Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

В червні 2013 року КП "ВЖРЕП №9" Житомирської міської ради (надалі також - позивач) звернулося до суду із позовом до [PERSON] (надалі також - відповідач) про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Позов обґрунтовувався тим, що позивач є балансоутримувачем та надає послуги з утримання вказаного будинку та прибудинкової території, однак відповідач, не оплачує дані послуги з 01.03.2011 року по лютий 2013 року, у зв'язку з чим утворилась заборгованість з урахванням інфляційні та 3% річних в сумі 5388,60 грн., яку просив стягнути з відповідача та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача надав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 7 489,93 грн. та 703,13 грн. інфляційні та 3% річних за період з 01.03.2011 року по 13.01.2014 року включно, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення, про що є докази в матеріалах справи. Оскільки зареєстроване місце проживання відповідача підтверджено відповідною довідкою, суд вважає, що відсутні підстави для вжиття інших способів повідомлення відповідача про розгляд справи в суді та вважає, що відповідач про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно статті 224 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований в [ADDRESS] та користується послугами по утриманню будинку та прибудинкової території. Встановлено, що вказаний будинок перебуває на балансі КП "ВЖРЕП-9" Житомирської міської ради, яке надає послуг по утриманню будинку та прибудинкової території. Згідно розрахунку заборгованості позивача, відповідач за період з 01 березня 2011 року по 01 січня 2014 року заборгував 7489 грн. 93 коп. та 703,13 грн. інфляційні та 3% річних за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, від отримання послуг не відмовлявся. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого cамоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником послуг (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"). Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Зважаючи, що позивач у цій справі є балансоутримувачем, а тому він має права, передбачені частиною першою статті 24 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За змістом ст. 162 Житлового кодексу України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і оплату за комунальні послуги. установлених статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, між КП "ВЖРЕП-9" Житомирської міської ради як надавачем послуг з однієї сторони та відповідачем як споживачем наданих послуг з іншої сторони існують фактичні договірні відносини з приводу надання послуг на підставі відкритого особового рахунку. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, в якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 7 489,93 грн. та 703,13 грн. інфляційні та 3% річних за період з 01.03.2011 року по 13.01.2014 року за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення. Крім того, згідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати, що складаються з судового збору у сумі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved