний номер 19184188. 06.03.2008 р. року між Банком та [PERSON] було укладено договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 49/08-МК, відповідно до якого Банк відкрив позичальнику кредитну лінію в розмірі 545000 гривень, з оплатою по процентній ставці 18% річних, а позичальник зобов`язався повернути до 05.03.2023 р. До договору неодноразово вносились зміни та згідно останньої редакції договору банк надав в тимчасове користування кредитні ресурси в рамках не відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування 545000 гривень, з оплатою по процентній ставці 19,5 % річних, строком до 05.03.2023 року. (далі за текстом - Кредитний договір 2) (т. 4, а.с. 14-19). З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між Банком та ТОВ "СИТЕМА ІНВЕСТ" було укладено Договір наступної іпотеки №49/08-МЗ від 06.03.2008 р. (далі за текстом - Договір іпотеки 2), посвідчений Єрьоменко Р.П. приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №851, згідно п.1 якого, Позивач, як Іпотекодавець передав в іпотеку Банку, як Іпотекодержателю в наступну іпотеку належнейому на праві власності наступне нерухоме майно: автокомплекс: автомийка, автомайстерня, кафетерій, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 309, 5 кв.м. (т. 4, а.с. 20-23). Відповідно п.3 Договору іпотеки 2 узгоджена сторонами вартість предмету іпотеки становить 1 234 750,25 грн. Згідно п.4 Договору іпотеки 2 предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Марганецької міської ради 12.06.2007 р. на підставі рішення виконкому від 08.06.2007 р. на №213/3, зареєстрованого КП "Марганецьке міжміське бюро технічної інвентаризації" 12.06.2007 р. за номером 44, в книзі 6, реєстраційний номер 19184188. Предмет іпотеки належить ТОВ "Система Інвест" на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Марганецької міської ради 12.06.2007 р. на підставі рішення виконкому від 08.06.2007 р. на №213/3, зареєстрованого КП "Марганецьке міжміське бюро технічної інвентаризації" 12.06.2007 р. за номером 44, в книзі 6, реєстраційний номер 19184188, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Предмет іпотеки введений в експлуатацію актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, затвердженого рішенням виконкому Марганецької міської ради від 08.06.2007 р. №2/3 та з моменту введення в експлуатацію обліковується на балансі ТОВ "Система Інвест" в складі основного фонду підприємства, що підтверджується фінансовими звітами за 2007, 2008, 2019 роки та складає 97% від складу майна. Відповідно пп.1.3.1 п.11.3 Договору іпотеки 1 у разі невиконання Позичальником у строк до 29.08.2012 р. або достроково, згідно до умов основного зобов`язання - договір про відкриття відновлювальної лінії №188/07-МК від 30.08.2007 р. Іпотекодержатель за цим договором, окрім способів, викладених у п.10 Договору має також право задовольнити свої вимоги позасудовим врегулюванням, на свій розсуд одним з наступних способів, а саме: передачею Іпотекодавцем Іпотекодержателю право власності на предмет Іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України "Про іпотеку", або беззаперечним правом, на розсуд іпотекодержателя від свого імені продати Предмет іпотеки будь-якій третій особі на підставі договору купівлі-продажу, у порядку встановленому статтею 38 Закону України "Про іпотеку" Ціна продажу при цьому, була погоджена сторонами в момент підписання цього договору і складатиме суму не нижче розміру зобов`язань Позичальника перед Іпотекодержателем на день задоволення вимог за Основним зобов`язанням і цей договір купівлі-продажу виступає правовстановлюючим документом та є підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно- Предмету іпотеки за новим власником. Вищенаведене в цьому пункті застереження про порядок позасудового врегулювання у відповідності зі статтею 36 Закону України "Про іпотеку" вважається достатнім застереженням, тому не потребує додаткового складання будь-якого окремого договору (договорів) про задоволення вимог Іпотекодержателя. Відповідно пп.11.1 п.11 Договору іпотеки 2 у разі невиконання Позичальником у строк до 05.03.2023 р. або достроково, згідно до умов основного зобов`язання - Кредитного договору №49/08-МК від 06.03.2008 р., а також у разі невиконання Позичальником у строк до 29.08.2012 р. або достроково, згідно умов Основного зобов`язання - Кредитного договору №188/07-МК від 30.08.2007 р.. Іпотекодержатель за цим договором, окрім способів, викладених у п.10 Договору має також право задовольнити свої вимоги позасудовим врегулюванням, на свій розсуд одним з наступних способів, а саме: передачею Іпотекодавцем Іпотекодержателю право власності на предмет Іпотеки в рахунок виконання Основного зобов`язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України "Про іпотеку", або беззаперечним правом, на розсуд Іпотекодержателя від свого імені продати Предмет наступної іпотеки будь-якій третій особі на підставі договору купівлі-продажу, у порядку встановленому статтею 38 Закону України "Про іпотеку" Ціна продажу при цьому, була погоджена Сторонами в момент підписання чинного договору і складає суму не нижче розміру зобов`язань Позичальника перед Іпотекодержателем на день задоволення вимог за Основним зобов`язанням і цей договір купівлі-продажу виступає правовстановлюючим документом та є підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно - Предмету іпотеки за новим власником. Вищенаведене в цьому пункті застереження про порядок позасудового врегулювання у відповідності зі статтею 36 Закону України "Про іпотеку" вважається достатнім застереженням, тому не потребує додаткового складання будь-якого окремого договору (договорів) про задоволення вимог Іпотекодержателя. Згідно пп.11.3.2 п.11.3 Договору іпотеки 1 та пп.11.2 п.11 Договору іпотеки 2 Задоволення вимог здійснюється шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язання за Кредитним договором у порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку" або Продажу Іпотекодержателем від свого імені Предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу, в порядку передбаченому статтею 38 Закону України "Про іпотеку". Відповідно ч.2 ст. 1 Закону України "Про заставу", в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Статтею 11 Закону України "Про заставу" передбачено, що заставодавцем при заставі майна може бути його власник, який має право відчужувати заставлене майно на підставах, передбачених законом, а також особа, якій власник у встановленому порядку передав майно і право застави на це майно. Згідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на момент укладення спірного договору) іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку» У разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Аналіз ст. ст. 546, 572, 576-578 ЦК України, ст. ст. 1, 4, 6 Закону України «Про заставу», ст. 1, 3, 12 Закону України "Про іпотеку" дає підстави для висновку, що суть застави полягає у тому, що кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Тобто право іпотеки - це право на чуже майно, внаслідок установлення якого власник може бути примусово позбавлений права на своє передане в іпотеку майно. Отже, іпотека - це один зі способів забезпечення виконання зобов`язання, особливістю якого є передача майна: іпотекодавець передає майно в іпотеку іпотекодержателю. Іпотекодавцем може бути як сам боржник, так і майновий поручитель - власник певного майна, який має право на його відчуження. Таким чином, майновий поручитель зобов`язується відповідати за боржника за основним зобов`язанням спеціально виділеною для цього річчю, якщо боржник не виконує свого зобов`язання і виникли підстави для звернення стягнення на предмет застави. З огляду на викладене зі змісту наведених норм вбачається те, що передача майна в іпотеку є відчуженням. За таких обставин, укладення Договорів іпотеки, в котрих наявні п.11 про відчуження предмету іпотеки за певних обставин, - це правочин про можливе відчуження нерухомого майна, оскільки відповідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. При цьому правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання...» Фактично, така позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 02.10.2019 р. по справі №910/22198/17. Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України (в редакції, чинній на момент укладення спірного договору) встановлено, Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено наявність підстав недійсності правочину. За змістом ст. ст. 92, 97, 99 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. Управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом. Загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Виконавчий орган товариства може складатися з однієї або кількох осіб. Виконавчий орган, що складається з кількох осіб, приймає рішення у порядку, встановленому абз. 1 ч. 2 ст. 98 цього Кодексу. Частинами 2 та 3 ст.145 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган (колегіальний або одноособовий), який здійснює поточне керівництво його діяльністю і є підзвітним загальним зборам його учасників. Виконавчий орган товариства може бути обраний також і не зі складу учасників товариства. Компетенція виконавчого органу товариства з обмеженою відповідальністю, порядок ухвалення ним рішень і порядок вчинення дій від імені товариства встановлюються цим Кодексом, іншим законом і статутом товариства. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Ст. 97 ЦК України визначено, що управління товариством здійснюють його органи, Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом. За абз.2 ч. 2 ст. 98 ЦК України, Рішення про внесення змін до статуту товариства, відчуження майна товариства на суму, що становить п`ятдесят і більше відсотків майна товариства, та про ліквідацію товариства приймаються більшістю не менш як у 3/4 голосів, якщо інше не встановлено законом. Разом з тим, з цієї норми випливає, що підвищенні вимоги до укладання правочинів щодо розпорядження майном товариства застосовуються лише тоді, коли таке розпорядження стосується саме відчуження майна. Відповідно до ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Згідно зі ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє. Відповідно до ст. 241 ЦК України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину. Правовий аналіз змісту ч.1 ст. 241 ЦК дозволяє дійти висновку про те, що законодавець не ставить схвалення правочину в обов`язкову залежність від наявності рішень окремих органів управління товариства, оскільки підтвердженням такого схвалення закон визначає вчинені на його виконання дії особи, в інтересах якої його було укладено. Такі дії повинні свідчити про прийняття правочину до виконання. Згідно п. 8.3. Статуту ТОВ «СИСТЕМА ІНВЕС» до виключної компетенції загальних зборів учасників Товариства належить: - визначення основних напрямів діяльності Товариства; - затвердження планів діяльності Товариства та звітів про їх виконання; - внесення змін до Статуту Товариства, зміна розміру його Статутного капіталу; - створення, реорганізація та ліквідація філій; - визначення умов оплати праці осіб, які належать до виконавчого органу; - утворення та відкликання виконавчих органів Товариства; - визначення форм контролю за діяльністю виконавчого органу або утворення відповідних контрольних органів; - затвердження річних звітів та бухгалтерських балансів, розподіл прибутку та збитків Товариства; - вирішення питання про придбання Товариством частки Учасника; - виключення Учасника із Товариства; - прийняття рішення про ліквідацію Товариства, призначення ліквідаційної комісії, затвердження ліквідаційного балансу. Відповідно до п.8.4 Статуту до виключної компетенції загальних зборів може бути також віднесене вирішення інших питань. Питання віднесені до виключної компетенції загальних зборів учасників Товариства, не можуть бути передані ними для вирішення виконавчому органу Товариства. Згідно п. 8.12. Статуту Правління вирішує усі питання діяльності Товариства крім тих, що віднесені до виключної компетенції зборів Учасників. Отже, з урахуванням аналізу Статуту, останнім не зазначено всіх виключних повноважень загальних зборів учасників, а пункт 8.4 Статуту має відсилочний характер: до виключної компетенції загальних зборів може бути також віднесене вирішення інших питань, й відсилає до норм абз.2 ч. 2 ст.98 ЦК України, котра передбачає, що рішення про відчуження майна товариства на суму, що становить п`ятдесят і більше відсотків майна товариства ... приймаються більшістю не менш як у 3/4 голосів, якщо інше не встановлено законом. Відповідно ст. 62 Закону України "Про господарські товариства" У товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган: колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекцію очолює генеральний директор. Членами виконавчого органу можуть бути також і особи, які не є учасниками товариства. Дирекція (директор) вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників. Загальні збори учасників товариства можуть винести рішення про передачу частини повноважень, що належать їм, до компетенції дирекції (директора). Дирекція (директор) підзвітна загальним зборам учасників і організує виконання їх рішень. Дирекція (директор) не вправі приймати рішення, обов`язкові для учасників товариства. Дирекція (директор) діє від імені товариства в межах, встановлених даним Законом та установчими документами. Отже, обов`язковість отримання згоди загальних зборів учасників товариства, яка виражається у формі рішення таких загальних зборів, на укладення іпотечних договорів, вартість предмета іпотеки за яким перевищує п`ятдесят відсотків загального обсягу майна товариства, встановлена абз.2 ч.2 ст. 98 ЦК України та п. 8.3, 8.4 Статуту, які є обов`язковими для виконання як учасниками, так і відповідними органами товариства. Наявність згоди загальних зборів учасників товариства та подальше затвердження правочину свідчить про дотримання встановленого статутом та чинним законодавством порядку щодо укладення відповідного правочину виконавчим органом товариства і надає цьому правочину відповідної «легітімності». Також є доказом добросовісності (п. 6 ст. 3 ЦК України) виконавчого органу товариства (певний стандарт поведінки виконавчого органу, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою до інтересів самої юридичної особи від імені якої діє такий орган). В матеріалах справи наявний Протокол №12 від 14.02.2008 року загальних зборів засновників ТОВ "Система Інвест" (далі за текстом - Протокол), (т. 5, а.с. 211) відповідно до якого підприємство погодило укладання Договорів іпотеки. В Протоколі зазначено: "Питання №1 про передачу в заставу нерухомого майна з метою забезпечення зобов`язання по кредитному договору та виступити поручителем по кредиту [PERSON] ", Згідно Протоколу вирішили по першому питанню: "для забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору запропонувати КФ ВАТ "Банк"Фінанси та Кредит" в заставу майно Автокомплекс автомийка та кафетерію, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , загальною площею 309, м2, введене в експлуатацію у червні 2007 року, балансовою вартістю 155431,59 грн., свідоцтво про право власності [NUMBER] видане Виконкомом Марганецької міської ради 12.06.2007 р. та виступити поручителем по кредитному договору [PERSON] ." Проте суд критично ставиться до такого доказу погодження ТОВ "Система Інвест" Договорів іпотеки з огляду на наступне. В Протоколі зазначено, що пропонується передати в заставу нерухоме майно ТОВ "СИСТЕМА ІНВЕСТ" в забезпечення зобов`язань по кредиту [PERSON] - тобто йдеться мова про один кредит котрий буде укладений після 14.02.2008 року, тому відсутнє погодження Загальними зборами Договору іпотеки 1. Також, згідно змісту протоколу неможливо дійти висновку, що Протоколом погоджено передача в заставу нерухомого майна ТОВ "СИСТЕМА ІНВЕСТ" саме договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 49/08-МК від 06.03.2008 року, оскільки Протоколом не визначено істотні умови зобов`язання [PERSON] , а саме суми кредиту, строку повернення, розміру процентної ставки, порядку виконання зобов`язання, умови зміни істотних умов, штрафні санкції за порушення тощо. Між Банком та [PERSON] після 14.02.2008 року укладено два кредитних договори, один з яких є договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії у формі овердрафту від 18.02.2008 року, й рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2012 року по справі №180/188/13-ц стягнуто на користь Банку з [PERSON] заборгованості за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії у формі овердрафту в сумі 525855,46 грн., та інший Кредитний договір 2. Оскільки за Протоколом неможливо ідентифікувати основне зобов`язання, то це не дає змоги зробити остаточні висновки, що Протоколом вирішено передати в заставу майно товариства саме в забезпечення кредитного договору про відкриття відновлюваної кредитної лінії №188/07-МК від 30.08.2007 року та договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 49/08-МК від 06.03.2008 р. Відповідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Враховуючи наведене зі змісту Протоколу від 14.02.2008 року неможливо дійти висновку про погодження Загальними Зборами товариства передачі в заставу майна товариства саме в забезпечення кредитних договорів про відкриття відновлювальної кредитної лінії №188/07-МК від 30.08.2007 року та № 49/08-МК від 06.03.2008 р., а тому Протокол не містить інформацію щодо предмета доказування, не стосується предмета доказування, а відтак є неналежним доказом. Протокол є недостатнім доказом, що не дозволяє дійти достовірного висновку про існування факту, у підтвердження якого воно зібрано. Якщо такого висновку дійти не можна, то це вказує на недостатність доказу. Одиничний непрямий доказ завжди є недостатнім, тому що дозволяє зробити лише можливий, а не достовірний висновок про факт, що доказується, вірогідність доказу сумнівна. Недостатні докази не можуть бути покладені в основу судового рішення доти, доки цей їх недолік не буде усунутий шляхом збирання додаткових доказів, а додаткові належні та допустимі докази відсутні. Враховуючи викладене, суд вважає не доведеним факт погодження Загальними зборами учасників ТОВ "Система Інвест" передачі в іпотеку майна товариства саме в забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами про відкриття відновлювальної кредитної лінії №188/07-МК від 30.08.2007 року та № 49/08-МК від 06.03.2008 р., а відтак директор, укладаючи спірні Іпотечний договір № 188/07-М3 від 30.08.2007 року та Договір наступної іпотеки №49/08-МЗ від 06.03.2008 р. перевищив свої повноваження, що є підставою для визнання спірних договорів іпотеки недійсними згідно з ст. 203 ЦК України. Вирішуючи спори про визнання правочинів (договорів) недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Частина третя статті 203 ЦК України визначає загальні вимоги до волевиявлення учасника правочину, яке повинне відповідати внутрішній волі та бути вільним від факторів, що викривляють уявлення особи про зміст правочину при формуванні її волевиявлення чи створюють хибне бачення існування та змісту волевиявлення. Підстави недійсності правочинів, коли внутрішня воля особи не відповідає правовим наслідкам укладеного правочину, визначено у статтях 229 - 233 ЦК України. Відповідно до статті 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє. Юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною право- і дієздатністю (статті 2 , 80 , 91 , 92 ЦК України ). При цьому особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (частини перша та третя статті 92 ЦК України). Якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов`язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі (частина четверта статті 92 ЦК України). Згідно з частинами першою та четвертою статті 89 ГК України (у редакції станом на момент укладення оспорюваних договорів) управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається залежно від виду товариства, а у визначених законом випадках - учасники товариства. Посадові особи відповідають за шкоду, заподіяну ними господарському товариству, в межах і порядку, передбачених законом та установчими документами товариства. За частиною другою статті 17 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (чинної на день виникнення спірних правовідносин) в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості щодо юридичної особи: повне найменування юридичної особи та скорочене у разі його наявності; ідентифікаційний код юридичної особи; організаційно-правова форма; центральний чи місцевий орган виконавчої влади, до сфери управління якого належить державне підприємство або частка держави у статутному фонді юридичної особи, якщо ця частка становить не менше 25 відсотків; місцезнаходження юридичної особи; перелік засновників (учасників) юридичної особи, у тому числі ім`я, місце проживання, ідентифікаційний номер фізичної особи - платника податків, якщо засновник - фізична особа; найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код, якщо засновник - юридична особа; види діяльності; прізвище, ім`я, по батькові та ідентифікаційні номери фізичних осіб - платників податків, які обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори; дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи. За частиною першою статті 241 ЦК України у випадку вчинення правочину представником з перевищенням повноважень, такий правочин створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Таким чином, у відносинах із третіми особами від імені юридичної особи завжди діятиме певна особа, через яку вчиняються юридично значимі дії, а воля цієї особи на вчинення правочину, реалізована нею через волевиявлення від імені юридичної особи, може передбачати настання невигідних для останньої наслідків, бажати чи свідомо допускати їх настання. Отже, за змістом частин першої, третьої та четвертої статті 92 ЦК України, частин першої та другої статті 89 ГК України, частиною другою статті 17 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань орган юридичної особи, який діє одноособово, має повноваження щодо представництва юридичної особи (з можливістю їх обмеження відповідно до установчих документів чи закону), створює, змінює припиняє цивільні права та обов`язки юридичної особи, тому підпадає під поняття представництва, наведене у статті 237 ЦК України. При цьому орган юридичної особи, який діє одноособово, усвідомлює факт вчинення правочину всупереч інтересам та волевиявленню юридичної особи, яку представляє, передбачає настання невигідних для останньої наслідків та бажає чи свідомо допускає їх настання. Статтею 13 ЦК України визначено межі здійснення цивільних прав: цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах; при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства; не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. За змістом наведених вище норм матеріального права особи, які виступають від імені юридичної особи, зобов`язані діяти не лише в межах своїх повноважень, але й добросовісно і розумно. Окрім того, такі правовідносини мають довірчий характер між підприємством (товариством) і його посадовою особою, протиправна поведінка посадової особи полягає у неналежному та недобросовісному виконанні певних дій, без дотримання меж нормального господарського ризику, з особистою заінтересованістю чи при зловживанні своїм посадовими обов`язками за власним умислом (розсудом), прийнятті очевидно необачних, марнотратних та завідомо корисливих на користь такої посадової особи рішень. Наведеними вище положеннями статті 92 ЦК України та статті 89 ГК України передбачено відповідальність членів органу юридичної особи, її посадових осіб, в тому числі її керівника, якщо він діяв всупереч інтересам цієї особи. Отже, між юридичною особою та її посадовою особою виникають правовідносини, що ґрунтуються на акті юридичної особи, передбачають права та обов`язки сторін у цих правовідносинах, зокрема відповідальність представника за неналежне здійснення представництва. Як зазначено в позовних заявах та поясненнях Позивача відповідно спірних договорів іпотеки, ТОВ "Система Інвест" в особі директора [PERSON] здійснило відчуження майна підприємства на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" для забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] . Дії директора ТОВ "Система Інвест" [PERSON] вчинені всупереч інтересів товариства, оскільки товариство, поручившись за виконання громадянином [PERSON] кредитних зобов`язань, не отримало будь-яких доказів платоспроможності [PERSON] або наявності у останнього рухомого або нерухомого майна, за рахунок котрого можуть бути погашені зобов`язання [PERSON] , наявності у [PERSON] джерел постійного стабільного доходу, котрі можуть забезпечити виконання кредитних зобов`язань, а за відсутності вказаних документів директор ТОВ "Система Інвест" [PERSON] вчинила ризиковану операцію на шкоду підприємства та уклала спірні договори іпотеки, порушивши принципи розумності і добросовісності, фактично [PERSON] отримав кредитні кошти за кредитними договорами, а розраховуватись за такі кошти має підприємство за рахунок заставного майна підприємства. Наведене відповідає міжнародним Принципам корпоративного управління Організації економічного співробітництва та розвитку, які закріплюють такі основні фідуціарні обов`язки директорів підприємства, як обов`язок дбайливого ставлення (діяти добросовісно на користь розвитку підприємства, приділяючи достатньо часу, зусиль і професійних навичок управлінню ним) та обов`язок лояльності (уникати конфлікту інтересів і діяти під час ухвалення рішень щодо діяльності підприємства лише в інтересах останнього). Головною метою фідуціарних обов`язків є необхідність забезпечення економічного розвитку підприємства, а відповідно недотримання таких базових обов`язків може призвести до збитків підприємству й зобов`язання їх відшкодувати. Таким чином, при застосуванні статті 92 ЦК України слід оцінювати не лише формальну сторону питання - дотримання посадовою особою всіх положень законодавства, статуту, рішень загальних зборів учасників/акціонерів тощо. Адже навіть коли посадова особа формально виконала всі вимоги законодавства та установчих документів товариства, її дії (бездіяльність) можуть не бути добросовісними, розумними та вчиненими в інтересах товариства. Аналогічний висновок закріплений постанові від 4 грудня 2018 року у справі № 910/21493/17 Верховного Суду, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 жовтня 2019 року у справі № 911/2129/17, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року по справі № 910/11027/18. Згідно фінансового звіту суб`єкта господарської діяльності - ТОВ «СИСТЕМА ІНВЕСТ" за 2019 рік, (т. 1, а.с. 26-28) основні фонди з 2007 року не змінювались, й становлять телефонну лінію, котра становить 3% від загального майна ТОВ "Система Інвест", та Предмет іпотеки, котрий відповідно становить 97% вартості майна ТОВ "Система Інвест", а отже на час укладання спірних Договорів іпотеки 1 та 2 вартість предмету іпотеки перевищувала п`ятдесят відсотків загального обсягу майна товариства, такий правочин було укладено директором ТОВ "Система Інвест" за відсутності відповідного рішення загальних зборів учасників товариства, а тому при укладенні спірних договорів директор [PERSON], діючи від імені ТОВ "Система Інвест", у порушення вимог ст. 145 ЦК України, вийшов за межі своїх повноважень. Відповідно частини третій статті 92 ЦК України, у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Отже, на момент вчинення спірних договорів 1, 2 у сторони договору - Банку був наявний Статут ТОВ "Система Інвест" чинний на день укладання Договору та відомі норми ЦК України щодо повноважень виконавчого органу, а тому Банк був обізнаний про обсяг повноважень директора ТОВ "Система Інвест" (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 906/100/17, від 12.06.2018 у справі № 927/976/17, від 26.02.2019 у справі № 925/1453/16, від 02.04.2019 у справі №904/2178/18), й посилання у Договорі іпотеки 1, 2 про визначення повноважень директора ТОВ «Система Інвест» статутом товариства і протоколом №10 від 2 червня 2006 р. зі змінами та доповненнями у новій редакції презюмує ознайомлення Банк з цим статутом і протоколом, нормами чинного законодавства, та, відповідно, визначеними в них повноваженнями [PERSON] . У разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від) таких дій. Кожна сторона несе ризики настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею тих чи інших дій. Отже, при укладенні спірного договору, виявивши розумну обачність, Банк не був позбавлений права отримати у ТОВ «Система Інвест» відомості, зокрема, щодо актуальних даних про вартість майна товариства на момент укладення договору. Враховуючи вище викладене, спірний Іпотечний договір № 188/07-М3 від 30.08.2007 р., посвідчений Єрьоменко Р.П. приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 3689 та Договір наступної іпотеки №49/08-М3 від 06.03.2008 р., посвідчений Єрьоменко Р.П. приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу було укладено всупереч вимогам ч. 2 ст. 203 ЦК України, а тому вказані договори належить визнати недійсними. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (частина перша статті 216 ЦК України). Підстави припинення іпотеки встановлені статтею 17 Закону України "Про іпотеку". Так, за частиною першою цієї статті іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 1 частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Отже, скасування державної реєстрації іпотеки є офіційним підтвердженням відсутності юридичного факту існування іпотеки відповідно до підстав, передбачених положеннями чинного законодавства, а тому скасування державної реєстрації іпотеки індексний номер: 29641669, прийняте згідно повідомлення Криворізької філії ВАТ Банк "Фінанси та Кредит", серія та номер: вих.35, виданий 06.03.2008 , видавник: Криворізька філія ВАТ Банк "Фінанси та Кредит", зареєстрований в реєстрі іпотек, реєстраційний номер іпотеки 5572471 приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Єрьоменко Р.П. на підставі Договору наступної іпотеки №49/08-МЗ від 06.03.2008 р., укладеним між ТОВ "Система Інвест", як Іпотекодавцем та Відкритим акціонерним товариством Банк "Фінанси та Кредит", як Іпотекодержателем та скасування державної реєстрації обтяження індексний номер: 29640938, прийняте згідно повідомлення відділення №6 (м. Нікополь) Криворізької філії ВАТ Банк "Фінанси та Кредит", серія та номер: вих.75, виданий 30.08.2007, видавник: Відділення No6 (м. Нікополь) Криворізької філії ВАТ Банк "Фінанси та Кредит", зареєстровано в реєстрі заборон нотаріуса Марганецького міського нотаріального округу Єрьоменко Р.П. 30.08.2007р. за No122, укладеним між ТОВ "Система Інвест", як Іпотекодавцем та Відкритим акціонерним товариством Банк "Фінанси та Кредит", як Іпотекодержателем щодо нерухомого майна: автокомплекс: автомийка, автомайстерня, кафетерій, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 309, 5 кв.м., посвідченого приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Єрьоменко Р.П. є юридичним наслідком, що пов`язаний з недійсністю Іпотечного договору №188/07-М3 від 30.08.2007 р. та Договору наступної іпотеки №49/08-М3 від 06.03.2008 р. Щодо позовних вимог позивача про звільнення майна з-під арешту та визнання права власності на нерухоме майно, суд приходить до наступного. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено наявність обтяжень: 5019233, арешт майна відповідно Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП №42469772, виданий 17.03.2014 р., видавник: Старший державний виконавець ВДВС Марганецького МУЮ Литвин Л.В.; 29641851 арешт майна відповідно Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП №42469346, виданий 13.03.2014 р., видавник: Старший державний виконавець ВДВС Марганецького МУЮ Литвин Л.В.; 50196611 арешт майна відповідно Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП №42469346, виданий 13.03.2014 р., видавник: Старший державний виконавець ВДВС Марганецького МУЮ Литвин Л.В.; 6161278 арешт майна відповідно Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП №43741251, виданий 13.03.2014 р., видавник: Старший державний виконавець ВДВС Марганецького МУЮ Литвин Л.В.; 33372286 арешт майна відповідно Постанови про арешт майна боржника, серія та номер: 60149573, виданий 24.09.2019 р., видавник приватний виконавець Мосейко А.Г. Зазначені обтяження накладені в межах завершених виконавчих проваджень. Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Статтями 11, 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право державного виконавця у процесі здійснення виконавчого провадження накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. ТОВ "Система Інвест" перебуває в стані припинення з 27.11.2018 р., що підтверджується Інформацією з Держаного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо ТОВ "СИСТЕМА ІНВЕСТ" станом на10.10.2019 р. Відповідно до інформації, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - об`єкт житлової нерухомості автокомплекс, загальною площею (кв.м): 309.5, матеріали стін: цегла, Опис: Автокомплекс літ. "А" : автомийка, автомайстерня, кафетерій торговий зал кафетерію 1-1=43,6кв.м., підсобне приміщення 1-2(1) = 4,5кв.м., горячий цех з моючим вдділенням 1-2=12,3кв.м., VIP-зал 1-3=11,9кв.м., санвузол 1-4=4,0кв.м., адміністративне приіщення 1-5=13,4кв.м., приміщення шиномонтажу 1-6=17,1кв.м., електрощитова 1-7=4,2кв.м., топочна 1-8=4,2кв.м., автомайстерня 1-9=84,8кв.м., приіщення для обладнання 1-10=10,9кв.м., санвузол 1-11=1,6кв.м., душова 1-12=1,6кв.м., роздягальня 1-13=10,3кв.м., миєчне відділення 1-14=81,9кв.м., пост 1-15=3,2кв.м. належить на праві приватної власності товариству з обмеженою відповідальністю "Система Інвест" на підставі свідоцтва про право приватної власності на нерухоме майно серія та номер: ЯЯЯ №813822 (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна- 1731119712113), видане 12.06.2007, видавник: Виконком Марганецької міської ради, (оригінал документа втрачено); рішення виконавчого комітету місцевої Ради депутатів, (завірена копія), серія та номер: 213/3, виданий 08.06.2007, видавник: Виконавчий комітет Марганецької міської ради. Право власності було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером - 19184188. Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновниками товариства з обмеженою відповідальністю "Система Інвест" є: [PERSON] ( [ADDRESS] , Розмір внеску до статутного фонду (грн.): 180000,00) та [PERSON] ( [ADDRESS] , Розмір внеску до статутного фонду (грн.): 180000,00), котрі є кінцевими прямими бенефіяціарними власниками юридичної особи, що володіють 50% частки кожний. Рішенням загальних зборів учасників ТОВ „Система Інвест" від 27.11.2018, прийнято рішення про ліквідацію Товариства, створено ліквідаційну комісію, яку очолила директор товариства - [PERSON]. З метою завершення процедури ліквідації на Загальних зборах Учасників, що відбулись 10.10.2019 р. вирішено здійснити передання Майна Товариства у зв`язку з ліквідацією його учасникам відповідно часток та здійснити розподіл майна між ними по Ѕ частки нерухомого майна (т. 1, а.с. 52-53). Відповідно до ч.12 ст.111 ЦК України при ліквідації юридичної особи майно юридичної особи, що залишилося після задоволення вимог кредиторів (у тому числі за податками, зборами, єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та іншими коштами, що належить сплатити до державного або місцевого бюджету, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування), передається учасникам юридичної особи, якщо інше не встановлено установчими документами юридичної особи або законом. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною першою статті 182 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.12 ст.111 ЦК України при ліквідації юридичної особи майно юридичної особи, що залишилося після задоволення вимог кредиторів (у тому числі за податками, зборами, єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та іншими коштами, що належить сплатити до державного або місцевого бюджету, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування), передається учасникам юридичної особи, якщо інше не встановлено установчими документами юридичної особи або законом. Відповідно п.4 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" Учасники товариства мають право отримати у разі ліквідації товариства частину майна, що залишилася після розрахунків з кредиторами, або його вартість. Проаналізувавши встановлені обставини, суд доходить висновку про передчасне заявлення позовної вимоги про визнання права власності, оскільки ТОВ «СИСТЕМА ІНВЕСТ» на сьогоднішній день перебуває у стані припинення, ліквідаційна процедура не завершена, а тому в задоволенні позову [PERSON] про визнання права власності та скасування арешту майна належить відмовити. Щодо заяви представника відповідача та третьої особи про застосування строків позовної давності суд приходить до наступного. Позивач [PERSON] зазначила, що Позивачу, як засновнику ТОВ "СИСТЕМА ІНВЕСТ", не було нічого відомо про Іпотечний договір №188/07-М3 від 30.08.2007 р. та Договір наступної іпотеки №49/08-М3 від 06.03.2008 р., укладений між ТОВ "Система Інвест" та Банком. В заявах про застосування строків позовної давності [PERSON] та ТОВ "ФК "ЕСАЙМЕНТ" помилково ототожнюють договір поруки №49/08/5-МП, укладений між Позивачем та Банком та договір майнової поруки, укладений між ТОВ "Система Інвест" в особі директора [PERSON] та Банком. Жодних доказів, які підтверджують обізнаність Позивача про укладання Іпотечного договору №188/07-М3 від 30.08.2007 р. та Договору наступної іпотеки №49/08-МЗ від 06.03.2008 р., стороною яких не була Позивач та була обізнана про вказані договори до 16.10.2019 р. - до моменту звернення до державного реєстратора сторонами не надано, а тому відсутні підстави для застосування строків позовної давності. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] .

Outcome: partial