Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

ПАТ "Укрсоцбанк" звернувся до суду із позовом до [PERSON] про виселення з предмету іпотеки. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16.05.2006 року між АКБ соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником прав та обовязків якого є Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" та [PERSON] був укладений договір кредиту № 06Ж092-К, відповідно до умов якого видано відповідачу кредит в сумі 50 000 доларів США, з датою повного повернення до 18.05.20126 року. 09.12.2009 року між позивачем та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1 до договору кредиту від 06Ж092-К від 19.05.2006 року, за умовами якої збільшено ліміт кредитування до 53 026, 48 доларів США, зі сплатою 14,7 процентів річних, з кінцевим терміном повернення суми основної заборгованості до 18.05.2028 року. Також, в забезпечення виконання зобовязання за договором кредиту було укладено іпотечний договір від 12.10.2007 року, предметом якого стало нерухоме майно, а саме квартира, загальною площею 60,69 кв.м, що знаходиться за адресою Україна, [ADDRESS], яка належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу. Враховуючи те, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.03.2015 року, позовні вимоги Банку, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу, були задоволені, однак, на теперішній час, відповідач продовжує чинити перешкоди, добровільно на виконання вимоги позивача не висиляється, ПАТ "Укрсоцбанк" просить суд висилити з житлової квартири № 12, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, проспект Леніна, будинок № 169, громадянина [PERSON], [INFO], та усіх мешканців зареєстрованих за вказаною адресою. В судове засідання сторони не зявились. Представник позивача надав суду листа про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти вирішення справи у порядку заочного розгляду. Відповідач будучи належним чином повідомлений про слухання справи заяв про розгляд справи у його відсутність не надав, тому суд визнає неявку в судове засідання [PERSON] не поважною та вважає за можливим розглянути справу у його відсутність на підставі доказів, які містяться в матеріалах цивільної справи, та які є достатніми для постановлення рішення, ухвалення заочного рішення, проти чого не заперечує і представник позивача. Згідно ч.4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Дослідивши матеріали справи, письмові докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.05.2006 року між АКБ соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником прав та обовязків якого є Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" та [PERSON] був укладений договір кредиту № 06Ж092-К, за умовами якого Банк надав відповідачу 50 000 доларів США. 09.12.2009 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1 до договору кредиту № 06Ж092-К від 19.05.2006 року, відповідно до умов якої збільшено ліміт кредитування до 53 026, 48 доларів США, зі сплатою 14,7 процентів річних, з кінцевим терміном повернення суми основної заборгованості до 18.05.2028 року. В забезпечення виконання зобовязання за договором кредиту № 06Ж092-К від 19.05.2006 року, з [PERSON] було укладено іпотечний договір від 12.10.2007 року, реєстровий номер 1237, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] З договору вбачається, що предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме квартира, загальною площею 60,69 кв.м, що знаходиться за адресою Україна, [ADDRESS], та належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 19.05.2006 року зареєстрованого в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 1235, в державному реєстрі правочинів за № 1315016. Відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.03.2015 року, позовні вимоги Банку ПАТ "Укрсоцбанк" задоволені частково, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ "Укрсоцбанк" за договором кредиту № 06Ж092-К від 19.05.2006 року у розмірі 84 292, 49 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 29.09.2014 року становить 1 091 635,99 гривень, звернуто стягнення на квартиру, загальною площею 60, 69 кв.м., яка розташована за адресою [ADDRESS], квартира № 12, яка належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 19.05.2006 року, за реєстровим № 1235, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ "Укрсоцбанк" будь-якій особі - покупцеві за початковою ціною, встановленою на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності у спосіб, встановлений ст. 38 Закону України "Про іпотеку". Надано ПАТ "Укрсоцбанк" право укладання договорів на охорону предмету іпотеки - квартири [ADDRESS] із спеціалізованими охоронними підприємствами з обладнання відповідними охоронними пристроями, право одержати від приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] договір купівлі-продажу квартири укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] посвідченого [PERSON] 19.05.2006 року за реєстровим номером № 1235, подавати та підписувати заяви та інші документи, необхідні для виготовлення та отримання договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 19.05.2006 року за реєстровим номером № 1235. Стягнуто з [PERSON], на користь ПАТ "Укрсоцбанк" судовий збір в сумі 3 654,00 гривень. В задоволенні позовних вимог в частині зняття з реєстраційного обліку усіх мешканців - відмовлено. Також, 24.02.2015 року ПАТ "Укрсоцбанк" на адресу відповідача направлено вимогу про виселення в порядку ст. 40 Закону України "Про іпотеку". Банк вимагав від [PERSON] та інших мешканців звільнити протягом 30 днів з моменту отримання вимоги житлове приміщення, розташоване за адресою [ADDRESS], та за наявності зареєстрованих за вказаною адресою осіб, зняти з їх реєстрації. Вказана вимога була повернута позивачу із зазначенням за закінченням строку зберігання, про що свідчить відповідний поштовий штемпель на повернутому конверті. Відповідно до листа Орджонікідзевського районного відділу у місті Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області від 18.07.2015 року № 2314-3000, за адресою [ADDRESS], нікого не зареєстровано. Частиною першою статті 40 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК Української РСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення. Частина третя статті 109 ЖК Української РСР регулює порядок виселення громадян. За змістом частини другої статті 40 Закону України "Про іпотеку" та частини третьої статті 109 ЖК Української РСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до частини другої статті 109 ЖК Української РСР, громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Таким чином, частина друга статті 109 ЖК Української РСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Відтак, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України "Про іпотеку" підлягають застосуванню як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК Української РСР. Отже, за змістом цих норм особам, які виселяються з жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у звязку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Відповідно до розяснень, викладених в абзаці 2 п. 43 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Аналізуючи вищевказані норми закону та зясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позивач ПАТ "Укрсоцбанк" набув правових підстав для реалізації свого права на виселення відповідача та усіх мешканців з житлового приміщення - предмета іпотеки, без надання іншого жилого приміщення, а тому позов є таким, що підлягає до задоволення. Крім того, враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 243,60 гривень. . На підставі викладеного, згідно ст. 109 ЖК Української РСР, ст. 40 Закону України "Про іпотеку", Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин",

Outcome: approved