Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

09.09.2015 року представник [PERSON] «Юг» звернувся до суду з вказаним позовом, по-силаючись на те, що під час праці в [PERSON] «Юг» відповідачі [PERSON] та [PERSON] допустили порушення, внаслідок яких з підприємства рішенням Господарського суду Херсонської області за позовом ПФУ України в м. Каховка та Каховському районі було стяг-нуто шкоду в сумі 16\~585,32 грн та судовий збір 1\~872 грн. Вважаючи вищенаведені суми ма-теріальною шкодою, заподіяною підприємству. Представник позивача просив стягнути в по-рядку регресу з [PERSON] та [PERSON], солідарно, матеріальну шкоду на загальну суму 20\~453 грн 55 коп . В судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволенні позову. Про-сила стягнути, в порядку регресу, з [PERSON] та [PERSON], солідарно, на користь [PERSON] «Юг» матеріальну шкоду на загальну суму 20\~453 грн 55 коп.. Відповідач [PERSON] позов не визнала та пояснила, що вона шкоди підприєм-ству не спричиняла, її вини у стягненні з [PERSON] «Юг» санкцій за рішенням суду не має. Про-сила відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову через необгрунтованість позовних вимог. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідачів [PERSON] та [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав. \~\~Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] знаходилися в трудових відносинах з позивачем [PERSON] «Юг». \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Як вбачається з матеріалів справи, Управлінням ПФУ в м. Каховка та Каховському районі в 2014 році було проведено перевірку [PERSON] "Юг" щодо достовірності записів у до-відці про заробіток для обчислення пенсії, виданої на [PERSON]. За результатами перевірки наявної документації ТОВ «Юг» Управлінням ПФУ в м. Каховка та Каховському районі було складено акт, та звернулося з позовом до Господарсь-кого суду Херсонської області, який задовольнив позов ПФУ та, внаслідок подання недосто-вірної документації, стягнув з ТОВ «Юг» матеріальну шкоду 16\~585 грн 32 коп та судовий збір 1\~872 грн (а.с.18-19). \~\~\~\~ Правові підстави та умови матеріальної відповідальності працівників за шкоду, за-подіяну підприємству, установі, організації, визначені главою IX КЗпП України. \~\~\~\~\~\~\~\~ Так, ч. 1 ч. 2 ст. 130 КЗпП України передбачено, що працівники несуть матеріальну від-повідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною части-ною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За загальним правилом за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при ви-конанні трудових обов'язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку (ч. 1 ст. 132 КЗпП України). Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначе-них у законодавстві (ч. 2 ст. 132 КЗпП України). \~\~\~\~ Ст. 134 КЗпП України визначено випадки, за яких працівники несуть матеріальну відпо-відальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організа-ції. Такий вид матеріальної відповідальності покладається на працівників у разі, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст. 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відпові-дальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для збері-гання або для інших цілей; майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за ра-зовою довіреністю або за іншими разовими документами; шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; шкоди завдано працівни-ком, який був у нетверезому стані; шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх ви-готовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших пред метів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; відпо-відно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шко-ду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків; шкоди завдано не при виконанні трудових обов'язків; службова особа, винна в незаконному звіль-ненні або переведенні працівника на іншу роботу; керівник підприємства, установи, органі-зації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Дер-жавний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством. \~\~ Відповідно до ст. 138 КЗпП України, для покладення на працівника матеріальної відпо-відальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбаченихст. 130 цього Кодексу. Відповідно до ч.3 ст. 136 КЗпП України, у випадках встановлених законом, покриття шко-ди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду. Відповідно до ч.1 ст. 137 КЗпП України, суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну об-становку, за якої шкоду було заподіяно. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до роз'яснень п. 3постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року N 14 "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної під-приємству, установі, організації їх працівниками": у відповідності зіст.130 Кодексу законів про працю України відшкодування шкоди провадиться незалежно від притягнення пра-цівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності за дії (без-діяльність), якими заподіяна шкода підприємству, установі, організації. За шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обов'язків, працівник несе відповідальність перед підприєм-ством (установою, організацією), з яким перебуває в трудових відносинах. \~\~\~\~\~\~ У п. 8 цієї ж постанови Пленуму роз'яснено, що, розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабез-печення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсування), переданих йому для збе-рігання або інших цілей (п.1 ст. 134 КЗпП України), суд зобов'язаний перевірити, чи нале-жить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі ст. 135 1 КЗпП України може бути укладено такий договір, та чи був він укладений. \~\~\~\~Судом встановлено, що між сторонами договір про повну матеріальну відповідальність не укладався.\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~ Зокрема, ст. 233 КЗпП України встановлено строки звернення до суду за вирішенням тру-дових спорів. Зокрема, за приписами ч. 3 ст. 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня вияв-лення заподіяної працівником шкоди. \~\~\~\~Днем виявлення шкоди вважається день, коли роботодавцю стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. У разі встановлення факту заподіяння шкоди за результа-тами інвентаризації матеріальних цінностей, ревізії або перевірки фінансово-господарської діяльності підприємства днем виявлення шкоди вважатиметься день підписання відповідного акта, висновку комісії або іншого документа, у якому зафіксовано результати перевірок, про-ведених відповідними уповноваженими органами чи посадовими особами. \~\~\~\~\~\~З позовної заяви вбачається, що управління ПФУ в м. Каховка та Каховському районі здійснило перевірку [PERSON] «Юг» 06.06.2014 року, і позивач дізнався про заподіяння йому відповідачами шкоди саме 06.06.2014 року. \~\~\~\~Позовні вимоги про стягнення збитків заявлено представником [PERSON] «Юг» до суду лише 09.09.2015 року, тобто поза межами строку, встановленого ч. 3 ст. 233 КЗпП України. \~\~ За приписами ст. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установ-лених ст. 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд мо-же поновити ці строки. \~\~ Підстав для поновлення строку для звернення до суду з позовом, суд не вбачає, оскільки позивачем така заява не заявлялася, окрім того, позивач [PERSON] «Юг» дізналося про запо-діяння шкоди відповідачами ще 06.06.2014 року, однак, не вжило жодних заходів для від-шкодування шкоди, спричиненої позивачу винними діями відповідачів, чи для оскарження результатів перевірки, якщо позивач не згоден з висновками управління ПФУ в м. Каховці та Каховському районі. \~\~\~\~ Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність відмовити позивачу - приват-ному акціонерному товариству «Юг» м. Каховка в задоволенні позову до [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди у зв'язку з пропуском позивачем без поважних причин строку для звернення до суду з позовом, вста-новленого ст. 233 КЗпП України. \~\~\~\~ За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі об-ставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з ураху-ванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є спра-ведливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захи-сту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов ви-сновку, що позов задоволенню не підлягає. \~\~\~\~З огляду на вищевикладене, відповідно до ст. ст.130, 132, 134, 233, 234 Кодексу законів про працю України, постанови Пленуму Верховного суду України від 29 грудня 1992 року №14 "Про судову практику у справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" та,

Outcome: dismissed