Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

До Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Головного управління розвідки Міністерства оборони України до [PERSON] , в якій позивач просить визнати недостовірною інформацію про Головне управління розвідки Міністерства оборони України та його співробітників, поширену [PERSON] через мережу Інтернет, а саме свою особисту сторінку у Facebook ( [INFO]): «[INFO]» в частині прикриття наркотрафіку Головним управлінням розвідки Міністерства оборони, зобов`язати [PERSON] спростувати протягом тижня з дня набрання рішенням суду законної сили недостовірну інформацію про Головне управління розвідки Міністерства оборони України аналогічним способом - шляхом розміщення на своїй особистій сторінці у Facebook (https://www.facebook.com/...) інформації про спростування. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] через мережу Інтернет, а саме на особистій сторінці [PERSON] у Facebook ([INFO]) було поширено інформацію, яка є недостовірною та принижує ділову репутацію Головного управління розвідки Міністерства оборони України. Аналогічну за змістом інформацію, яка є недостовірною та принижує ділову репутацію ГУР МО України було поширено через сторінку офіційного веб-сайту (http://www.unn.com.ua) інформаційного агентства «Українські національні новини». Інформацію було доведено невизначеному колу осіб, оскільки поширено в загальнодоступній мережі Інтернет. ГУР МО України з метою захисту ділової репутації та визнання недостовірною поширеної інформації звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва. В результаті розгляду справи № 761/9632/16-ц позовні вимоги ГУР МО України були задоволені. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/9632/16-ц від 18.11.2016 набрало законної сили та в частині зобов`язань інформаційного агентства «Українські національні новини» було виконано в порядку виконавчого провадження. Водночас, виконавче провадження ВП № 54688292 щодо зобов`язання [PERSON] спростувати недостовірну інформацію було закінчено у зв`язку із неможливістю виконання рішення суду щодо даного боржника. Із змісту відповідної постанови, яка 24.11.2017 надійшла на адресу ГУР МО України вбачається, що [PERSON] є інвалідом дитинства, психічно хворою людиною, яка не розмовляє, самостійно не ходить та відповідно до рішення Бердичівського міськрайонного суду від 04.02.2002 визнаний недієздатним. Однак, за інформацією Міністерства юстиції України, розміщеної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch) [PERSON] є засновником та з 13.04.2012 керівником Житомирської обласної громадської організації «Авіаційно-спортивний центр ім. Валентини Закорецької» та зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Крім того, із інформації, яка періодично розміщується [PERSON] на своїй сторінці у Facebook вбачається, що він є активним громадським діячем та фізично розвиненою людиною. Отже, ГУР МО України вважає, що під час з`ясування Шевченківським районним судом м. Києва у справі № 761/9632/16-ц особи відповідача ( [PERSON] ) та місця його перебування було встановлено не ту особу, яка розмістила недостовірну інформацію, а особу, прізвище, ім`я та по-батькові якої лише співпадає з відповідачем. Отже, з метою захисту ділової репутації ГУР МО України вважає єдиним можливим способом є звернення до суду для зобов`язання [PERSON] спростувати викладену ним недостовірну інформацію. Ухвалою від 16.03.2018 у відкритті провадження відмовлено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 186 ЦПК України у зв`язку з існування рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 листопада 2016 року № 761/9632/16-ц, яке знаходиться в ЄДРСР за № 63308055, яке набрало законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет, із тих самих підстав. Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.06.2018 ухвалу судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2018 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції. Зазначено, що чи є [PERSON] , зазначений у якості відповідача у рішенні Шевченківського районного суду м.Києва за позовом управління розвідки та [PERSON], зазначений у якості відповідача у даному позові управління розвідки, однією і тією ж особою, суддею Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області не з`ясовано, а тому відмова у відкритті провадження у справі у зв`язку з існуванням такого, що набрало законної сили рішення суду у справі між тими самими сторонами є передчасною. Крім того, [PERSON] - відповідач за даним позовом зазначив про своє постійне місце проживання у м.