Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

Позивач Товариство з додатковою відповідальністю «Приватне акціонерне товариство «Просто-страхування» звернулись з позовом до відповідача про відшкодування шкоди. Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 15.01.2019 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29 травня 2017 року в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, водій [PERSON] керуючи автомобілем «Smart Forfour» державний номер [NUMBER] кузов № [NUMBER] допустила зіткнення з автомобілем «Opel Astra» державний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] , в результаті дорожньої пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Деснянського районного суду міста Києва від 20.06.2017 [PERSON] визнано виною. Автомобіль «Opel Astra» державний номер [NUMBER] був застрахований ТДВ «Експрес Страхування» за договором добровільного страхування транспортного засобу від 03.02.2017. Відповідно до калькуляції від 06.06.2017 № КА-003940 філія «Бровари-Авто» ПрАТ «Українська автомобільна корпорація» вартість відновлювального ремонту автомобіля «Opel Astra» державний номер становить в розмірі 34048,27грн. Відповідно до умов договору страхування ТДВ «Експрес Страхування» було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі: 34048,27грн. Цивільно-правова відповідальність водія «Smart Forfour» державний номер АВ7194ВІ кузов № [NUMBER] була застрахована у ПрАТ СК «Просто-страхування» по полісу АК/ 3266375. ПрАТ «Страхова компанія «Просто-страхування» було виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 23985,46грн. Таким чином ТДВ «Експрес Страхування» має право вимоги до відповідача [PERSON] у розмірі виплаченого відшкодування за мінусом сплаченого ПрАТ СК «Просто-страхування» страхового відшкодування у розмірі: 34048,27 - 23985,46 = 10062,81грн. У зв`язку з викладеним вище позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача відшкодування в розмірі 10062,81грн. 18.02.2019 до суду надійшли пояснення від представника третьої особи Синюк С.Л. відповідно до яких зазначено, що 04 липня 2017 року ТзДВ «Експрес страхування» звернулось до AT «Просто-страхування» з заявою, відповідно до якої просили здійснити виплату страхового відшкодування в розмірі 34048,27грн. Відповідно до ремонтної калькуляції №КА-003940 від 09 червня 2017 року та акту виконаних робіт №ЗА-0000793 від 30 червня 2017 року, вартість ремонтних робіт вищезазначеного автомобіля становить 34048,27грн. Відповідно до історії справи експлуатації автомобіля «Opel Astra» державний номер [NUMBER] , останній з 2014 року щонайменше 7 разів потрапляв у різні дорожньо транспортні пригоди з пошкодження основних агрегатів автомобіля. Під час врегулювання зазначеної події в досудовому порядку, AT «Просто-страхування» повідомило позивача про вищезазначені обставини справи, а також про те, що до розрахунку страхового відшкодування буде застосований коефіцієнт фізичного зносу. Таким чином, на підставі ремонтної калькуляції №КА-003940 від 09 червня 2017 року та розрахунок коефіцієнту фізичного зносу КТЗ, було складено страховий акт №121094 від 07 вересня 2017 року, відповідно до якого, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Opel Astra» державний номер [NUMBER] , становить 23985,46грн. 15 вересня 2017 року AT «Просто -страхування» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 23985,46грн на реквізити, зазначені в заяві на виплату позивача. 19.02.2019 до суду надійшов відзив від відповідача [PERSON] відповідно до якого зазначила, що позовні вимоги вважає безпідставними, а позов таким, що не підлягає задоволенню. Відповідачем застраховано свою відповідальність в межах суми 100000,00грн, тому сума 34048,27грн, покривається лімітом страхового відшкодування, а відповідно відшкодування повинно бути покладено саме на страхову компанію, яка взяла на себе зобов`язання по відшкодуванню шкоди. У зв`язку з викладеним вище відповідач просить суд відмовити в повному обсязі. 01.04.2019 до суду надійшли заперечення на пояснення третьої особи від відповідача [PERSON] відповідно до яких зазначила, що третя особа в своїх поясненнях зазначає, що коефіцієнт фізичного зносу автомобіля «Opel Astra» складає 0,53, але розрахунок наведений в поясненнях є неналежним доказом та не може бути прийнятий до уваги, оскільки третьою особою суттєво завищено коефіцієнт фізичного зносу, відтак сума відшкодування розрахована невірно. На підтвердження своїх доводів, третя особа надає дослідження ринкової вартості ТЗ, яке не може бути прийнято як належний та достовірний доказ, оскільки не можливо ідентифікувати ким було проведено дане дослідження, на якій підставі, з урахуванням яких методик. Натомість в наданому позивачем звіті від 19.06.2017 зазначено, що коефіцієнт фізичного зносу автомобіля становить 0,00. Відповідно до наявних в матеріалах справи даних, автомобіля «Opel Astra» 2013 року випуску, а отже, на момент ДТП строк його експлуатації не перевищував семи років у зв`язку із чим, при визначені вартості відновлювального ремонту коефіцієнт фізичного зносу, згідно з п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 N142/5/2092, не визначається. Представник позивача Беляєв Ю.Л. в судових засіданнях підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві.Крім того, звернув увагу суду, що виплата була здійснена на підставі Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів програма «Комфорт» від 03.02.2017. Відповідач [PERSON] повідомлялась належним чином про час, дату та місто розгляду справи в судове засідання 16.07.2019 не зявилась, причину неявки суду не повідомила. Представник третьої особи ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» в судові засідання не з`явився, в матеріалах справи містяться пояснення від представника третьої особи, відповідно до яких просив суд розглядати справу за відсутності представника третьої особи та прийняти рішення на підставі наявних доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити рішення. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, вислухавши учасників справи, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 29.05.2017 о 08 год. 20 хв. [PERSON] керуючи автомобілем «Smart Forfour» державний номер [NUMBER] по провулку Карельському в місті Києві при перестроюванні не надала дорогу автомобілю «Opel Astra» державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в попутному напрямку по тій смузі на яку мала намір перестроїтись [PERSON] , в результаті чого відбулося зіткнення зазначених транспортних засобів, що спричинило їх пошкодження. Постановою Деснянського районного суду місті Києва від 20.06.2017 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. У відповідності з ч. 4 та ч.6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 статті 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Автомобіль «Opel Astra» державний номер [NUMBER] був застрахований ТДВ «Експрес Страхування» за договором добровільного страхування транспортного засобу від 03.02.2017 № 208.17.2342651. Згідно із розділу 9 Договору страхування, розмір збитків, визначається відповідно до умов Договору страхування. Таким чином, саме виходячи із вимого Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів програма «Комфорт» від 03.02.2017, ТДВ «Експрес Страхування» було визначено розмір заподіяння збитків. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» - договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується з положеннями ст. 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку Страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування при настанні страхового випадку. За змістом ст. 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. За приписами ч. 1 ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Відповідно до калькуляції від 06.06.2017 № КА-003940 філія «Бровари-Авто» ПрАТ «Українська автомобільна корпорація» вартість відновлювального ремонту автомобіля «Opel Astra» державний номер становить в розмірі 34048,27грн. Відповідно до умов договору страхування ТДВ «Експрес Страхування» було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі: 34048,27грн, що підтверджується страховим актом від 12.06.2017 № 3.17.757-1, платіжним дорученням від 12.06.207, платіжними дорученнями від 03.07.2017. Цивільно-правова відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/3266375, автомобіля марки «Smart Forfour» державний номер [NUMBER] застрахована у AT «ПРОСТО-страхування», що підтверджується договором обов`язкового страхування від 19.04.2017. ПрАТ «Страхова компанія «Просто-страхування» було виплачено Товаристу з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» страхове відшкодування у розмірі 23985,46 грн. Таким чином ТДВ «Експрес Страхування» має право вимоги до відповідача - [PERSON] у розмірі виплаченого відшкодування за мінусом сплаченого ПрАТ СК «Просто-страхування» страхового відшкодування у розмірі: 34048,27 - 23985,46 = 10 062,81грн. Судом не встановлено, а матеріали справи не містять доказів оскарження [PERSON] рішення ПрАТ «Страхова компанія «Просто-страхування» про виплату страхового відшкодування в розмірі 23985,46грн на користь ТДВ «Експрес Страхування». Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування", страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток в повному обсязі. Як вбачається з положень ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. В силу п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (ст. 36, 37 закону №1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за ст.1194 ЦК України. Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі ст.1194 ЦК, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 у справі №6-2808цс15. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. За таких обставин, суд вважає, що позивачем правомірно заявлені вимоги до відповідача з приводу відшкодування в сумі 10062,81грн, що є сумою страхового відшкодування, сплаченою позивачем за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, та яка підлягає стягненню в порядку регресу з відповідача, як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати в розмірі 1762,00грн.

Outcome: approved