Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Заявник звернулася\~до суду\~із заявою\~про встановлення\~факту належності правовстановлюючого документу, мотивуючи свої\~вимоги тим,\~що вона у 2002 році отримала державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В даний час вона має намір укласти новий договір оренди земельної ділянки з СТОВ "Суворовське", однак укласти даний договір не має можливості через наявність розбіжностей у написанні її прізвища та по батькові у документах. Так у державному акті вона вказана як [PERSON], а у паспорті - [PERSON]. Зміни до правовстановлюючого документу - державного акту внести не можливо. Встановлення факту належності їй вищевказаного державного акту необхідне для укладення договору оренди земельної ділянки. В зв'язку з даними обставинами вона змушена звернутися до суду з даною заявою. Просить встановити факт належності їй державного акту на право приватної власності на землю, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданого 30.12.2001 на підставі рішення 17 сесії 3 скликання Суворовської сілької ради Тульчинського району Вінницької області від 29.12.2001, реєстраційний номер в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 216. Заявник та її представник у судове засідання заявник не зявилися. Представник заявника подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заяву про встановлення факту підтримує, просить її задовольнити. Заінтересована особа - представник Тульчинської міської ради у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення заяви про встановлення факту не заперечує. Відповідно до ст. ст. 223, 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, так як це не суперечить вимогам закону, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно копії паспорту серія АВ 932131, виданого Тульчинським РВ УМВС України у Вінницькій області 18.01.2011 (а.с. 4), заявник вказана як [PERSON]. Аналогічно її призвіще, ім'я, по батькові вказано в копії дублікату картки фізичної особи- платника податків ДПІ у Тульчинському районі від 24.01.2011 (а.с. 4). Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю, виданого Суворовською сільською Радою народних депутатів 30.12.2001 (а.с.5) вбачається, що [PERSON] на підставі рішення 17 сісії 3 скликання Суворовської сільської Ради народних депутатів від 29.12.2001 передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,32 гектарів в межах зідно з планом, розташована на території Суворовської сільської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Таким чином, обставини належності заявнику вищевказаного державного акту на право власності на землю, виданого на імя [PERSON] підтверджуються наявністю у заявника вищевказаного державного акту, а також однаковим імям заявника - "Ганна" та співзвучністю прізвища "Колесник" та "[PERSON] та по батькові "Яківна" та Яковлівна". Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення: заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши\~\~належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд\~\~дійшов висновку про обґрунтованість вимог\~[PERSON] в заявлених нею межах та\~\~про існування правових підстав для\~\~їх задоволення. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, сплачений заявником судовий збір підлягає зарахуванню в прибуток держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved