Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

13.05.2020 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просила ухвалити рішення, яким збільшити розмір аліментів, стягуваних за рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області №0616/483/2012 від 20.03.2012 року, та стягнути з відповідача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати вступу рішення в законну силу і до досягнення донькою повноліття. В обґрунтування позову зазначає, що за рішенням суду з відповідача щомісячно стягуються аліменти на утримання їхньої спільної доньки в розмірі 1000 грн. Відповідач сплачує вказану суму, однак на сьогоднішній день цієї суми категорично не вистачає для утримання дитини. Позивач не взмозі забезпечити доньці належне харчування, навчання, оздоровлення. Розмір аліментів, які сплачує відповідач, занадто низький. Позивачу відомо, що відповідач є фізичною особою підприємцем в сфері роздрібної торгівлі, згідно податкової декларації валовий дохід відповідача на минулий рік склав 400 000 грн., однак точний розмір реальних доходів позивачу не відомий. Тому позивач вважає, що у відповідача є можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі. Добровільної згоди сторони не досягли і тому вона змушена звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю з підстав, у ньому зазначених. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що відповідач згоден сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В решті позовних вимог просить відмовити, оскільки позивачем не довено зміну майнового стану, здоров`я чи інших суттєвих обставин у житті позивача, відповідача чи їх спільної доньки. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне. Сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Згідно довідки ОСББ "Родина+" від 05.05.2020 року донька [PERSON] проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні (а.с. 6). Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частинами 2, 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Адаптуючи названі міжнародні норми до законодавства України, в Конституції України та ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 141 СК України та зазначеної Конвенції з прав дитини, батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини, не залежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів своєї дитини. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а за відсутності такої домовленості - судом. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Положеннями ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежено мінімальний розмір аліментів та встановлено, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ЗУ «Про державний бюджет України» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей до шести років з 01.01.2020 року - 1779 грн., з 01.07.2020 року - 1859 грн., з 01.12.2020 року - 1921 грн.; для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з 01.01.2020 року - 2218 грн., з 01.07.2020 року - 2318 грн., з 01.12.2020 року - 2395 грн. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що з моменту постановлення попереднього рішення у березні 2012 року у позивача змінився матеріальний стан в сторону погіршення, оскільки зросли витрати на утримання дитини у зв`язку із ростом цін на продукти та одяг, оплату комунальних послуг. Стан здоров`я позивача, відповідача та дитини задовільний і не змінився з березня 2012 року. Той факт, що відповідач має щомісячно сплачувати кредитні зобов`язання перед ПАТ "Укрсоцбанк", суд не трактує як погіршення його матеріального стану, оскільки він уклав договір кредиту ще у 2007 році. Також наявність іншої сім`ї (в червні 2020 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] ) не свідчить про збільшення кількості утриманців відповідача. Натомість, як обставину, що свідчить про покращення матеріального стану відповідача, суд трактує зменшення кількості його утриманців, оскільки за рішенням суду 2012 року з відповідача на користь позивача стягувались аліменти на утримання трьох доньок, проте на теперішній час дві з них стали повнолітніми. Також при постановленні рішення суд зважає на ту обставину, що відповідач (через представника) визнав позов частково, згоден сплачувати на утримання доньки 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, має задовільний стан здоров`я, є працездатним, працевлаштованим (згідно довідки Новоград-Волинського МРТМО від 11.06.2020 року (а.с. 25)), отримує регулярний дохід від підприємницької діяльності (згідно декларації в 2019 році дохід відповідача склав 400000 грн. (а.с. 42-43)), фактично ще не призупинив підприємницьку діяльність, лише подав документи на її припинення. Виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів дитини, враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, вимоги закону щодо мінімального рекомендованого розміру аліментів, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог про збільшення розміру стягуваних аліментів. Одночасно позивач, всупереч вимог ст. 81 ЦПК України, не надала доказів, що відповідач має можливість сплачувати щомісячно на утриманнядоньки аліменти в розмірі 5000 грн., тому суд вважає доцільним проводити стягнення аліментів у розмірі 3000 грн. щомісячно. Відповідно до п.7 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Стаття 430 ЦПК України передбачає випадки обов`язкового і факультативного негайного виконання рішення суду. Згідно до п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки на виконанні перебуває виконавчий лист по справі № 0616/483/2012, а дане рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги підстав для негайного виконання рішення суду немає. Змінений розмір аліментів слід стягувати згідно положень п.23 ПП ВСУ "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року з дня набрання рішенням законної сили. Відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Також, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", то відповідно до вимог статті 141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial