Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач-1), [PERSON] (далі - позивач-2) звернулися до суду з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач-1), [PERSON] (далі - відповідач-2), третя особа - Іркліївська сільська рада Чорнобаївського району Черкаської області, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 11 грудня 2012 року помер [PERSON]. Заповітом від 23 травня 2012 року [PERSON] заповів все своє майно позивачу-1, позивачу-2, відповідачу-2. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на його майно, до складу якого входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в адміністративних межах Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області. Позивачі у визначений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини не подали у звязку з скрутним матеріальним становищем, складними сімейними обставинами та в зв'язку з пропущенням вказаного строку. На підставі викладеного, посилаючись на приписи ч. 3 ст. 1272 ЦК України, позивачі просили визначити їм додатковий строк терміном 2 місяці, після набрання рішенням суду законної сили. У судове засідання сторони не зявилися. Від представника позивачів надійшло клопотання, в якому позовні вимоги підтримав повністю, просив задоволити, а справу розглянути без його участі (а.с. 54). Відповідач-1 та відповідач-2 також подали клопотання, в яких позов визнали просили розглянути справу за їх відсутності (а.с. 55, 56). Третя особа надіслала лист, в якому погодилася з позовом та просила розглянути справу за відсутності її представника (а.с. 50). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 11 грудня 2012 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 14 грудня 2012 року серії І-СР № 205407 (а.с. 4). Позива-1, позивач-2, відповідач-2 є дітьми [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження від 14 листопада 1970 року серії І-ЯК № 659343, від 7 березня 1968 року серії І-ЯК № 658017, виданого повторно від 1 серпня 1984 року серії ІІ-СР № 412252 відповідно (а.с. 8, 9, 13). Позивач-1 після укладення шлюбу з [PERSON] набула прізвище чоловіка "Сидорчук", що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу від 11 травня 1991 року серії ІІ-СР № 269379 (а.с. 8). Згідно з довідкою виданою Придніпровською службою утримання будинків Черкаської міської ради від 14 червня 2017 року № 3143, [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 21 січня 1971 року і до дня смерті. Разом з ним на день смерті були зареєстровані: дружина - [PERSON] (відповідач-1), син - [PERSON] (відповідач-2) (а.с. 14). При житті [PERSON], а саме 23 травня 2012 року склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Третьої Черкаської державної нотаріальної контори [PERSON] 23 травня 2012 року та зареєстрований у реєстрі за № 1-1855, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде належати йому за законом, заповів позивачу-1, позивачу-2, відповідачу-2 (а.с. 5). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,5644 га, яка розташована в адміністративних межах Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, та належала [PERSON] на праві власності, що підтверджується копією державного акта від 20 липня 2012 року серії ЯК № 357111 (а.с. 16). Позивачі своєчасно у визначений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини у нотаріальну контору не подали, що пояснили скрутним матеріальним становищем, складними сімейними обставинами. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день його смерті, тобто 11 грудня 2012 року. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 цієї статті Кодексу встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, відповідач-1 та відповідач-2 є такими, що прийняли спадщину [PERSON], оскільки на момент її прийняття проживали разом із спадкодавцем. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Частиною 1 ст. 1270 ЦК України встановлено шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. Отже строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] закінчився 11 червня 2013 року. Позивачі до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не зверталися, що підтверджуються листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 7 листопада 2017 року (вих. № 1498/01-16) (а.с. 27), відповідно до змісту якого після смерті [PERSON] заяви до нотаріальної контори не надходили, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Відповідно до абз. 2 цього пункту суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Абзацем 4 п. 24 постанови встановлено, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановлення поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини здебільшого є оціночним, адже одні і ті самі причини, виходячи з обставин справи, можуть визнаватися як поважними, так і навпаки. Враховуючи лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", суд вважає, що причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, на які посилається позивач, як на поважні, а саме скрутне матеріальне становище, складні сімейні обставини, заслуговують на увагу. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, оцінивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на те, що позивачі є спадкоємцями за заповітом, відповідачі та третя особа проти позову не заперечують, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визначити позивачам додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю 3 (три) місяці. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved