Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про звернення стягнення. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що 17.09.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», який у подальшому змінив назву на ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту №1121712000, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 100000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 17.09.2014 року та з оплатою 11,50% річних за користування кредитом. В забезпечення виконання зобов'язань за Договором про надання споживчого кредиту№11217127000 від 17.09.2007 року між АІКБ «УкрСиббанк», яке змінило своє найменування на ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON], 17.09.2007 року було укладено Договір іпотеки №11217127000/1, предметом якого є домоволодіння -А-1 житловий будинок; загальна площа:111,5 кв.м., житлова площа-54,5 кв.м., у житловому будинку Б-1 кв.2: загальна площа:73,3 кв.м., житлова площа 48,6 кв.м., літні кухні, навіс, сарай, гараж, погріб, убиральня, що належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 07.09.2007 року Виконавчим комітетом Ленінської районної у місті ради м. Дніпропетровська. Позивач свої зобов'язання виконав, кредит надав, але відповідач [PERSON] належним чином свої зобов'язання не виконала, допустивши прострочення повернення кредиту, внаслідок чого за нею станом на 09.08.2013 року утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 128728,69 доларів США, що в еквіваленті складає 1028928,42 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 87634,69 доларів США, що в еквіваленті складає 700464,08 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 41094,0 доларів США, що в еквіваленті складає 328464,08 грн. На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ «УкрСиббанк» змінило назву на ПАТ «УкрСиббанк». 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. Оскільки, відповідач добровільно здійснювати погашення заборгованості не бажає, позивач змушений був звернутися до суду і просить в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №11217127000 від 17.09.2007 року в розмірі 128728,69 доларів США, що за курсом НБУ складає 1028928,42 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності [PERSON]: домоволодіння, що складається: частина домоволодіння А-1 житловий будинок, загальна площа -111,5 кв.м., житлова площа-54,5 кв.м., у житловому будинку Б-1 кв.2, загальна площа -73,3 кв.м., житлова площа - 48,6 кв.м., літні кухні, навіс, сарай, гараж, погріб, убиральня, встановивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах з визначенням початкової ціни на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В судове засідання представник позивача за довіреністю, не з'явився, про день місце та час проведення судового засідання сповіщений належним чином. Письмово просив справу розглядати за його відсутності. В судове засідання відповідач [PERSON]., не з'явилася, про день місце та час проведення судового засідання сповіщений належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що 17.09.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», який у подальшому змінив назву на ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту №1121712000, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 100000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 17.09.2014 року та з оплатою 11,50% річних за користування кредитом./а.с.6-16/ З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором відповідач [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме домоволодіння 87/100 частини, реєстраційний номер 9622368, опис: 87/100 частини домоволодіння - А-1 житловий будинок, житлова площа 54,5 кв.м., загальна площа 111,5 кв.м., у житловому будинку Б-1, кВ.2, житлова площа 48,6 кв.м., загальна площа 73,3 кв.м, літні кухні, Л,К, навіс літ.И, сарай - літ.Х, гараж літ.Ж, погріб літ.В, убиральня літ.З, споруди №2,3,5,7-12,ІІІ, у загальному користуванні: споруди №6,13,15,І,ІІ. Площа земельної ділянки - 1185,0 кв.м., по фактичному користуванню, крім того самовільно зайнятої землі площею - 183,0 кв.м. , яке розташоване за адресою:[ADDRESS], що підтверджується Договором іпотеки №11217127000/1 від17.09.2007 року./ а.с.18-22/ За домовленістю сторін та відповідно до п.1.1 договору іпотеки вартість предмету іпотеки складає 843350,00грн. Згідно п.1.5 договору іпотеки предмет іпотеки є власністю іпотекодавця на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 07.09.2007 року Виконавчим комітетом Ленінської районної у місті ради Дніпропетровської області м. Дніпропетровська, на підставі рішення виконавчого комітету Ленінської районної у місті ради №748 від 15.06.2007 року, рішення виконавчого комітету Ленінської районної у місті ради від 26.06.2007 року за номером №816, договору про встановлення ідеальних часток домоволодіння, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 30.08.2007 року за номером реєстру 9454. З розрахунку заборгованості станом на 09.08.2013р. вбачається, що через неналежне виконання умов кредитного договору з боку відповідача [PERSON], у останньої утворилась заборгованість в загальній сумі 128728,69 доларів США, що в еквіваленті складає 1028928,42 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 87634,69 доларів США, що в еквіваленті складає 700464,08 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 41094,0 доларів США, що в еквіваленті складає 328464,08 грн./а.с.30-37/. 30.10.2013 року вих.№9125682 позивачем направлено відповідачу [PERSON] повідомлення про порушення основного зобов'язання, що підтверджується реєстром відправок від 05.11.2013р. /а.с.40,41-42/ На запит суду, Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції було надано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №32757347, згідно якої вбачається, що за [PERSON] зареєстровано право власності на 87/100 частин домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS]., а також квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS]./а.с.133-135/ Статтею 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. У відповідності до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок переданий ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). В силу вказаних норм 8.12.2011р. ПАТ «Укрсиббанк» відступило свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, у тому числі за вищевказаним кредитним договором, ПАТ «Дельта Банк», що підтверджується випискою з договору купівлі-продажу вимоги за кредитами від 8.12.2011р. та актом прийому-передачі документації /а.с.45-48,44/ Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не всі встановлено договором або законом. За загальними положеннями ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Відповідно до ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. В силу ст.585 ЦК України право застави виникає з моменту укладання договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту його нотаріального посвідчення. У ст.7 Закону України "Про іпотеку" вказано, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 36 Закону України "Про іпотеку", сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону. За змістом ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог вказаної норми закону, позивачем було направлено повідомлення про порушення основного зобов'язання, однак відповідач залишив його поза увагою /а.с.39/ Відповідно до ст.1 Закону України « Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та\\або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов»язань громадянина України ( позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника \\майнового поручителя або є об»єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого майна ( об»єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Таким чином зазначеним Законом введено мораторій на примусове відчуження житлових приміщень, які є предметом іпотеки та забезпечують виконання зобов»язань позичальниками за валютними кредитами. При цьому мораторій на примусове відчуження житлових приміщень, які є предметом іпотеки та забезпечують виконання зобов»язань позичальниками за валютними кредитами, не може бути підставою для відмови в позові про звернення стягнення на предмет іпотеки, а поширюється лише на виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме, його примусову реалізацію з прилюдних торгів в ході виконавчого провадження. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають частковому задоволенню, оскільки відповідачка належним чином не виконує умови вказаного вище Кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, а мораторій являє собою лише відстрочення виконання зобов»язань на певний термін або до закінчення будь-яких певних подій. Відповідно до ст. 4 Закону України « Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. За таких обставин, враховуючи зазначені вимоги Закону України « Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» суд вважає за необхідне виконання даного рішення зупинити до припинення дії вказаного Закону. На підставі викладеного,

Outcome: partial