Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

14.04.2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та уточнивши позовні вимоги в ході розгляду справи (а.с. 125) просить стягнути солідарно заборгованість за договором про іпотечний кредит № CNGLGI [NUMBER] від 03.04.2008 та додатковою угодою до нього від 06.08.2008 № CNGLGI [NUMBER] станом на 31.03.2016 в розмірі 15898,46 доларів США та 60066,01 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що за кредитним договором № CNGLGI [NUMBER] від 03.04.2008 [PERSON] отримав кредит у розмірі 101 000,00 грн. на термін до 03.04.2018 і зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку визначеними договором. За заявою [PERSON] кредитний договір, переведено з валюти гривня в валюту долар США та договір про іпотечний кредит № CNGLGI [NUMBER] від 03.04.2008 додатковою угодою від 06.08.2008 року викладено в новій редакції. Розмір кредиту після проведення конвертації склав 21490,24 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 31.03.2016 заборгованість склала 15898 доларів США 46 центів та 60066 грн. 01 коп. з яких: 12886,81 доларів США заборгованість за кредитом, 2546 ,62 доларів США заборгованість за процентами за користування кредитом, 465,03 долари заборгованість по винагороді за користування кредитом, 37 118 грн. 74 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязання, 250 грн. штраф, 22697 грн. 27 коп. штраф (процентна складова). У зв'язку з наведеним позивач просить стягнути з [PERSON] та поручителів [PERSON], [PERSON] з якими укладено договори поруки від 03.04.2008 року, суму заборгованості по кредиту та судові витрати. Ухвалою від 17.03.2016 року прийнято зустрічний позов [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів та визнання договору частково недійсним в якому просить визнати недійсними пунктів 8.8, 8.9 та пункту 2.4 договору про іпотечний кредит № CNGLGI [NUMBER] від 03.04.2008 року укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] в частині визначення загальновідомої формули розрахунку місячного ануїтетного платежу і розміру ануїтетного платежу; визнати недійсними дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо підвищення відсоткової ставки за договором про іпотечний кредит № CNGLGI [NUMBER] від 03.04.2008 року за власним бажанням банку з 03.08.2008 року; визнати неукладеною Додаткову угоду до договору про іпотечний кредит № CNGLGI [NUMBER] від 03.04.2008 року, укладену 06 серпня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] Зустрічний позов відповідач мотивує наступним. Вважає незаконним внесення в умови договору про іпотечний кредит № CNGLGI [NUMBER] від 03.04.2008 п. 8.8., 8.9. які стосуються зміни відсоткової ставки за користування кредитом банком в односторонньому порядку, оскільки вони порушують вимоги ст. ст. 11, 18 ЗУ «Про захист прав споживачів». Також вважає незаконною зміну відсоткової ставки за договором про іпотечний кредит № CNGLGI [NUMBER] від 03.04.2008 в період з 03.08.2008 по 08.08.2008 з 15% до 25.08 % в односторонньому порядку. Відповідач вважає, що в п. 2.4. договору про іпотечний кредит № CNGLGI [NUMBER] від 03.04.2008 визначений банком щомісячний ануїтетний платіж в розмірі 1642,39 грн. не відповідає розміру визначеному за загальновідомою формулою розрахунку місячних ануїтетних платежів, що міститься в уніфікованому проекті договорів Державної іпотечної установи України, який повинен становити 1629, 48 грн. Щодо вимог про визнання неукладеною Додаткової угоди від 06.08.2008 до договору про іпотечний кредит № CNGLGI [NUMBER] від 03.04.2008 року відповідач в зустрічному позові посилається на те, що банк змусив його підписати вказану додаткову угоду під тиском та зобовязувався надати кредит у розмірі 21490,24 дол. США, проте вказані кошти не надав. Отже відповідно до приписів ст.ст. 640, 1046 ЦК України додаткова угода є не укладеною. Ухвалою від 16.12.2015 Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасував рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09.07.2015 та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 12.08.2015, а справу передав на новий розгляд до суду першої інстанції. В судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк » підтримав уточнені позовні вимоги та заперечив проти зустрічного позову. В обґрунтування позовних вимог зазначив. 03.04.2008 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит № CNGLGI [NUMBER], відповідно до умов якого останньому надано кредит у розмірі 101 000 грн. терміном до 03.04.2018 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15%. Згідно заяви [PERSON] від 30.07.2008 року грошове зобовязання за кредитним договором переведено з валюти гривня в долар США. Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку склав 21490 , 24 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом 14,04% на рік про що була укладена додаткова угода 06.08.2008. На підставі вказаної додаткової угоди була погашена заборгованість по кредиту в гривні в розмірі 99717,71 грн. шляхом перерахування на рахунок 29090059231443, який відкритий банком для обліку залишків по тілу кредиту в гривні, та почав діяти кредитний договір у валюті. При цьому кредит у валюті не видавався, а була здійснена конвертація валюти зобовязання з гривні в долари США. В заперечення зустрічного позову вказав, що банк надав позивачу вичерпну інформацію про умови кредитування, а також надав дані орієнтовної сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, про що свідчать підписані договір та додаткові угоди. Також зазначив про безпідставність вимог про визнання недійсними дій банку щодо підвищення відсоткової ставки за договором від 03.08.2008 року оскільки банківська операція по нарахуванню відсотків 25,08% в сумі 138,65 грн. за період з 03.08.2008 по 08.08.2008 була сторнована. Відповідач [PERSON] заперечив проти позову та підтримав зустрічні позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Вказав, що кошти отримав в сумі 101000 грн. В кінці липня 2008 року банк шляхом погроз змусив його написати заяву про зміну валюти, оскільки процентна ставка 25,08% була дуже великою і ним було неприйнятно. При цьому банк в період з 03.08.2008 по 08.08.2008 незаконно збільшив процентну ставку. Вказав, що він був ошуканий банком про що зрозумів у 2014 році. Грошові кошти в іноземній валюті йому не видавались. Заявив про фальшивість доказів, а саме заяви про конвертацію, службової записки, платіжних доручень від 08.08.2008, оскільки вони не відповідають волевиявленню позичальника та не відповідають вимогам ст. 58, 59 ЦПК України. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] зазначив, що додаткова угода не відповідає вимогам законодавства, вона не є новацією, а є новим договором за яким грошові кошти у валюті не видавались. Також вказав, що оскільки з поручителями не були укладені додаткові договори поруки у звязку із збільшенням їх відповідальності, про яку вони не знали, договори поруки вважаються припиненими. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове зсідання не зявились, подали заяви про розгляд справи без їх участі та заперечили проти позову ПАТ КБ "ПриватБанк". Вислухавши осіб, які брали участь в судовому засіданні, пояснення надані в якості свідка відповідачем [PERSON] вивчивши письмові пояснення за заперечення, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що між ЗАТ КБ "Приват Банк" ( правонаступником якого є ПАТ КБ "Приват банк") та [PERSON] був укладений Договір про іпотечний кредит № CNGLGI0000006778 від 03.04.2008 року (а.с.14-17). Відповідно до умов договору банк зобовязався надати [PERSON] грошові кошти в сумі 101000,00 грн., а [PERSON] зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 101000,00 грн., сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 15,00% річних, а також інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені даним договором, а також сплатити винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту. Кредит надавався строком погашення не пізніше 03.04.2018 на: поліпшення якості окремої квартири, розташованої за адресою: Чернігівська обл.., [ADDRESS]. Відповідно до п.2.3 Договору кредит надавався шляхом (видачі готівки через касу/зарахування Кредитором коштів на поточний рахунок Позичальника 29099051493232, відкритий у Кредитора). Відповідно до п.2.4 Договору позичальник зобовязався щомісячно до 3 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладання даного договору, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані кредитором відсотки ануїтентними платежами в сумі не менше 1642,39 грн., шляхом внесення готівки до каси Кредитора або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок № 29090059231443, відкритий у Кредитора. Останню сплату ануїтентного платежу здійснити не пізніше 03.04.2018. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором № CNGLGI0000006778 від 03.04.2008 між ПАТ КБ Приват Банк та [PERSON] було укладено договір поруки № CNGLGI0000006778/1 від 03.04.2008 року (а.