Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся 16 січня 2017 року до суду із позовом до Великобагачанської селищної ради Полтавської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог відділ державної реєстрації актів цивільного стану Великобагачанського РУЮ в Полтавській області, відділ Держгеокадастру у Великобагачанському районі Полтавської області про визнання пропуску строку для прийняття спадщини з поважних причин та визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини та встановлення факту смерті. З позовної заяви [PERSON] (а.с.а.с.3-5) вбачається, що [INFO] року помер [PERSON], останнім місцем проживання якого було м. Сімферополь Автономної Республіки Крим. Після його смерті відкрилася спадщина, в склад якої входить земельна ділянка площею 4,77 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Великобагачанської селищної ради Полтавської області. Cпадкоємцем за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Ряжко О.В. 5 листопада 2014 року, на спадщину після померлого [PERSON], є [PERSON]. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом у померлого [PERSON] не має. Позивач [PERSON] вказує, що в зв'язку з тимчасовою окупацією території АР Крим про смерть [PERSON] він дізнався нещодавно, як наслідок, при зверненні до державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON], йому було відмовлено в цьому, в зв'язку з відсутністю факту прийняття спадщини та наданням неналежного документа - свідоцтва про смерть. Посилаючись на вищевикладені обставини, та на те, що позивач [PERSON] з поважних причин пропустив встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [INFO] року [PERSON], він змушений звернутися до суду з позовом про встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території в м. Сімферополь АР Крим та визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою суду від 18 січня 2017 року відкрито провадження по справі. Попереднє судове засідання по справі проведено 14 лютого 2017 року, залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Держгеокадастру в Полтавській області та замінено третю особу відділ державної реєстрації актів цивільного стану Великобагачанського РУЮ в Полтавській області на належну третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Великобагачанський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. Ухвалою суду від 21 березня 2017 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON], жительку м. Сімферополь Автономної Республіки Крим. В судових засіданнях представник позивача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримала в повному обсязі, посилалася на обставини, що викладені в позові, та просила суд задовольнити позов. Селищний голова Великобагачанської селищної ради Полтавської області Саковський Ю.Б. до суду подав заяву про розгляд справіи у відсутність представника селищної ради, заперечень щодо позову не подавали, зазначили що покладаються на розсуд суду. Представник третьої особи Великобагачанського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області [PERSON] в судових засіданнях не заперечувала щодо задоволення позову [PERSON] Представники третіх осібвідділу Держгеокадастру у Великобагачанському районі Полтавської області та Головного управління Держгеокадастру в Полтавській областів судові засідання не з'явилися, до суду представник Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області Пєвнєва О.Я. надіслала лист, в якому вказала, що заперечень щодо позову [PERSON] немає. Третя особа [PERSON] в судові засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася шляхом поміщення відповідного оголошення на сторінці Великобагачанського районного суду (у розділі «Новини та події суду») офіційного веб - порталу «Судова влада в Україні» в мережі Інтернет, оскільки територія АР Крим є тимчасово окупованою територією, інші шляхі для повідомлення у суду відсутні. Будь- яких заперечень щодо позову [PERSON] волна суду не надіслала. Суд, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], представника третьої особи [PERSON], показання свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що [PERSON] з поважних причин пропустив строк на прийняття спадщини за заповітом після смерті [INFO] року [PERSON] і позов про визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини та встановлення факту смерті [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] року в м. Сімферополь Республіки Крим Російської Федерації помер [PERSON](а.с.7). [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого 31 липня 2000 року належала земельна ділянка площею 4,77 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Великобагачанської селищної ради Полтавської області. Акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1487 (а.с.а.с.8, 80). Заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області Ряжко О.В. 5 листопада 2014 року [PERSON] належну йому земельну ділянку площею 4,77 га з цільовим призначенням для товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Великобагачанської селищної ради Полтавської області повністю заповів [PERSON], [INFO]. Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 628 (а.с.9). Цей заповіт є чинним, що підтверджується інформаційною довідкою від 25.01.2017 року ( а.с. 27). Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після померлого [INFO] року [PERSON], інших спадкоємців ні за заповітом, ні за законом, які прийняли спадщину, у померлого немає. [PERSON] 26 травня 2016 року відмовлено в проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], померлого [INFO] року в м. Сімферополь Автономної Республіки Крим, оскільки заявником для підтвердження факту смерті [PERSON] пред'явлено документ виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с.10). З повідомлення № 149 від 10 лютого 2017 року Великобагачанської селищної ради Полтавської області вбачається, що відомостей у картотеці зареєстрованих громадян та реєстрі територіальної громади про [PERSON] [INFO], немає (а.с. 41). З заяви від 21 листопада 2014 року про видачу паспорта громадянина України (Ф-1) на громадянина [PERSON], [INFO]. Із даної заяви вбачається що [PERSON] одружений з [PERSON], [INFO] (а.с. 62). З повідомлення № 917/04 від 20 лютого 2017 року Великобагачанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області вбачається, що [PERSON] на обліку в управлінні не перебуває, так як помер [INFO] року (а.с. 60). З повідомлення № 218 від 10 березня 2017 року виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради Полтавської області вбачається, що відомості про зареєстрованих осіб за адресою: [ADDRESS] З повідомлення Великобагачанської державної нотаріальної контори № 01-09/63 від 26 січня 2017 року, отриманого на запит суду 26 січня 2017 року, вбачається, що після смерті [INFO] року [PERSON], який помер м. Сімферополь АР Крим у нотаріальній конторі спадкова справа на майно померлого відсутня (а.с. 25). З інформаційної довідки від 25.01.2017 року вбачається що інформація про справову справу на [PERSON] в спадковому реєстрі відсутня ( а.с.26). У відповідності до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 року № 1064. Відповідно до п.1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року, рішення суду про встановлення факту смерті особи є однією з підстав для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за № 1150/13024 (далі -фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час та інші. Згідно ч.2 ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 ст. 9 Закону передбачено, що будь - який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Отже, свідоцтво про смерть, видане за формою встановленою Міністерством юстиції Республіки Крим Російської Федерації, не є прийнятим для українських органів реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Таким чином, встановлення факту смерті [PERSON], померлого [INFO] року на тимчасово окупованій території України в м. Сімферополь Автономної Республіки Крим необхідне позивачу [PERSON] для отримання свідоцтва про право на спадщину. Позивач [PERSON] довів суду той факт, що [PERSON] помер в м. Сімферополь Автономної Республіки Крим на тимчасово окупованій території, а , отже, цей факт підлягає встановленню судом. Суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України ( ст. 257-1, п. 8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України). Постановою в.о. в порядку заміщення завідувача Великобагачанської державної нотаріальної контори Кириченко Т.М. від 7 липня 2016 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 4,77 га після померлого [INFO] року [PERSON], в зв'язку з відсутністю факту прийняття спадщини та наданням неналежного документу - свідоцтва про смерть (а.с. 11). Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України "для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини". Отже, за загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч.1 ст.1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України ). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1ст. 1269 ЦК України). Відповіднодо ч. 3 ст. 1272 ЦК України "за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини". Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття, закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, а бажає отримакти спадщину, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо:1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Звертаючись до суду з даним позовом, [PERSON] вказував, що подати заяву про прийняття спадщини у передбачений законом шестимісячний термін, тобто з [INFO] року по 25 жовтня 2015 року не міг, оскільки не знав і не міг знати про смерть [PERSON], бо тільки нещодавно довідалася про його смерть і йому передали свідоцтво про смерть [PERSON], видавне в АР Крим. Згідно порядку вчинення нотаріальних дій заява про прийняття спадщини приймається нотаріусом виключно після перевірки факту смерті спадкоємця. В той час, факт смерті фізичної особи і час відкриття спадщини нотаріус перевіряє шляхом витребування від спадкоємця свідоцтва про смерть, виданого органом реєстрації актів цивільного стану. У позивача цього свідоцтва не було і не має в даний час, в постанові нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину зазначено, що причиною відмови є не лише не прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк, а і відсутність належного документу - свідоцтва про смерть. Вказані доводи позивача є переконливими, оскільки дійсно, для прийняття спадщини позивач повинний був пред'явити свідоцтво про смерть із зазначенням прізвища, імені та по батькові спадкодавця. Однак, належного свідоцтва про смерть [PERSON] позивач не має до цього часу, оскільки факт його смерті належним чином до цього часу не зареєстрований, з чого слідує, що у позивача не було об'єктивної можливості подати заяву про прийняття спадщини у передбачений законом шестимісячний строк. З пояснень представника позивача [PERSON] в судовому засіданні, з показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] вбачається, що про існуівання будь-яких інших спадкоємців за законом у [PERSON], якого вони хорошо знали, їм невідомо, десь в кінці 2014 року він виїхав з Великої Багачки Полтиавської області, як стало відомо в подальшому, у Крим. Коли і від кого їм стало відомо про смерть [PERSON] свідки [PERSON] і [PERSON] згадати не могли. Свідок [PERSON] суду повідомив, що він весною 2016 року їздив по особистим справам в м. Севастополь, [PERSON] перед поїздкою. попрохав його вияснити чи відповідають дійсності чутки про смерть [PERSON] .і при можливості привезти свідоцтво про його смерть. З цим проханням свідок звернувся до свого знайомого і той, скориставшись своїми зв'язками, передав йому свідоцтво про смерть [PERSON], що видано в Криму, яке він привіз і особисто передав [PERSON], точної дати вже не пам'ятає, але це була весна 2016 року, можливо травень. Так, в ході розгляду справи представником позивача були надані доказі наявності причин, повязаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для подання заяви до нотаріуса у шестимісячний строк, а також надані доказі в підтвердження поважності пропуску позивачем строку звернення із заявою про прийняття спадщини, суд приходить до висновку про те, що позивач [PERSON] з поважних причини пропустив строк прийняття спадщини, встановлений ст. 1270 ЦК України, оскільки він не мав можливості подати заяву про прийняття спадщини в встановлений законом шестимісячний строк після смерті спадкодавця через відсутність в період з 25.04.2015 року по 25.10.2015 року будь-якої інформації про смерть [PERSON], бо він помер на тимчасово окупованій території і у позивача не було і не могло бути свідоцтва про смерть спадкодавця, яке є належним, що перешкоджало поданню заяви про прийняття спадщини. При таких обставинах суд приходить до висновку про ухвалення рішення про задоволення позову [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON], померлого [INFO] року на тимчасово окупованій території України в м. Сімферополь Автономної Республіки Крим, визнання прничини пропуску строку для прийняття спадщини поважними, визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved