Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

ПАТ "Універсал Банк", що є правонаступником ВАТ "Універсал Банк", звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між ВАТ "Універсал Банк" та [PERSON] 06 серпня 2008 року був укладений кредитний договір №066-2008-2577 та додатки й додаткові угоди до нього, що складають його невідємну частину, за умовами якого [PERSON] отримав кредит в сумі 78 000 доларів 00 центів США, зі сплатою 16,95% річних, а за користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 50,85% річних, з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів - 01 серпня 2028 року, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів. В якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ВАТ "Універсал Банк" та [PERSON] 06 серпня 2008 року укладено договір поруки №066-2008-2577-Р, за умовами якого [PERSON] зобов`язувалась солідарно на добровільних засадах відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором, а саме: повернути кредит, сплатити проценти за його користування та штрафні санкції в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі. Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, проте відповідач не належним чином виконує умови договору, й станом на 29 липня 2015 року загальна заборгованість відповідача перед банком становить 7522 долари 53 центи США. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представники відповідача посилались на обставини, викладені в поданих суду письмових запереченнях. Вказували, що обставини видачі кредиту не підтверджені допустимими доказами. Наданий позивачем розрахунок є невірним та не відповідає умовам договору. В тому числі представники відповідача вказують, що майно, яке було предметом іпотеки реалізовано за згодою позивача та кошти від його реалізації були спрямовані на погашення кредиту. Представниками відповідача оскаржувалась ухвала про відкриття провадження, заявлялись клопотання про витребування доказів, які задовольнялись судом. В судовому засіданні від 27.02.2018 було оглянуто оригінал заяви про видачу готівки та платіжне доручення, за клопотанням представників відповідачів. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов, з викладених в ньому підставах. Представники відповідача в судове засідання не зявились. Про розгляд справи повідомлені в установленому законом порядку. Заяв з приводу участі у розгляді справи не надійшло. До суду надані письмові заперечення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст.3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що строни перебувають у договірних зобов`язальних правовідносинах. Так, між ВАТ "Універсал Банк" та [PERSON] 06 серпня 2008 року був укладений кредитний договір №066-2008-2577 та додатки й додаткові угоди до нього, що складають його невідємну частину, за умовами якого [PERSON] отримав кредит в сумі 78 000 доларів 00 центів США, зі сплатою 16,95% річних, а за користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 50,85% річних, з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів - 01 серпня 2028 року, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів. В якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ВАТ "Універсал Банк" та [PERSON] 06 серпня 2008 року укладено договір поруки №066-2008-2577-Р, за умовами якого [PERSON] зобов`язувалась солідарно на добровільних засадах відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором, а саме: повернути кредит, сплатити проценти за його користування та штрафні санкції в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі. Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов`язаний був надати відповідачу кредит на умовах, передбачених кредитним договором. Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, що підтверджується розгорнутим розрахунком заборгованості, випискою по особовому рахунку позичальника, проте відповідач не належним чином виконує умови договору, який як позичальник зобов`язувався своєчасно сплачувати проценти на користування кредитом, дотримуватися графіку повернення кредитних коштів, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші зобов`язання згідно кредитного договору, й погасити всю суму кредиту у визначений договором строк. Відповідач відповідно до умов кредитного договору засвідчив, що всі умови кредитного договору йому зрозумілі й він вважає їх справедливими по відношенню до себе та підтвердив свою здатність їх виконувати. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Як встановлено в ході судового розгляду справи відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, передбачені кредитним договором, тобто не сплачує відсотки за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту, не погашає всю суму кредиту згідно вимогами кредитного договору. Позивачем на виконання умов кредитного договору надсилалися боржнику рекомендовані листи з повідомленням про вручення щодо існуючої заборгованості й необхідністю погасити вказаний борг, проте дані повідомлення відповідачем залишено без уваги та виконання, сума боргу залишилась незмінною. Судом також встановлено, що відповідач належним чином ознайомлений зі змістом кредитного договору, що засвідчується його особистим підписом; його умови ним не спростовуються. За клопотанням представників відповідача судом оглянуто в судовому засіданні оригінал заяви про видачу готівки та платіжне доручення, що свідчить про видачу кредиту Відповідачу та спростовує твердження представників відповідачів про відсутність підтвердження видачі кредиту. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Частино першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (частина 1 статті 1048 ЦК України). Відповідач порушив свої зобов`язання щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. У разі порушення відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, відповідно до ч.2 ст. 1050, ч.2 ст. 1054 ЦК України, позивач має право достроково стягнути заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії, вимагати виконання інших зобов`язань за кредитним договором відповідно до ст. 1048 ЦК України. Станом на 29 липня 2015 року загальна заборгованість відповідача перед банком становить 7522 долари 53 центи США, яка складається з наступних складових: простроченої заборгованості по кредиту - 68 доларів 27 центів США, дострокового стягнення кредиту у сумі 6805 доларів 87 центів США, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 638 доларів 58 центів США, підвищені відсотки - 9 доларів 81 цент США. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Суд вважає важливими обставини викладені в запереченнях представників відповідача про відсутність заборгованості, втім не може їх врахувати, оскільки розмір заборгованості підтверджується належними доказами, які суд визнає достатніми. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 1662 грн. 14 коп., який підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 6, 526, 527, 530, 627, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, з урахуванням Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»,

Outcome: approved