с.24-25). Пунктом 1.5 Договору визначено, що цим договором поручитель дає згоду на зміну умов Договору про іпотечний кредит без додаткового погодження змін з поручителем. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором № CNGLGI0000006778 від 03.04.2008 між ПАТ КБ Приват Банк та [PERSON] було укладено договір поруки № CNGLGI0000006778/2 від 03.04.2008 (а.с.25-26). Пунктом 1.5 Договору визначено, що цим договором поручитель дає згоду на зміну умов Договору про іпотечний кредит без додаткового погодження змін з поручителем. 26 червня 2008 року Банк згідно з вимогами п.8.9. Договору надіслав [PERSON] повідомлення про підвищення процентної ставки до 25,08 % на рік з 03.08.2008 (а.с. 94). 30.07.2008 [PERSON] подав до банку заяву з проханням змінити валюту кредиту за договором про іпотечний кредит № CNGLGI0000006778 від 03.04.2008 року перевівши залишок заборгованості 99714 грн. 71 коп. у валюту долари США за курсом про який сторони домовились ( а. с. 18 т. 1). 06.08.2008 між ПАТ КБ Приват Банк та [PERSON] було укладено додаткову угоду, відповідно до якої договір про іпотечний кредит від 03.04.2008 № CNGLGI0000006778 було викладено в новій редакції. В п.8.1. сторони передбачили, що залишок заборгованості станом на 06.08.2008 по договору договір про іпотечний кредит від 03.04.2008 № CNGLGI0000006778 складає 99714,71 грн., що еквівалентно 21490.24 грн. У вказаній додатковій угоді [PERSON] погодився, що строк погашення заборгованості за кредитним договором закінчується 03.04.2018. (а.с. 83-86, 19-21 т. 1). 06.08.2008 [PERSON] подав заяву про продаж за українські гривні 21490,24 доларів США за курсом 4,64 грн. за долар США та перерахування гривні на транзитний рахунок № 29090059231443 (а.с. 112 т. 1) Платіжними дорученнями від 08.08.2008 (а.с. 100-105 т. 2) на виконання розпорядження [PERSON] про продаж доларів США банк перерахував 21490,24 долари США з рахунку 22339050014059 на рахунок 29008828903121 та здійснив реалізацію вищевказаної суми доларів США. Після чого було здійснено зарахування гривні на рахунок № 29090059231443, який зазначений в договорі про іпотечний кредит від 03.04.2008 № CNGLGI0000006778 для погашення кредитної заборгованості. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором про іпотечний кредит від 03.04.2008 № CNGLGI0000006778 станом на 08.08.2008 заборгованість за даним договором в національній валюті України у [PERSON] відсутня (а.с. 4 т. 1). Виходячи з вищенаведеного, відповідно до приписів ст.627 ЦК України, статті 6 цього Кодексу про те, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, а також виходячи з принципу презумпції правомірності правочину, закріпленого ст. 204 ЦК України, суд приходить до висновку, що додаткова угода від 06.08.2008, відповідно до якої викладено в новій редакції договір про іпотечний кредит від 03.04.2008 № CNGLGI0000006778, не є окремим договором про надання кредиту в розмірі 21490,24 доларів США, а продовження існування кредитних правовідносин, що склались 03.04.2008, в новій редакції. При цьому посилання відповідача [PERSON] на введення його позивачем в оману, заявлення вимог про неукладеність додаткової угоди, є безпідставними, оскільки із анкети-заяви до Банку вбачається, що на момент укладення цієї додаткової угоди [PERSON] вважав, що його умови є справедливими по відношенню до нього як позичальника, й перед його укладанням позивач отримав від банку повну інформацію про умови кредитування, як це передбачено ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (а.с.214). При укладенні додаткової угоди позичальник був проінформований про всі умови договору. Він просив змінити валюту договору з гривні на долар. Процентна ставка за кредитними договорами в валюті була нижче, ніж ставка для кредитів в національній валюті. Крім того, знаючи, що діючим законодавством не передбачений стабільний курс долара США до національної валюти гривні, [PERSON] добровільно погодився на такі умови кредитування, уклавши додаткову угоду та виконував її протягом 2008-2014 років, що підтверджується випискою про рух коштів (а.с.25-57). [PERSON], подаючи заяви про фальшивість доказів та виключення з числа доказів заяви про продаж іноземної валюти № 1 від 06.08.2008 , договору про іпотечний кредит(а.с. 14-17 т.1), службової записки, платіжних доручень № 80808В00Н від 08.08.2008 та № 90808В000J від 08.08.2008, меморіального ордеру № 6778 від 03.04.2008, згідно із загальними правилами доказування (стаття 60 ЦПК ) не подав відповідні докази, що спростовують значення відомостей оспорюваних документів, що могли б бути підставою неприйняття їх до уваги під час оцінки доказів. Відповідно до ст.ст.526, 530, 1049, 1050 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до вимог ЦК України та умов договору та у встановлений договором строк (термін); позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, та в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК Кодексу. Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки; особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що по договору про іпотечний кредит від 03.04.2008 № CNGLGI0000006778 у редакції зміненій 06.08.2008 додатковою угодою, у звязку з неналежним виконанням [PERSON] своїх зобовязань виникла заборгованість, розмір якої станом на 31.03.2016 становить 15898 США 46 центів та 60066 грн. 01 коп. з яких: 12886 доларів США 81 цент заборгованість за кредитом, 2546 доларів США 62 центи заборгованість за процентами за користування кредитом, 465 долари 03 центи заборгованість по винагороді за користування кредитом, 37 118 грн. 74 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязання, 250 грн. штраф (фіксована частина), 22697 грн. 27 коп. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 129-135 т. 2). Відповідачами розрахунок заборгованості не спростований та не оспорений з огляду на повне заперечення позову. Суд вважає, що є підстави для стягнення заборгованості з боржника та поручителів солідарно. Посилання представника відповідача [PERSON] на припинення поруки у звязку із збільшенням відповідальності про що поручителів не було повідомлено та не було укладено відповідних угод є безпідставними, оскільки пунктом 1.5 договорів поруки від 03.04.2008 визначено, що цим договором поручитель дає згоду на зміну умов Договору про іпотечний кредит без додаткового погодження змін з поручителем. Стосовно зустрічних позовних вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для їх задоволенні. Посилання [PERSON] та представника [PERSON] на те, що банком порушені вимоги ЗУ "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати" є безпідставним, оскільки ними не надано доказів , що зобовязання за договором про іпотечний кредит від 03.04.2008 № CNGLGI0000006778 приєднувалися до консолідованого іпотечного боргу. Отже правовідносини, які виникли між сторонами правочину не регулюються нормами вищенаведеного закону. Як вбачається із змісту договору про іпотечний кредит від 03.04.2008 № CNGLGI0000006778, додаткової угоди до нього, анкети-заяви до Банку (а.с. 214 т. 2), додатку № 1 до договору про загальну вартість кредиту (а.с. 216 т. 2), позичальнику були повідомлені необхідні дані про умови кредитування, передбачені ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів". Позивачем за зустрічним позовом не надано належних доказів зміни банком в односторонньому порядку погодженої сторонами формули щомісячного ануїтетного платежу для розрахунків платежів на погашення заборгованості за кредитним договором, а також доказів невідповідності такої формули вимогам закону. Суд не знаходить підстав для визнання недійсними умов договору про іпотечний кредит щодо права банку змінювати в односторонньому порядку відсоткову ставку у випадках передбачених договором, оскільки на час укладення кредитного договору та додаткової угоди до нього такі положення договору не суперечили вимогам закону. Банківська операція по нарахуванню відсотків за ставкою 25,08% річних за період з 03.08.2008 по 08.08.2008 була сторнована (скасована), що підтверджується меморіальним ордером №000Gвід 08.08.2008, а отже відсутні підстави для визнання недійсними дії банку щодо підвищення відсоткової ставки за договором з 03.08.2008. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд з урахуванням наведених норм закону приходить до висновку про стягнення у солідарному порядку з боржника [PERSON] та поручителів [PERSON], [PERSON] заборгованості за договором про іпотечний кредит № CNGLGI [NUMBER] від 03.04.2008 та додатковою угодою до нього від 06.08.2008 № CNGLGI [NUMBER]. В задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору з відповідачів [PERSON],[PERSON], [PERSON] в дольовому порядку по 1192 грн. 68 грн. з кожного. Крім того, враховуючи, що ПАТ КБ "ПриватБанк" було збільшено позовні вимоги 05.04.2016, проте не сплачено судовий збір, на користь державного бюджету підлягають стягненню з відповідачів судовий збір в розмірі по 595 грн. 45 грн. з кожного ((476892,72 грн-357806,44 грн.)х1,5%:3). На підставі наведеного,

Outcome: approved