Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

Позивач приватне акціонерне товариство «Страхова компанія» «АХА Страхування» звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON], третя особа - Товариство з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» про відшкодування збитків в розмірі 12157,37 грн. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 19.09.2012 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування" (далі - ПАТ «СК «АХА Страхування» та Відкритим акціонерним товариством "Завод ім. Фрунзе" (далі - ВАТ «Завод ім. Фрунзе») укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №1248а/12х, відповідно до якого здійснено добровільне страхування транспортного засобу FORD FUSION, реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до умов вищевказаного договору страхування, позивач взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 31.07.2013 року о 10:30 год. на перехресті пр. Московського та вулиці 17-го партз'їзду в місті Харкові відбулась дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої були [PERSON] (транспортний засіб FORD FUSION, реєстраційний номер [NUMBER]) та [PERSON] (транспортний засіб ВАЗ 21093, реєстраційний номер [NUMBER]). Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення [PERSON] правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24.10.2014 року у справі № 644/7554/13-п (провадження № 3/644/2123/13), якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 340,00 грн. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди застрахованому автомобілю FORD FUSION, реєстраційний номер [NUMBER] було завдано механічні пошкодження з матеріальними збитками на суму, згідно рахунку фактури № ЗиФ-0203888 від 07.08.2013 року у розмірі 27555,18 грн. ПАТ «СК «АХА Страхування» виконуючи взяті на себе зобов'язання сплатило на користь ВАТ «Завод ім. Фрунзе» страхове відшкодування в розмірі 27087,04 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 50860 від 12.08.2013 року. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] як водія автомобіля ВАЗ 21093, реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована в ТДВ «Міжнароджна страхова компанія» відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/5200369. ТДВ «Міжнароднастрахова компанія» відшкодувало АТ «СК «АХА Страхування» частину завданих [PERSON] збитків у розмірі 14929,67 грн. та різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала 12157,37 грн. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 12157,37 грн. в якості відшкодування збитків в порядку регресу. Представник позивача допитаний у судовому засіданні дистанційно шляхом проведення судового засідання в режимі відео конференції з Шевченківським районним судом м. Києва, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Також, представником позивача до матеріалів справи надано заяву про визнання причини пропущеного строку звернення до суду поважною та його поновлення, згідно якої ПАТ СК «АХА Страхування» вказує, що 28.08.2015 року ним було подано позов до ТДВ «МСК» в межах позовної давності, у зв'язку із чим перебіг позовної давності був перерваний та почав свій перебіг заново з 21.06.2016 року, тобто з дати винесення Харківським апеляційним господарським судом постанови по справі № 922/4955/16, згідно якої позовні вимоги ПАТ «СК «АХА Страхування» до ТДВ «МСК» було задоволено частково. Враховуючи викладене, позивач вважає, що строк звернення з позовом до [PERSON] було пропущено з поважних підстав та просить суд його поновити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. В матеріалах справи містяться письмові заперечення відповідача проти позову, в яких він вказує, що постановою Харківського апеляційного господарського суду від 21.06.2016 року, яка набрала законної сили, встановлено, що збитки завдані позивачу внаслідок ДТП, яка сталася 31.07.2013 року складають 7964,83 грн., вказана сума була добровільно сплачена ТДВ «Міжнародна страхова компанія» на користь позивача. Посилання позивача на докази, які обґрунтовують інший розмір збитків завданих ДТП не можуть бути використані в суді, оскільки сума 7964,83 грн. встановлена судовим рішенням, яке набрало законної сили та доказування не підлягає. Також, позивач просить суд закрити провадження у справі, у зв'язку із тим, що є рішення суду між тими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Крім того, відповідач просив суд закрити провадження у справі, у зв'язку із спливом строку позовної давності. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. В матеріалах справи міститься заява представника третьої особи за довіреністю [PERSON] про розгляд справи без участі представника третьої особи. Також, матеріали справи містять письмові пояснення представника третьої особи, з яких вбачається, що відповідно до полісу АС/5200369 від 25.06.2013 року ТДВ «МСК» здійснювало страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу ВАЗ 21093, ДНЗ [NUMBER]. Відповідно до постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24.10.2013 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні ДТП 31.07.2013 року на перехресті пр. Московський та вул. 17 Партз'їзду в м. Харкові, яка сталася за участю автомобілі [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] 12.05.2015 року відповідач одержав вимогу позивача щодо відшкодування збитку, спричиненого внаслідок ДТП. Під час з'ясування матеріалів страхової справи було встановлено, що обставини ДТП є суперечливими, та в ДТП вбачається наявність вини обох водіїв. Враховуючи обоюдну вину учасників ДТП та висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 1787 від 13.05.2014 року ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, позивачу було сплачено страхове відшкодування у розмірі 6964,84 грн. Позивач не погодився з вказаною сумою та звернувся з позовом до господарського суду Харківської області. Відповідно до постанови Харківського апеляційного господарського суду від 21.06.2016 року по справі № 922/4988/15, яка набрала законної сили, з ТДВ «МСК» було стягнуто додатково на користь ПАТ «СК «Аха Страхування» 7964,83 грн. Крім того, представник третьої особи вказує, що при проведенні експертного автотоварознавчого дослідження № 1787 від 13.05.2014 року ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса було визначено, що автомобіль [NUMBER], має пошкодження, що не відносяться до ДТП 31.07.2013 року, а отже має бути розрахований коефіцієнт зносу. Відповідно до вищевказаного висновку № 1787 від 13.05.2014 року вартість ремонту з урахуванням зносу автомобіля [NUMBER], склала 15929,67 грн., які за вирахуванням франшизи у розмірі 1000,00 грн. у розмірі 14929,67 грн. вже були відшкодовані ТДВ «МСК» позивачу. Отже, виходячи з того, що повивачу вже було відшкодовано вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу з боку ТДВ «МСК», документи, надані позивачем в обґрунтування розміру збитків не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не містять розрахунку коефіцієнту зносу який має бути заснований по даному транспортному засобу виходячи з положень Методики, третя особа вважає позов не обґрунтованим та недоведеним. Крім того, представник позивача надав до суду заяву про застосування строку позовної давності, в якій вказав, що у спірні правовідносини є суброгацією, а не регресними зобов'язаннями, так як нового зобов'язання не виникло - право вимоги страхувальника за договором майнового страхування ВАТ «Завод ім. Фрунзе» до винної особи у заподіянні збитків (відповідач) перейшло до позивача, що виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування. Нового зобов'язання не виникли, відбулася лише заміна кредитора у зобов'язанні, у зв'язку із чим строк позовної давності почав свій сплив з моменту ДТП - 31.07.2013 року. Позовну заяву датовано - 21.04.2017 року, судом одержано 28.04.2017 року, тобто позивач звернувся до суду за захистом свого права з порушенням загального строку позовної давності, що є підставою для відмови у спорі. Крім того, матеріали справи містять відзив на заперечення представника позивача за довіреністю [PERSON], в яких він вказує, що посилання відповідача на те, що Харківський апеляційний господарський суд в постанові № 922/4955/15 від 21.06.2016 року встановив суму завданих відповідачем збитків у розмірі 7964,83 грн. і вони вже сплачені його страховою компаніє, відповідно до полісу № АС/5200369, не відповідають дійсності, оскільки у вказаній постанові суд чітко вказав, на сплачену позивачем суму страхового відшкодування у розмірі 27087,04 грн. До позивача у спірних правовідносинах відповідно до вимог чинного законодавства перейшло те право на відшкодування збитків, яке мав сам потерпілий до особи, відповідальної за збитки чи страховика в якого була забезпечена цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП, а сума сплаченого страхового відшкодування за договором добровільного майнового страхування визначає межі такого відшкодування. Загальна сума страхового відшкодування, що була отримана позивачем від ТОВ «МСК» за полісом №АС/5200369 склала 14929,67 грн. При цьому обмеження законом обсягу відповідальності страховика цивільно-правової відповідальності не порушує право на відшкодування фактичних витрат особи, яка здійснила страхове відшкодування відповідно до договору добровільного страхування майна, адже це право може бути реалізоване шляхом подання позову до винної особи, тобто не до страховика заподіювача, а до самого заподіювача - особи винної у ДТП, про відшкодування здійснених на відновлення пошкодженого майна витрат в частині, яку у відповідності до спеціального законодавства страховик цивільно-правової відповідальності відшкодовувати не зобов'язаний. Враховуючи викладене, представник позивача вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки ПАТ «СК «АХА Страхування» просить суд стягнути з відповідача різницю між фактичними витратами особи, яка здійснила страхове відшкодування відповідно до договору добровільного страхування майна та розміром отриманого страхового відшкодування за договором обов'язкового страхування поліс № АС/5200369. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд вважає що даний позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Постановою Апеляційного суду Харківської області від 21.06.2016 року встановлено, що 19.09.2012 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування" (страховик) та Відкритим акціонерним товариством "Завод ім. Фрунзе" (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №1248а/12х, відповідно до якого здійснено добровільне страхування транспортного засобу FORD FUSION, реєстраційний номер [NUMBER]. Страхова сума на транспортний засіб визначена в розмірі 93627,50 грн, страховий тариф 3,76%. 31.07.2013 р. о 10:30 год. на перехресті проспекту Московського та вулиці 17-го партз'їзду в місті Харкові відбулась дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої були [PERSON] (транспортний засіб FORD FUSION, реєстраційний номер [NUMBER]) та [PERSON] (транспортний засіб ВАЗ 21093, реєстраційний номер [NUMBER]). Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення [PERSON] правил маневрування (п. п. 10.1, 10.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306), що підтверджується постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 24.10.2014 р. у справі №644/7554/13-п (провадження № 3/644/2123/13), якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 340,00грн. 09.08.2013 р. ПАТ «СК «АХА Страхування» здійснено розрахунок суми страхового відшкодування та складено страховий акт №1.001.13.10537/VESKO28508, відповідно до якого розмір страхового відшкодування складає 27087,04 грн. (з урахування франшизи за договором про добровільне страхування). 12.08.2013 року ПАТ «СК «АХА Страхування» сплатило на користь Відкритого акціонерного товариства "Завод ім. Фрунзе" суму страхового відшкодування в розмірі 27087,04 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 50860 від 12.08.2013 року. При цьому, відповідно до акту виконаних робіт № ЗиФ-600091 від 16.09.2013 року, загальна вартість виконаних робіт по відновленню автомобіля FORD FUSION, реєстраційний номер [NUMBER], склала 26745,63грн. Цивільно-правова відповідальність особи, винної у ДТП - [PERSON] застрахована - Товариством з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС за номером 5200369-100 з терміном дії до 26.06.2014 року. Згідно з вказаним полісу розмір франшизи складає 1000,00грн. Вказані обставини стали підставою для звернення ПАТ "СК "АХА Страхування" до ТДВ "МСК" з вимогою №4054/10537/УБК від 06.05.2015 про відшкодування 27087,04 грн. виплаченої потерпілій особі страхової суми. Втім, зазначена вимога задоволена ТДВ «МСК» частково, в сумі 6964,84 грн., у зв'язку із чим ПАТ «СК «АХА Страхування» звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом про стягнення регресу страхового відшкодування у розмірі 20122,20 грн. Рішенням Господарського суду Харківської області від 06.04.2016 року позовні вимоги ПАТ СК «АХА Страхування» задоволено частково та стягнуто з ТДВ «МСК» на користь ПАТ «СК «АХА Страхування» 19122,20 грн. та 1157,47 грн. судових витрат по сплаті судового збору. Переглядаючи вказане рішення Господарського суду Харківської області, Апеляційним господарським судом Харківської області встановлено, що відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого. Особою, відповідальною за завдану шкоду, може бути як безпосередній її заподіювач, так і страхова компанія, відповідальна за останнього. Саме наведеними нормами матеріального права регулюються правовідносини між сторонами у справі, яка розглядається: новий кредитор - ПАТ "СК "АХА Страхування", виплативши страхове відшкодування потерпілому ВАТ "Завод ім. Фрунзе" за договором добровільного страхування, отримав від останнього як від первісного кредитора право вимоги до ТДВ "МСК", яким застрахована відповідальність перед третіми особами винного у заподіянні шкоди водія [PERSON] Оскільки цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу, який вчинив дорожньо-транспортну пригоду, застрахована ТДВ "МСК" відповідно до поліса №АС5200369-100 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то особою, відповідальною за завдані в даному випадку збитки, відповідно положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів", у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності та нормами вказаного Закону, є ТДВ «МСК». Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 29 цього Закону визначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Згідно з п. 2.1 ст. 2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Дійсний зміст правовідносин, які виникли між ПАТ «СК «АХА Страхування» та ТДВ «МСК», регулюється не тільки приписами Закону України "Про страхування" та умовами договору № 1248а/12х добровільного страхування, пунктом 28.10 якого Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" та Відкрите акціонерне товариство "Завод ім. Фрунзе" узгодили не враховувати експлуатаційний знос при визначенні суми страхового відшкодування, а і загальними нормами цивільного законодавства та спеціальними нормами Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів", за змістом якого обсяг відповідальності страховика, що виник за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є обмеженим лімітом відповідальності, зазначеним в полісі, і розраховується з урахуванням зносу деталей, замінених у процесі відновлення транспортного засобу. При цьому, обмеження законом обсягу відповідальності страховика цивільно-правової відповідальності не порушує право на відшкодування фактичних витрат особи, яка здійснила страхове відшкодування відповідно до договору добровільного страхування майна, адже це право може бути реалізоване шляхом подання позову до винної особи (тобто не до страховика заподіювача, а до самого заподіювача-особи винної у ДТП) про відшкодування здійснених на відновлення пошкодженого майна витрат в частині, яку у відповідності до спеціального законодавства страховик цивільно-правової відповідальності відшкодовувати не зобов'язаний (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 04.06.2014 №6-49цс14 та від 02.12.2015 №6-691цс15). Стаття 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регулює не порядок оцінки збитків у відносинах з обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що відбуваються у правовідносинах між потерпілим і страховиком заподіювача до заміни кредитора по суброгації і який (порядок оцінки) не поширюється на страховика за договором добровільного майнового страхування (відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 03.12.2014 р. у справі № 910/17223/13), а визначає саме склад збитків, який відшкодовує страховик цивільно-правової відповідальності заподіювача ДТП потерпілому, тобто визначає ті витрати, на відшкодування яких має потерпілий від зазначеного страховика заподіювача, а оскільки, як зазначалось вище (в тому числі в постанові ВГСУ по цій справі), у відносинах суброгації відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування», страховик за договором майнового страхування, виплативши потерпілому від ДТП страхове відшкодування займає місце потерпілого у зобов'язанні з відшкодування шкоди, він має право на відшкодування лише тих витрат в межах здійсненого потерпілому страхового відшкодування, на відшкодування яких мав сам потерпілий від страховика заподіювача, тобто на відшкодування виключно тих витрат, що визначені на підставі статті 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Ті витрати від ДТП, які не передбачені статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", але увійшли в суму страхового відшкодування потерпілому за договором добровільного майнового страхування автомобіля можуть бути стягнуті на користь страховика за договором майнового страхування в порядку статті 994 Цивільного кодексу України лише із самої особи, винної в ДТП, а не з його страховика. У зв'язку із тим, що при винесенні рішення від 06.04.2016 року Господарським судом Харківської області порушено норми права та визначено неправильний розмір відшкодування, який повинно сплатити ТДВ «МСК», а саме у межах фактичних витрат на сплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування автомобіля в сумі 19122,20 грн. (включає вартість відновлювального ремонту без врахування зносу автомобіля), Апеляційним судом Харківської області вказане рішення змінено та стягнуто з ТДВ «МСК» на користь ПАТ «СК «АХА Страхування» страхове відшкодування відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових у розмірі 7964,83 грн. (15929,67 грн. відновлювальний ремонт з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових - 6964,84 грн. добровільно сплачених ТДВ «МСК» - 1000,00 грн. франшиза). При цьому у вказаній постанові зазначено, що обмеження законом обсягу відповідальності страховика цивільно-правової відповідальності не порушує право на відшкодування фактичних витрат особи, яка здійснила страхове відшкодування відповідно до договору добровільного страхування майна, адже це право може бути реалізоване шляхом подання позову до винної особи (тобто не до страховика заподіювача, а до самого заподіювача-особи винної у ДТП) про відшкодування здійснених на відновлення пошкодженого майна витрат в частині, яку у відповідності до спеціального законодавства страховик цивільно-правової відповідальності відшкодовувати не зобов'язаний. Постанова Апеляційного господарського суду Харківської області від 21.06.2016 року набрала законної сили 01.07.2016 року. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Такі обставини мають преюдиційне значення при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб'єктивними і об'єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов'язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Враховуючи викладене, позивач ПАТ «СК «АХА Страхування» звернувся до суду з позовом до заподіювача - особи винної у ДТП [PERSON] з позовом про відшкодування здійснених на відновлення пошкодженого майна витрат в частині, яку у відповідності до спеціального законодавства страховик цивільно-правової відповідальності відшкодовувати не зобов'язаний у розмірі 12157,37 грн. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В ході судового розгляду судом встановлено, що ПАТ «СК «АХА Страхування» після отримання повідомлення про страховий випадок, який стався, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю водія [PERSON] (транспортний засіб FORD FUSION, реєстраційний номер [NUMBER]) та [PERSON] (транспортний засіб ВАЗ 21093, реєстраційний номер [NUMBER]) направило експерта для проведення огляду пошкодженого транспортного засобу FORD FUSION, реєстраційний номер [NUMBER], за результатами огляду складено відповідний Акт огляду транспортного засобу від 02.08.2013 року /а.с. 38/. Згідно з Рахунком № ЗиФ - 0203888 від 07.08.2013 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу FORD FUSION, реєстраційний номер [NUMBER] склала 27555,18 грн. /а.с. 40/. 09.08.2013 року ПАТ «СК «АХА Страхування» складено страховий акт № 1.001.13.10537.VESKO28508 /а.с. 48-50/. Також, з матеріалів справи встановлено, що ПАТ СК «АХА Страхування» виплачено відшкодування в розмірі 27087,04 грн. на користь ВАТ «Завод ім. Фрунзе» як власника транспортного засобу FORD FUSION, реєстраційний номер [NUMBER] на підставі страхового акту, що підтверджується платіжним дорученням № 50860 від 12.08.2013 року /а.с. 51/. Судом встановлено, що ТДВ «МСК» в якому була застрахована цивільно-правова відповідальність особи винної у ДТП [PERSON] було відшкодовано ПАТ «СК «АХА Старування» частину завданих [PERSON] збитків в загальному розмірі 14929,67 грн. Різниця між виплаченим страховим відшкодуванням та сумою відновлювального ремонту, встановленою вищевказаним страховим актом складає 12157,37 грн. За загальним правилом згідно зі ст.1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В той же час норми Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежує розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність (п.22.1 ст.22 межами ліміту відповідальності; ст.29 вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу (у випадку його наявності), розрахованого у порядку, встановленому законодавством; відповідно до пункту 32.7 ст.32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з п. 12.1 ст. 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту). Враховуючи викладене, різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу (який відшкодовує страховик згідно з Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») на підставі статті 1194 Цивільного кодексу України відшкодовує безпосередньо особа, яка завдала збитків. Отже, страховик відповідальності винної у ДТП особи, на підставі спеціальної норми ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу, як вказано вище, на підставі ст. 1194 Цивільного кодексу України має відшкодовувати безпосередньо особа, яка завдала збитків. Даний висновок підтверджується правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 02.12.2015р. у справі №6-691цс12. Разом з тим зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його користь або на користь третьої особи страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Оскільки страхове відшкодування, яке стягнуто зі страховика не покриває заподіяну майнову шкоду позивачу, то у відповідності з вимогами закону, решта суми підлягає відшкодуванню винною особою, а саме з [PERSON] підлягає стягненню майнова шкода в сумі 12157,37 грн. Стосовно заяви представника позивача про визнання причини пропущеного строку звернення до суду поважною та його поновлення, а також заяв відповідача та представника третьої особи про застосування строку позовної давності, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Враховуючи, що 28.08.2015 року позивачем подано позов до ТДВ «МСК» в межах позовної давності, у зв'язку із чим перебіг позовної давності був перерваний та почав свій перебіг заново з 21.06.2016 року, тобто з дати винесення Харківським апеляційним господарським судом постанови по справі № 922/4955/16, якою позовні вимоги ПАТ «СК «АХА Страхування» до ТДВ «МСК» задоволено частково. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовна заява ПАТ «СК «АХА Страхування» подана в межах позовної давності. - Відповідно до ч. 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в загальній сумі 1600,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved