Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

У червні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання права на отримання у власність земельної ділянки та державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно,посилаючись на те, що [INFO] року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 0,8598 га. кадастровий номер [NUMBER] для ведення особистого селянського господарства на території Потіцької сільської ради Миронівського району Київської області. Будучи спадкоємцем за заповітом вона в установлені законом строки звернулася до приватного нотаріуса Миронівського районного нотаріального округу Шепітко В.В. із заявою про прийняття спадщини. Проте, належним чином оформити спадщину та отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно не має змоги, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкову земельну ділянку на ім"я спадкодавця. У зв»язку з цим вона змушена звернутися до суду. У судове засідання позивач та її представник не з»явилися, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представники відповідачів у судове засідання не з»явилися, до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов ними визнається. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів та відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши наявні у справі письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Статтями 1270 ч. 1 та 1272 ч. 1 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Так, відповідно до вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом установлено, що [INFO] року в селі Кип»ячка Миронівського району Київської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.7). Після її смерті відкрилась спадщина, у тому числі у вигляді земельної ділянки площею 0,8598 га. кадастровий номер [NUMBER] для ведення особистого селянського господарства на території Потіцької сільської ради Миронівського району Київської області. Єдиним спадкоємцем за заповітом є дочка померлої, позивач у справі, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Будучи спадкоємцем за заповітом, позивач в установлений законом строк звернувся до приватного нотаріуса Миронівського районного нотаріального округу Шепітко В.В. із заявою про прийняття спадщини. Проте належним чином оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку не має змоги, оскільки відсутні документи, що підтверджують право власності на вказану земельну ділянку на ім"я [PERSON] Відповідно до ст.1268 ЦК України позивач є спадкоємцем за заповітом та вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки відповідно до ст.1269 ЦК України у строки, визначені ст.1270 ЦК України подала заяву до приватного нотаріуса Миронівського районного нотаріального округу Шепітко В.В. про прийняття спадщини після померлої матері [PERSON], що підтверджується спадковою справою. За ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід'ємною частиною правовстановлюючого документа. Згідно зі ст. 68 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусом України», видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться нотаріусами після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В разі відсутності таких документів нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв?язку з чим особа, яка претендує на зазначене майно повинна встановлювати право власності в судовому порядку. Як убачається з матеріалів справи, на підставі розпорядження Миронівської РДА від 27 січня 2007 року [PERSON] передана у власність земельна ділянка площею 0,8598 га. на території Потіцької сільської ради Миронівського району Київської області, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER] та був виготовлений державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], але не було здійснено його державну реєстрацію, а тому не виникло право власності на земельну ділянку відповідно до положень ст.125 ЗК України. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. Згідно п.9 п. 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно є: державний акт на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою. Відповідно до Законів України "Про державний земельний кадастр" та "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», передбачено, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття. На підставі ст.ст.1216-1218, 1221, 1225, 1268, 1270, 1272, 1297 ЦК України,

Outcome: approved