Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Акціонерно- Комерційний Банк «Капітал» в особі Слов»янського відділенні №10 Донецької області про стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди за строковим банківським депозитним вкладом, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 10 жовтня 2014 року він уклав і підписав з Відповідачем Договір строкового банківського вкладу (депозиту) № 1/10/1m/0216 на умовах згідно з п.п. 1.1 і 1.1.1, 1.1.2, 1.2 Договору, відповідно до яких відповідач прийняв від нього належні йому грошові кошти в сумі 132000,00 грн. на строк 1 (один) місяць з 10 жовтня 2014 року по 10 листопада 2014 року включно з нарахуванням процентів у розмірі 21% річних із зобов'язанням відповідача повернення йому вищеозначеного вкладу. В той же день він вніс у Банк вклад в обумовленому розмірі, а саме 132000,00 грн., на підтвердження чого отримав від відповідача меморіальний ордер № 449 015422 від 10 жовтня 2014 року про отримання коштів. Підписаною між ними додатковою угодою від 10 жовтня 2014 року розмір визначених процентів був підвищений з 21% до 23% на 2 (два) проценти. Згідно п. 1.2 Договору відповідач зобов'язався повернути йому вклад відразу ж по закінченню строку його дії, а саме 11 листопада 2014 року. Також він зобов'язався нести повну відповідальність за збереження і повернення суми вкладу відповідно до п. п. 3.4.1 і 4.1 Договору, а також видачу нарахованих процентів. Коли він, згідно умов Договору своєчасно звернувся з письмовою заявою від 05 листопада 2014 року до відповідача з вимогою повернути вклад, виплатити проценти і розірвати Договір в зв'язку з закінченням терміну його дії, то отримав повністю лише нараховані проценти, всього в сумі 1936,60 грн. згідно банківських виписок від 18 листопада 2014 року. Повертати ж сам банківський вклад (депозит) в сумі 132000,00 грн. згідно умов Договору відповідач відмовився, запропонувавши йому варіант оформлення банківської карти, з якої він зміг би знімати не більше 5000,00 грн. на місяць, що є для нього неприйнятним і неможливим, а також через те, що зазначене не обумовлене укладеним Договором. Таким чином, зазначене свідчить про невиконання відповідачем свого зобов'язання, так як він фактично відмовився від свого виконання, не бажаючи повернути йому належні йому гроші згідно умов Договору. У відповідності до п.п. 4.1, 4.3 Договору Банк гарантує вкладнику повернення прийнятих для нього коштів, а у випадку порушення своїх зобов'язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, згідно діючому законодавству України. Порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно з ст. ст. 526, 527 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу,інших актів цивільного законодавства, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, як зазначено у ст. 525 ЦК України. Відповідно до ст. 532 ЦК України місцем виконання грошового зобов'язання є місце проживання кредитора. Зобов'язання може бути виконане в іншому місці, якщо це встановлено актами цивільного законодавства або випливає із суті зобов'язання и звичаїв ділового обороту. Згідно п. 1 ст. 625 ЦК України «Відповідальність за порушення грошового зобов'язання» боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За договором банківського вкладу (ч. 2 ст. 1060 ЦК України) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад на першу вимогу вкладника, а умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу. Крім того, згідно ч. 2 ст. 1058 ЦК України договір банківського вкладу є публічним договором у відповідності до ст. 633 ЦК України, також до такого договору застосовуються положення про договір банківського рахунку. Згідно ст. 611 ЦК України «Правові наслідки порушення зобов'язання» у випадку порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди. Вважає, що відповідач за свої дії щодо невиконання ним своїх зобов'язань за вказаним Договором, крім відшкодування йому прямих матеріальних збитків на суму 132000,00 грн., повинен відшкодувати йому і причинену моральну шкоду. Ця шкода полягає в його душевних стражданнях у зв'язку фактичною відмовою відповідача повернути належні йому грошові кошти. Він пережив сильний стрес та хвилювання, з'явились головний біль та безсоння, загальний стан його здоров'я, і так не дуже гарний через перенесений раніше інфаркт, різко погіршився, через що він був змушений знову звертатися до лікарів і проходити курс лікування, щоб якось відновити погіршений стан свого здоров'я. Ці обставини призвели до небажаних негативних явищ для нього щодо спілкування з оточуючими, насамперед, близькими йому людьми, через що був порушений налагоджений ритм моєї життєдіяльності, так як внаслідок дії відповідача він був вимушений неодноразово відвідувати банківську установу і юридичну консультацію, медичні заклади тощо. Завдану йому відповідачем моральну шкоду він оцінює в 5000,00 гривень. Викладене підтверджується доданими до позову документами та фактичними обставинами. Даний позов він подав на підставі ст. 110 ЦПК України, згідно з п.п. 6, 7 якої позови про відшкодування шкоди, завданої майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред'являтися також за місцем завдання шкоди, а позови, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред'являтися також за їх місцезнаходженням. А відповідно до п. 8 ст. 110 ЦК України позови, що виникають з договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів внаслідок чого він і подав даний позов, так як за місцем виконання(прийняття вкладу, нарахування та видача процентів і вкладу) вищезазначеного Договору (п. п. 1.1.1, 1.1.3, 12) відбувались і повинні були відбуватись саме у відділенні № 10 Публічного акціонерного товариства «АКБ «Капітал» в місті Слов'янську Донецької області, код Банка 334828, ЄДРПОУ 13486837. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги, на обґрунтування яких послався на обставини, викладені у позовній заяві, та зазначив, що всі докази, якими він обгрунтовує свої позовні вимоги знаходяться в матеріалах справи. Просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Акціонерно - Комерційний Банк «Капітал», код ЄДРПОУ 13486837, в особі його Слов'янського відділення № 10, на його користь належний йому строковий банківський вклад (депозит) в сумі 132000,00 гривень. Стягнути з відповідача на його користь причинену моральну шкоду в сумі 5000,00 гривень. Стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати. Представник відповідача - Публічного акціонерного товариства « Акціонерно- Комерційний Банк «Капітал» Литвиненко А.В., який діє на підставі Довіреності від 25 грудня 2013 року ( а.с.22) до судового засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи ( а.с. 16). 02 грудня 2014 року від представника відповідача надійшли Заперечення на позовну Заяву [PERSON], в яких представник відповідача вказав, що Публічне акціонерне товариство «АКБ «Капітал» не визнає позовні вимоги [PERSON] та вказав, що правовідносини між Банком та [PERSON] в сенсі порушеного позовною заявою, грунтуються на Договорі № 1/10/1m/0216 строкового банківського вкладу ( депозиту) ( національна валюта України - гривня) від 10 жовтня 2014 року та Додаткової угоди до нього від 10 жовтня 2014 року. У пункті 2.10 Договору зазначено наступне : « Вклад, в т.ч. у достроковому порядку та нараховані проценти у разі їх неотримання Вкладником повертаються Банком в безготівковій формі на відкритий Вкладнику поточний рахунок №2625310110006 для повернення коштів, а за заявою Вкладника на інший зазначений Вкладником рахунок. Тобто, з метою отримання коштів, Вкладник мав в день закінчення строку Договору звернутись до Відділення Банку для отримання коштів. Однак, не з»явився. Таким чином, з метою виконання своїх обов»язків за Договором, Банк перерахував суму депозиту - 132000,00 грн на поточний рахунок № [NUMBER] - цілком у відповідності до п. 2.10 Договору. Даний поточний рахунок є картковим. Даний факт вбачається з виписки по поточному рахунку. Таким чином, Банк виконав свої обов»язки перед Вкладником в повній відповідності до умов Договору № 1/10/1m/0216 строкового банківського вкладу ( депозиту) ( національна валюта України - гривня) від 10 жовтня 2014 року. Також, відповідно до Інструкції № 492 від 12 листопада 2003 року, затвердженої Національним Банком України « Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах поточний рахунок - це рахунок, що відкривається Банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. Таким чином, за своєю правовою природою поточний рахунок - це клієнтський рахунок, доступ до якого має безпосередньо клієнт, в даному випадку за допомогою платіжного інструменту - пластикової картки. Позивачем також не надано жодного доказу наявності моральної шкоди та протиправності дій з боку Відповідача, які б свою чергу могли викликати моральну шкоду, крім того [PERSON] жодним чином не обгрунтовано розмір суми, яку він вимагає в якості компенсації за моральну шкоду. Зважаючи на викладене, очевидним є висновок про безпідставність вимог Позивача і в частині стягнення з Відповідача моральної шкоди. Просить суд відмовити [PERSON] в задоволенні позову ( а.с. 18-19). Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Акціонерно- Комерційний Банк «Капітал» в особі Слов»янського відділенні №10 Донецької області про стягнення грошових коштів за строковим банківським депозитним вкладом, відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 11 ЦК України цивільні права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства і підставами виникнення цивільних прав та обов»язків у тому числі, є дії осіб з укладання договорів та інших правочинів. У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» « Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до п.п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» «Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом ( ст. 129 Конституції) зобов»язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обов'язків, передбачений пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку Держави. Також, у відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. В судовому засіданні встановлено, що 10 жовтня 2014 року [PERSON] уклав і підписав з Публічним акціонерним товариством «Акціонерно-Комерційний Банк «Капітал» Договір строкового банківського вкладу (депозиту) № 1/10/1m/0216 на умовах згідно з п.п. 1.1 і 1.1.1, 1.1.2, 1.2 Договору, відповідно до яких відповідач прийняв від [PERSON] належні йому грошові кошти в сумі 132000,00 грн. на строк 1 (один) місяць з 10 жовтня 2014 року по 10 листопада 2014 року включно з нарахуванням процентів у розмірі 21% річних із зобов'язанням відповідача повернення позивачу вищеозначеного вкладу. ( а.с. 4-5). 10 жовтня 2014 року [PERSON] вніс у Банк вклад в обумовленому розмірі, а саме 132000,00 грн., на підтвердження чого отримав від Публічного акціонерного товариства «Акціонерно- Комерційний Банк «Капітал» меморіальний ордер № 449 015422 від 10 жовтня 2014 року про отримання коштів ( а.с. 7). За змістом ч.1ст.1059 ЦК України, п.1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних(депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління НБУ від 03.12.2003р. №516, п.8 глави 2 розділу 111 Інструкції про касові операції у банках України, затвердженою постановою Правління НБУ від 14.08.2003р. №337, письмова форма договору банківського вкладу (депозиту) вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки(сертифіката) чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності, які, в свою чергу, є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Підписаною між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Акціонерно-Комерційний Банк «Капітал» додатковою угодою від 10 жовтня 2014 року розмір визначених процентів був підвищений з 21% до 23% на 2 (два) проценти ( а.с.6). Згідно п. 1.2 Договору відповідач зобов'язався повернути позивачу вклад відразу ж по закінченню строку його дії, а саме 11 листопада 2014 року. Також Публічне акціонерне товариство «Акціонерно- Комерційний Банк «Капітал» зобов'язався нести повну відповідальність за збереження і повернення суми вкладу відповідно до п. п. 3.4.1 і 4.1 Договору, а також видачу нарахованих процентів ( а.с.4-5). Коли позивач, згідно умов Договору своєчасно звернувся з письмовою заявою від 05 листопада 2014 року до відповідача з вимогою повернути вклад, виплатити проценти і розірвати Договір в зв'язку з закінченням терміну його дії, то отримав повністю лише нараховані проценти, всього в сумі 1936,60 грн. згідно банківських виписок від 18 листопада 2014 року ( а.с. 8- 10). Повертати ж сам банківський вклад (депозит) в сумі 132000,00 грн. згідно умов Договору відповідач відмовився, запропонувавши йому варіант оформлення банківської карти, з якої позивач зміг би знімати не більше 5000,00 грн. на місяць, що є для нього неприйнятним і неможливим, а також через те, що зазначене не обумовлене укладеним Договором. Однак, суд не може погодитися з такими ствердженнями позивача [PERSON], оскільки у пункті 2.10 Договору зазначено наступне : « Вклад, в т.ч. у достроковому порядку та нараховані проценти у разі їх неотримання Вкладником повертаються Банком в безготівковій формі на відкритий Вкладнику поточний рахунок №2625310110006 для повернення коштів, а за заявою Вкладника на інший зазначений Вкладником рахунок.( а.с. 4-5) Тобто, з метою отримання коштів, [PERSON] мав в день закінчення строку Договору звернутись до Відділення Банку для отримання коштів. Однак, не з»явився. Належних доказів, які б спростовували вказані обставини, [PERSON] до судового засідання не надав. У відповідності до п.п. 4.1, 4.3 Договору Банк гарантує вкладнику повернення прийнятих для нього коштів, а у випадку порушення своїх зобов'язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, згідно діючому законодавству України. Порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 629 ЦК України чітко встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ч. 1 ст. 1058, ч.1 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу ( депозиту) одна сторона ( банк), що прийняла від другої сторони ( вкладника) або для неї грошову суму ( вклад), що надійшла, зобов»язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу ( вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку ( строковий вклад). За положенням ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» вклад ( депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що дійсно 10 жовтня 2014 року [PERSON] уклав і підписав з Публічним акціонерним товариством «Акціонерно-Комерційний Банк «Капітал» Договір строкового банківського вкладу (депозиту) № 1/10/1m/0216 на умовах згідно з п.п. 1.1 і 1.1.1, 1.1.2, 1.2 Договору, відповідно до яких відповідач прийняв від [PERSON] належні йому грошові кошти в сумі 132000,00 грн. на строк 1 (один) місяць з 10 жовтня 2014 року по 10 листопада 2014 року включно з нарахуванням процентів у розмірі 21% річних із зобов'язанням відповідача повернення позивачу вищеозначеного вкладу,10 жовтня 2014 року [PERSON] вніс у Банк вклад в обумовленому розмірі, а саме 132000,00 грн., на підтвердження чого отримав від Публічного акціонерного товариства «Акціонерно- Комерційний Банк «Капітал» меморіальний ордер № 449 015422 від 10 жовтня 2014 року про отримання коштів, строк дії Договору закінчився 10 листопада 2014 року, згідно п. 1.2 Договору відповідач зобов'язався повернути позивачу вклад відразу ж по закінченню строку його дії, а саме 11 листопада 2014 року. В судовому засіданні також встановлено, що з метою виконання своїх обов»язків за Договором № 1/10/1m/0216 строкового банківського вкладу ( депозиту) ( національна валюта України - гривня) від 10 жовтня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Акціонерно- Комерційний Банк «Капітал» перерахував суму депозиту - 132000,00 грн на поточний рахунок № [NUMBER] - цілком у відповідності до п. 2.10 Договору. Даний поточний рахунок є картковим. Даний факт вбачається з виписки по поточному рахунку ( а.с. 19 зворот). Таким чином, Публічне акціонерне товариство «Акціонерно- Комерційний Банк «Капітал» виконав свої обов»язки перед [PERSON] в повній відповідності до умов Договору № 1/10/1m/0216 строкового банківського вкладу ( депозиту) ( національна валюта України - гривня) від 10 жовтня 2014 року. Також, відповідно до Інструкції № 492 від 12 листопада 2003 року, затвердженої Національним Банком України « Про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах поточний рахунок - це рахунок, що відкривається Банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. Таким чином, за своєю правовою природою поточний рахунок - це клієнтський рахунок, доступ до якого має безпосередньо клієнт, в даному випадку за допомогою платіжного інструменту - пластикової картки. На підставі викладеного, суд приходить до обгрунтованого висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Акціонерно- Комерційний Банк «Капітал» в особі Слов»янського відділенні №10 Донецької області про стягнення грошових коштів за строковим банківським депозитним вкладом у сумі 132000,00 грн не підлягають задоволенню, оскільки, як встановлено в судовому засіданні і належним чином не спростовано позивачем, Публічне акціонерне товариство «Акціонерно- Комерційний Банк «Капітал» перерахував суму депозиту - 132000,00 грн на поточний рахунок № [NUMBER] - цілком у відповідності до п. 2.10 Договору. Даний поточний рахунок є картковим. ( а.с. 19 зворот) До правовідносин між Публічним акціонерним товариством «Акціонерно- Комерційний Банк «Капітал» та споживачем [PERSON], які виникли з приводу депозитного договору, Закон України « Про захист прав споживачів» застосовується лише в частині, не врегульованій нормами ЦК України та іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності. Згідно з вимогами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. В судовому засіданні встановлено, що згідно умов Договору [PERSON] своєчасно звернувся з письмовою заявою від 05 листопада 2014 року до Публічного акціонерного товариства «Акціонерно- Комерційний Банк «Капітал» з вимогою повернути вклад, виплатити проценти і розірвати Договір в зв'язку з закінченням терміну його дії, то отримав повністю лише нараховані проценти, всього в сумі 1936,60 грн. згідно банківських виписок від 18 листопада 2014 року ( а.с. 8- 10). Також Публічне акціонерне товариство «Акціонерно- Комерційний Банк «Капітал» виконав свої обов»язки перед [PERSON] в повній відповідності до умов Договору № 1/10/1m/0216 строкового банківського вкладу ( депозиту) ( національна валюта України - гривня) від 10 жовтня 2014 року. Укладений між сторонами депозитний Договір від 10 жовтня 2014 року не передбачає відшкодування моральної шкоди у разі порушення кредитною установою строків повернення депозитного вкладу ( а.с. 4-5), а тому передбачених законом підстав для стягнення з кредитної установи коштів на відшкодування моральної шкоди також немає і тому позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Акціонерно- Комерційний Банк «Капітал» в особі Слов»янського відділенні №10 Донецької області в частині відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають. Крім того, у відповідності до ч.1 ст. 1167 ЦК України « Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини…». Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди" зазначено, „ що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до діючого законодавства моральна шкода може полягати, зокрема:... в моральних переживаннях у зв"язку з ушкодженням здоров"я, у порушенні нормальних життєвих зв"язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків". У відповідності до ч.1 ст. 1167 ЦК України обов»язковому з»ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправна поведінка заподіювача, наявність причинного зв»язку між шкодою і протиправною поведінкою заподіювача та вина. Обов»язкової підставою для деліктної відповідальності за завдання моральної шкоди є встановлення причинного зв»язку між шкодою і протиправною поведінкою особи. Однак, суд вважає, що позивачем [PERSON] в судовому засіданні не надано доказів, які б свідчили про те, що дії відповідача Публічного акціонерного товариства «Акціонерно- Комерційний Банк «Капітал» були протиправними. Згідно до Розділу 5 ЦПК України, доказами можуть бути лише ті факти, які мають документальне та фактичне підтвердження та на підставі яких в подальшому суд може дослідити їх правдивість. Згідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди" суд повинен з"ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин, в якій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить". Але, як вважає суд, позивачем [PERSON] в наданій до суду позовній заяві, а також в судовому засіданні не вказано жодного посилання на мотиви, якими він обґрунтовує причинення йому моральної шкоди у розмірі 5000 грн та якими доказами моральна шкода саме в такому розмірі підтверджується. З урахуванням положень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди" „позивач повинен надати докази про моральні переживання у зв"язку з ушкодженням здоров"я, про порушення нормальних життєвих зв"язків через неможливість продовження активного громадського життя, дані про порушення спілкування з оточуючими людьми, дані про настання інших негативних наслідків". Однак, як вважає суд, позивачем [PERSON] доказів спричинення йому моральної шкоди діями відповідачів в судовому засідання не надано. Суд не приймає до уваги ствердження позивача в тій частині, що через неправомірні дії відповідача у нього погіршився стан здоров»я, він змушений був звертатися до медичної установи, оскільки ніяких об»єктивних доказів, які б свідчили про це, суду не надав і на їх наявність не посилається. Крім того, у відповідності до ст. 60 ЦПК України сторона забов"язана доказати ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Але позивач [PERSON] в своїй позовній заяві і в судовому засіданні, посилаючись на неправомірні дії відповідача не вказує, в чому конкретно полягають ці неправомірні дії, якими йому спричинено моральну шкоду у розмірі 5000 грн. Також відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" в позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується". Однак, не в позовній заяві, не в судовому засіданні [PERSON] також не надав ніяких об"єктивних доказів, якими б підтвердив спричинення йому моральної шкоди саме в розмірі 5000 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] не надано в судовому засіданні доказів спричинення йому діями відповідача моральної шкоди і тому його позовні вимоги задоволенню не підлягають. Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п/п 2 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16 січня 2014 року № 719-V11 мінімальна заробітна плата станом на 01 січня 2014 року складала 1 218 грн. Відповідно до п.35 Постанови №10 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» «Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення ст. 88 ЦПК України та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог…» Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення грошових коштів за строковим банківським депозитним вкладом, відшкодування моральної шкоди ,а тому з Публічного акціонерного товариства « Акціонерно-Комерційний Банк «Капітал» не підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним при зверненні до суду судовий збір в сумі 1563,60 грн. ( а.с.1). На підставі викладеного та

Outcome: dismissed