Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором від 30.01.2012 б/н в сумі 114303 грн. 21 коп., що складається з: заборгованості за кредитом в сумі 1787 грн. 96 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 112515 грн. 25 коп., судових витрат. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] кредитного договору № б/н від 30.01.2012 відповідач отримав кредит у розмірі 2000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що його заява разом із "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку" складає між ним і Банком кредитний договір. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, на відміну від відповідача, який свої зобов`язання перед банком не виконував належним чином, своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору банку не надавав у зв`язку із чим утворилася заборгованість на загальну суму 114303 грн. 21 коп. А тому просить позов задовольнити. На підставі ухвали Верховинського районного суду від 14.11.2018 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу термін для усунення виявлених судом недоліків. Ухвалою суду від 28.11.2018 позовну заяву повернуто ПАТ КБ "ПриватБанк". Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 31.01.2019, ухвалу Верховинського районного суду від 28.11.2018 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою суду від 28.02.2019 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Роз`яснено та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. 18.04.2019 відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, яким позовні вимоги заперечив. Вказав, що позивачем не представлено доказів того, що між ним та Банком 30.01.2012 було укладено договір про надання банківських послуг, оскільки анкета-заява, на яку посилається позивач не містить істотних умов договору, зокрема суму кредиту чи кредитного ліміту, процентної ставки, номеру кредитної картки, строк надання банківських послуг, валюта. Також подав заяву, згідно якої просить застосувати до позовних вимог наслідки спливу позовної давності, оскільки останній платіж за договором згідно розрахунку представленого позивачем було здійснено 22.10.2015. А тому просить відмовити в задоволенні позову Позивач відповіді на відзив та заяву про застосування строків позовної давності, не подав. В судове засідання представник позивача АТ КБ "ПриватБанк" не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Разом із позовною заявою, представник позивача подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. А тому суд вважає за можливе розглянути цивільну справу у відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач звернувся з позовом до відповідача в якому зазначає про те, що 30.01.2012 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 2000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Також, позивач зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», "Правилами користування платіжною карткою" та «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. На підтвердження заявлених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» надано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», яка підписана сторонами 30.01.2012, розрахунок заборгованості за кредитним договором №б/н від 30.01.2012, витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»; витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 54-81). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Відповідно до вимог чинного законодавства договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому (ч.1 ст. 634 ЦК України). Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Виходячи з позовних вимог, саме про такий договір зазначив банк. Як вбачається з Анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 30.01.2012 (а.с.56), що є договором приєднання, відповідач погодився з умовами та правилами, про що підписався особисто, однак з цієї анкети-заяви не вбачається суми наданого кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії. Вказана анкета-заява взагалі не містить жодних даних, крім прізвища, адреси, номеру телефона та підпису відповідача, а тому застосування умов та правил надання банківських послуг в будь-якій редакції не є можливим. А тому, доводи позивача про те, що відповідач був ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг, які додані до позовної заяви, не мають правового значення для правильного вирішення спору за встановлених судом обставин щодо відсутності доказів на підтвердження розміру наданого кредиту. Вказаний висновок суду узгоджується з правововими позиціями, висловленими в постановах Верховного Суду від 13.06 2018 (№61-10568св18), від 14.06.2018 (№61-2022св18). Представлений позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором №б/н від 30.01.2012 також не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві. Будь-які інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого кредиту, а тому, відповідно, перевірити розмір нарахованих суми боргу, процентів та штрафних санкцій відповідачу не є можливим, що свідчить про те, що доводи позивача щодо тіла кредиту, розміру нарахованих сум за процентами, не підтверджені належними доказами. Враховуючи наведене, оскільки позивачем не представлено суду належних та допустимих доказів про погодження сторонами усіх істотних умов кредитного договору, і що позичальник отримав банківську карту, куди були зараховані кредитні кошти, їх розміру, і що позичальник користувався цими коштами шляхом проведення безготівкового обігу, зняття готівки тощо, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог щодо існування на даний час заборгованості відповідача за кредитним договором №б/н від 30.01.2012 перед АТ КБ "ПриватБанк". А тому в задоволенні позову слід відмовити за його недоведеністю. Одночасно суд не приймає до уваги заперечення відповідача про застосування судом спливу позовної давності, оскільки правила про позовну давність, відповідно до ст. 267 ЦК України, мають застосовуватися лише тоді, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права. Відмовляючи у задоволенні позову, у відповідності до ст.141 ЦПК України, у суду відсутні підстави для покладення на відповідача судових витрат.

Outcome: dismissed