Київ та пред`явлення позову до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області вважав порушенням передбачених законом справи підсудності справи. На виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом зроблено запити до ГУ ДМС України в м. Києві та ГУ ДМС в Донецькій області, Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Дніпровської в м. Києві державної адміністрації, Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київської області. Відповідно до відповідей на запити суду [PERSON] , [INFO] , не зареєстрований в м. Києві, по Київській області, в м. Донецьку, по Донецькій області (а.с. 69,71,183,191,198,207). З відповіді Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київської області № 8101.5-22271/81.3-19 від 11.06.2019 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , звертався з заявою для оформлення паспорта для виїзду за кордон, та відповідно до копії заяви-анкети № 9195012 від 26.02.2018 та копії паспорта серії [NUMBER] , адреса реєстрація місця проживання останнього значиться: [ADDRESS] . (а.с. 185-189) Таким чином, відповідно до останньої відомої зареєстрованої адреси місця проживання відповідача, підсудність даної справи визначена за Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області. Ухвалою від 30.08.2018 позовну заяву залишено без руху, надано строк на усунення недоліків. Ухвалою від 01.10.2018 відкрито загальне позовне провадження по справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 29.11.2018 продовжено строк підготовчого провадження. Ухвалою від 19.12.2018 закрито підготовчого провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою від 18.02.2019 витребувано докази по справі - цивільну справу ЄУ № 761/9632/16-ц. Ухвалою від 30.08.2019 витребувано докази у позивача по справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, згідно з якою просить суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані поштові повідомлення (а.с. 150, 162,170,176, 206), оголошення на сайті (а.с. 137, 145,155,169,175), довідки про доставку смс-повідомлення (а.с. 133, 142, 151,163, 237), причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1 та 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В той же час, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 4,5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. В судовому засіданні досліджені матеріали цивільної справи Шевченківського районного суду м. Києва № 761/9632/16-ц за позовом Головного управління розвідки Міністерства оборони України до Інформаційного агентства «Українські національні новини», [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації та копія матеріалів № 758/1625/16-ц Подільського районного суду м. Києва (заява про забезпечення доказів). Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18 листопада 2016 року № 761/9632/16-ц, яке знаходиться в ЄДРСР за № 63308055, позов Головного управління розвідки Міністерства оборони України до Інформаційного агентства «Українські національні новини», [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації - задоволено частково, визнано недостовірною інформацію про Головне управління розвідки Міністерства оборони України, поширену інформаційним агентством "Українські національні новини" 21.01.2016 року через мережу Інтернет, а саме на сторінці офіційного веб - сайту інформаційного агентства "Українські національні новини" (http://www.unn.com.ua): "Наркотрафік, який з Афганістану прямує через територію України в Європу, в Росії прикривають співробітники ФСБ, а в Україні - департамент контррозвідки СБУ та Головне управління розвідки Міністерства оборони." та "[INFO]" в частині прикриття наркотрафіку Головним управлінням розвідки Міністерства оборони та його співробітниками», визнано недостовірною інформацію про Головне управління розвідки Міністерства оборони України та його співробітників, поширену [PERSON] через мережу Інтернет, а саме свою особисту сторінку у Facebook ( [INFO]): "...в Росії цей наркотрафік прикривають співробітники Федеральної служби безпеки, то в Україні - їх колеги з Департаменту контррозвідки СБУ та Головного управління розвідки Міністерства оборони" в частині прикриття наркотрафіку Головним управлінням розвідки Міністерства оборони, зобов`язано інформаційне агентство "Українські національні новини" протягом тижня з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати вищевказану інформацію, розмістивши в мережі Інтернет, на сторінці офіційного веб-сайту інформаційного агентства "Українські національні новини" (http://www.unn.com.ua), резолютивну частину рішення суду, зобов`язано [PERSON] протягом тижня з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати вищевказану інформацію, розмістивши в мережі Інтернет, на своїй особистій сторінці у Facebook (https://www.facebook.com/...), резолютивну частину рішення суду, стягнуто з Інформаційного агентства «Українські національні новини», [PERSON] в рівних частках на користь Головного управління розвідки Міністерства оборони України судовий збір у розмірі 1102,42 грн., у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Зазначене рішення суду набрало законної сили і було звернуто до виконання. Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 17 жовтня 2017 року, старшим державним виконавцем Бердичівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Гаєвською Юлією Анатолієвною виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 761/9632/16-ц виданого 13.03.2017 року Шевченкіським районним судом м. Києва про зобов`язання [PERSON] протягом тижня з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати вищевказану інформацію, розмістивши в мережі Інтернет, на своїй особистій сторінці у Facebook (https://www.facebook.com/...), резолютивну частину рішення суду, закінчено, оскільки встановлено, що [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою [ADDRESS] , рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 04.02.2002 року визнаний недієздатним. Отже, матеріалами цивільної справи № 761/9632/16-ц, витребуваної в Шевченківському районному суді м. Києва, встановлено, що зазначене рішення суду набрало законної сили і було звернуто до виконання, позов подано до [PERSON] , який проживає за адресою: в [ADDRESS] , відповіддю ГУ ДМС та матеріалами справи встановлено особу відповідача [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою [ADDRESS] , ця особа викликалась в судове засідання, та саме до цієї особи розглянуті позовні вимоги та рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18 листопада 2016 року № 761/9632/16-ц, яке набрало законної сили, встановлено поширення [PERSON] , який проживає за адресою: в [ADDRESS] , через мережу Інтернет, а саме свою особисту сторінку у Facebook ([INFO]) зазначеної в рішенні та даному позові інформації. Відповідно до норм ЦПК України особу відповідача визначає саме позивач, а суд відповідно до ст. 187 ЦПК України перевіряє адресу реєстрації місця проживання відповідача, таким чином, відповідно до копії цивільної справі № 758/1625/16, матеріалів цивільної справи 761/9632/16-ц, вбачається, що в усіх процесуальних документах, поданих позивачем (заява про забезпечення доказів від 08.02.2016, подана до пред`явлення позову, позовна заява від 24.02.2016, позовна заява від 11.03.2016, заява про усунення недоліків від 16.05.2016) позивачем зазначено особу відповідача: [PERSON] , який проживає за адресою: в [ADDRESS] , відповіддю ГУ ДМС та матеріалами справи встановлено особу відповідача [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою [ADDRESS] , (а.с. 21, справа № 758/1625/16 ), ця особа викликалась в судове засідання, що було відомо представнику позивача, який приймав участь в судових засіданнях. Крім того, представник позивача приймав участь у судовому засіданні 07.10.2016 (а.с. 43,44 справа № 758/1625/16 ), жодних заяв щодо встановлення не тієї особи відповідача від нього не надходило. В подальшому 17.08.2017, 10.05.2018 позивачу було відмовлено у задоволенні заяви про виправлення помилки у виконавчих документах. В ухвалі від 10.05.2018, зокрема, зазначено, що "В своїй позовній заяві, позивач ГУР МОУ зазначив одного з відповідачів [PERSON] , адреса проживання: [ADDRESS] , без зазначення дати народження, ідентифікаційного номеру, серії та номеру паспорта. Судом було здійснено запит до Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України у Житомирській області стосовно [PERSON] , остання відома адреса реєстрації: [ADDRESS] . Відділом адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України у Житомирської області було надано відповідь, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На підставі даних, які були надані відділом та відомостей наданих позивач судом була розглянута справа та 18.11.2016 р. винесено заочне рішення. Під час розгляду справи, позивачем суду не було надано жодних інших відомостей стосовно місця реєстрації, дати народження, ідентифікаційного номеру, серії та номеру паспорта для встановлення особи відповідача." В даному позові позивач посилається на те, що Шевченківським районним судом м. Києва в справі № 761/9632/16-ц, було встановлено не ту особу, яка розмістила недостовірну інформацію, існує дві особи з прізвищем, ім`ям, ім`ям по батькові - [PERSON] , та саме [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , розмістив на своїй особистій сторінці у Facebook ( [INFO]) зазначену в позові інформацію, проте, дати народження, ідентифікаційного номеру, серії та номеру паспорта для встановлення особи відповідача, не зазначає, також не зазначає та не надає доказів належності особистої сторінки у Facebook ([INFO]) саме [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а не [PERSON] , який зареєстрований за адресою [ADDRESS] , як встановлено рішенням суду від 18.11.2016 № 761/9632/16, яке набрало законної сили. На виконання ухвали суду від 30.08.2019 позивачем зазначено, що позивачу не відома дата народження, ІПН та інші дані особи відповідача та зазначено, лише те, що відомо, а саме ПІБ - [PERSON] , номер мобільного телефону, який повідомив сам [PERSON] , та адреса: [ADDRESS] , роздруківки з різних сайтів щодо [PERSON] , адреса: [ADDRESS] (без інших ідентифікаційних даних), та посилання, як на докази своїх позовних вимог, на обставини встановлені в справі № 761/9632/16-ц та в справі 758/1625/16 (заява про забезпечення доказів). Отже, шляхом витребуваних судом даних, достовірно встановлено, що [PERSON] , [INFO] (дата народження встановлена судом відповідно до копії паспорта серії [NUMBER] ), який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою [ADDRESS] , це дві різі людини. Таким чином, на даний час існує рішення суду від 18.11.2016 № 761/9632/16, яке набрало законної сили, частково виконане, не скасоване в частині вимог до [PERSON] , [INFO] , та зазначене рішення в частині вимог до [PERSON] , [INFO] , не переглядалось за нововиявленими обставинами, а саме щодо встановлення в процесі виконання помилки щодо особи відповідача до якого було пред`явлено позовні вимоги та ухвалене рішення. Зазначене рішення має преюдиціальне значення для цієї справи, так як ним встановлено, що саме [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою [ADDRESS] , розмістив на своїй особистій сторінці у Facebook ( [INFO]) зазначену в позові інформацію. Так як, сторінки в соціальних мережах, в тому числі і Facebook, прив`язані не до особи (фото, піб, дата народження, адреса інше), а до номеру мобільного телефону, а інформацію (будь-яке фото, текст) може публікувати будь-яка особа яка має доступ ( логін , пароль) до сторінки в соціальній мережі, також можуть існувати «клони», «фейкові» сторінки, то ідентифікувати приналежність сторінки та публікацій в ній певній особі по фото, ПІБ не можливо, верифікація можлива по номеру мобільного телефону та його приналежності певній особі, а позивачем на спростування фактів встановлених в рішенні суду від 18.11.2016 № 761/9632/16, та на виконання ухвали суду про витребування доказів, не надано доказів належності особистої сторінки у Facebook ([INFO]) саме [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , чи її прив`язки саме до його номеру мобільного телефону [NUMBER] . Відповідачем в заяві від 25.05.2018 (а.с. 44-45) не зазначено нічого щодо суті позовних вимог, не визнано приналежність йому сторінки та тексту у Facebook ( [INFO] ), а лише зазначено відповідачем адреси його проживання в м. Києві та в м. Донецьку, та належність йому номеру мобільного телефону [NUMBER] . Згідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Сторони для суду є рівними, суд не може збирати (витребовувати докази) замість позивача чи відповідача, з урахуванням обставин справи судом було використано всі можливі засоби для встановлення обставин справи, встановлено правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин. В даному випадку наявність преюдиціального рішення суду від 18.11.2016 № 761/9632/16, яке набрало законної сили, та не переглядалось в апеляційному, касаційному порядку, за нововиявленими обставинами, відсутність позиції по справі відповідача, в розумінні ст. 12,81,264 ЦПК України не перекладає тягар доказування на позивача. Рішення суду, в тому числі і заочне рішення, повинне бути законним і обґрунтованим, та основане на доказах, які були досліджені в судовому засіданні. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed