Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

Позивач АТ "СК "АРКС" звернулось до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що між АТ "СК "АРКС" та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту за №л59914а7цв від 27 лютого 2017 року, згідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Toyota (д.р.н. [NUMBER] ). 10 липня 2017 року о 09:00 в с. Гатне київської області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: автомобіля Toyota (д.р.н. [NUMBER] ), яким керував водій [PERSON] (власник автомобіля [PERSON] ) та автомобіль Volkswagen (д.р.н. [NUMBER] ) яким керував водій [PERSON] (власник автомобіля [PERSON] ). У результаті даної ДТП було пошкоджено автомобіль Toyota (д.р.н. [NUMBER] ), що був застрахований у АТ "СК "АРКС" за Договором добровільного страхування наземного транспорту №л59914а7цв від 27 лютого 2017 року. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № АХА2217853 від 14 липня 2017 року та умов Договору страхування № №л59914а7цв від 27 лютого 2017 року, розмір страхового відшкодування склав 20361,89 грн., яке АТ "СК "АРКС" було сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу згідно заяви страхувальника на СТО згідно платіжного доручення №352 393 від 17 липня 2017 року. Відповідно до п. 20.11 Договору страхування №л59914а7цв від 27 лютого 2017 року при пошкодженні ТЗ розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених в кошторисі збитків, за вирахуванням франшизи. Розрахунок розміру виплаченого позивачем страхового відшкодування за зазначеним вище страховим випадком становить 20361,89 грн. (22356,89 грн. вартість відновлювального ремонту - 1995,00 грн. франшиза) На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП за шкоду заподіяну життю, здоровю і майну третіх осіб була застрахована в АТ СГ «ТАС». Позивач звернувся до АТ СГ «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування №СУ/004345/3. АТ СГ «ТАС» було сплачено Позивачу страхове відшкодування в розмірі 11482,45 грн. Відповідно до вимог статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Так на дату подання позову, сума збитків становить 8879,44 грн. (20361,89 грн. страхове відшкодування потерпілому - 11482,45 грн. страхове відшкодування АТ СГ «ТАС»). Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування, завданої внаслідок ДТП в розмірі 8879,44 грн. та витрати судового збору у розмірі 2102,00 грн. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 жовтня 2020 року відкрито позовне провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача АТ "СК "АРКС" не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. В судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причини неявки суду не відомі. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За відсутності заперечень позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що між АТ "СК "АРКС" та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту за №л59914а7цв від 27 лютого 2017 року, згідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Toyota (д.р.н. [NUMBER] ). 10.07.2017 приблизно о 08 годині 50 хвилин водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Toyota Rav4, д/н [NUMBER] , по вул. Київська 2А в с. Гатне, Києво-Святошинський район, Київська область, перед початком руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам руху, допустив зіткнення з транспортним засобом Volkswagen, д/н [NUMBER] , який рухався позаду у своїй смузі, в наслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження, своїми діями водій [PERSON] порушив п. 2.3 б), п. 10.1. ПДР, за що передбачена відповідальність згідно ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 10.07.2017 приблизно о 08 годині 50 хвилин водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Volkswagen, д/н [NUMBER] , по вул. Київська 2А в с. Гатне, Києво-Святошинський район, Київська область, проявив неуважність, не слідкував за дорожньою обстановкою, не обрав безпечної дистанції, допустив зіткнення з транспортним засобом Toyota Rav4, д/н [NUMBER] , який рухався попереду, в наслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження, своїми діями водій [PERSON] порушив п. 2.3 б), п. 13.1. ПДР, за що передбачена відповідальність згідно ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 серпня 2017 року [PERSON] та [PERSON] визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на кожного адміністративне стягнення. Відповідно до постанови Апеляційного суду Київської області від 14 вересня 2017 року постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 серпня 2017 року в частині притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] , скасовано, провадження в цій частині закрито в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В решті постанову суду залишено без змін. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Стаття 1166 ЦК України передбачає загальні підстави відшкодування шкоди, а саме: 1) наявність шкоди; 2) протиправність поведінки особи, що завдала шкоду; 3) причинний зв`язок між заподіяною шкодою та протиправною поведінкою; 4) вина особи, що завдала шкоду. Згідно з частиною другою статті 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, діюче законодавство обов`язковою умовою відшкодування майнової шкоди визначає наявність вини особи, а доказом існування такої вини є доведеність неправомірності рішення, дії або бездіяльності цієї особи. Відповідно до частини 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Тобто, в даному спірному випадку, доведенню позивачем належними і допустимими доказами, в тому числі, підлягає неправомірність дій відповідача [PERSON] та відповідно, його вина у спричиненні позивачу шкоди. На підтвердження цих обставин, які підлягають доказуванню, позивач посилається на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 серпня 2017 року, якою притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП [PERSON] та [PERSON] , а також на постанову Апеляційного суду Київської області від 14 вересня 2017 року якою постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 серпня 2017 року в частині притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] , скасовано, провадження в цій частині закрито в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. В решті постанову суду залишено без змін. Тобто, притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП лише [PERSON] . Дані постанови суду є належним і допустимими доказами неправомірності дій водія [PERSON] , але, водночас, постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 серпня 2017 року та постанова Апеляційного суду Київської області від 14 вересня 2017 року не є належними і допустимими доказами протиправності дій відповідача по справі [PERSON] і не доводить його вини в даній ДТП, оскільки він не був учасником ДТП та не керував автомобілем «Volkswagen», д.р.н. [NUMBER] 10 липня 2017 року. Як встановлено судом, водієм автомобілем «Volkswagen», д.р.н. [NUMBER] під час вчинення ДТП керував інший водій - [PERSON] , а [PERSON] - відповідачем по справі є лише власником даного транспортного засобу . Отже, на даний час відсутні належні та допустимі докази вини відповідача [PERSON] у вчиненні ДТП. Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування. З урахуванням викладеного, суд констатує відсутність обов`язкової підстави для відшкодування страхового відшкодування позивачу, у зв`язку із відсутністю вини відповідача у завданні шкоди. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Суд вважає, що в даному випадку, з урахуванням вищенаведених норм закону та обставин справи, відшкодування страхового відшкодування у порядку регресу має відбуватись саме водієм транспортного засобу, дії якого знаходяться в причинному зв`язку з подією ДТП, а не власника транспортного засобу на якому було вчинено ДТП. При цьому, позивач клопотань про заміну неналежного відповідача або про залучення в якості співвідповідача водія [PERSON] під час розгляду справи не заявляв. Підсумовуючи викладене, на даний час суд не вбачає наявності всіх передбачених законом правових підстав для відшкодування шкоди відповідачем, з огляду на що у задоволенні позову суд відмовляє.

Outcome: dismissed