Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

25.09.2020 року до суду звернулася служба у справах дітей Балтської райдержадміністрації Одеської області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 16.10.2020 року провадження по даній цивільній справі відкрите, постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Відзив на позов відповідачка не подала. Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 23.11.2020 року закрите підготовче провадження в цивільній справі за позовом служба у справах дітей Балтської райдержадміністрації Одеської області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та призначено справу до судового розгляду. На обґрунтування вимог позивач зазначив, що з 2016 року у службі у справах дітей Балтської райдержадміністрації на обліку перебуває малолітній [PERSON] , [INFO] , як такий, що знаходиться у складних життєвих обставинах. [PERSON] є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] від 13.10.2009 року. З 2016 року за заявою відповідачки її син [PERSON] , [INFO] , виховується у закладах інституційного догляду, спочатку у КЗ «Балтська загальноосвітня школа-інтернат № 2», з 2018 року у КЗ «Балтська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1». До 2019 року [PERSON] періодично навідувала сина, цікавилась його життям та здоров`ям, іноді на канікулярні дні забирала додому. З вересня 2019 року відповідачка самоусунулася від виховання дитини, не цікавиться ним, не спілкується та в закладі не навідує його, а також не надає кошти на його утримання. На період канікул, вихідних та святкових днів [PERSON] знаходився у КЗ «Балтська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1». Одягом, канцелярськими приладами, харчуванням та медичним доглядом [PERSON] забезпечував заклад. Крім того, [PERSON] не працює, схильна до зловживання алкогольними напоями, будинок, в якому вона проживає, перебуває у непридатному стані для проживання у ньому, побутова техніка відсутня, продукти харчування відсутні, електропостачання відключено за борги, в будинку антисанітарія. Представник служби у справах дітей Балтської райдержадміністрації Одеської області в судовому засіданні позов підтримала, просила суд позовні вимоги задовольнити. [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково, просила суд не позбавляти її батьківських прав та пояснила, що вона перестала вживати алкогольні напої, спілкується з сином та приїжджає навідати його у КЗ «Балтська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1», але її не пускають у зв`язку з запровадженням карантинних обмежень, матеріально його забезпечує, купує одяг, також повідомила, що вона в змозі забезпечити належні умови для проживання, виховання та навчання дитини, хоче забрати сина [PERSON] додому, щоб він проживав разом з нею та її співмешканцем. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд встановив наступне. [INFO] народився [PERSON] , про що 13.10.2009 року складено відповідний актовий запис № 06, батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що вбачається із копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого Обжильською сільською радою Балтського району Одеської області 13.10.2009 року. Відомості про батька записані за заявою матері згідно з ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до клопотання директора КЗ «Балтська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1» - Безкоровайної Л.А. № 471 від 05.08.2020 року, [PERSON] , [INFO] , з 30.10.2018 року згідно направлення Департаменту освіти і науки Одеської ОДА № 331 від 30.10.2018 року та заяви матері, [PERSON] , навчається та виховується в КЗ «Балтська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1 І-ІІ ступенів». Згідно довідки про місце навчання № 472 від 06.08.2020 року, [PERSON] , [INFO] , є учнем 6-А класу КЗ «Балтська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат № 1 І-ІІ ступенів», знаходиться на утриманні держави як дитина, яка потребує корекції розвитку, і не перебуває на повному державному забезпеченні. З довідки-характеристики № 19-56/163 від 05.08.2020 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , з 15.09.2000 року по теперішній час постійно проживає на території с. Березівка Балтського району Одеської області, на даний час не працює, схильна до вживання алкогольних напоїв, має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , вихованням якого не займається. Згідно актів про невідвідування дитини від 28.10.2019 року, 23.12.2019 року, 16.03.2020 року, 01.06.2020 року, вихованцем [PERSON] , [INFO] , мати та родичі не цікавилися, не відвідували дитину, не приймали участі у вихованні та не підтримували матеріально. Відповідно до актів обстеження умов проживання від 09.08.2018 року, 19.10.2019 року, 04.08.2020 року, 20.08.2020 року, вбачається, що було проведено обстеження умов проживання [PERSON] , в результаті чого зафіксовано, що умови проживання незадовільні, будинок потребує поточного ремонту, присадибна ділянка не обробляється, в будинку антисанітарія, запасу продуктів харчування немає, умови для проживання дитини відсутні. [PERSON] зловживає алкогольними напоями, не працює, до виховання дитини ставиться безвідповідально. Рішенням №7 комісії з питань захисту прав дитини Балтської райдержадміністрації від 28.08.2020 року ухвалено прийняти позитивне рішення щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно висновку органу опіки та піклування Балтської районної державної адміністрації Одеської області Калтахчан Т.Є. доцільно позбавити батьківських прав у відношенні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 81 ЦПК України, - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частина 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства"). Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Стаття 166 СК України передбачає, що позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами) "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. За вказаних обставин, а також приймаючи до уваги висловлене відповідачем [PERSON] бажання забрати сина додому, змінити своє ставлення до його виховання у бік їх покращення та врахувавши, що позбавлення батьківських прав допускається лише коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для застосування до відповідачки крайнього заходу впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, що є способом захисту прав та інтересів дитини, якою є позбавлення батьківських прав.

Outcome: dismissed