Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

[PERSON] акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з первісним позовом, який було уточнено, до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступне. Відповідно до укладеного договору № LGP3AU01280049 від 01.03.2006 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 46500,00 грн. на термін до 01.03.2013 року та зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач [PERSON] повинна надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Цього ж дня, позивач та відповідач [PERSON] уклали договір поруки № LGP3AU01280049/1 від 01.03.2006 року, відповідно до якого остання взяла на себе обовязок відповідати за зобовязаннями відповідача, що випливають з кредитного договору. Відповідач [PERSON] не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на час розгляду справи має заборгованість у загальній сумі 74342,13 грн., яка складається з наступного: 33348,21 грн. - заборгованість за кредитом, 17535,47грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 93,00 грн. заборгованість по комісії, 23365,45 грн. заборгованість по пені. На даний час відповідачі продовжують ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашають, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приватбанк». У звязку із викладеним, з урахуванням уточнених позовних вимог, [PERSON] акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № LGP3AU01280049 від 01.03.2006 року у загальній сумі 74342,13 грн., яка складається з наступного: 33348,21 грн. - заборгованість за кредитом, 17535,47 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 93,00 грн. заборгованість по комісії, 23365,45 грн. заборгованість по пені. [PERSON] та [PERSON] звернулися до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із зустрічним позовом до [PERSON] акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про розірвання кредитного договору, посилаючись на наступне. З первісною позовною заявою ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» [PERSON] не згодна в частині суми стягнення заборгованості та розміру процентної ставки. 01.03.2006 року між нею та позивачем був укладений кредитний договір № LGP3AU01280049. Впродовж 2006 року позивач належним чином виконувала умови Договору. З початку 2007 року у зв'язку із скрутним матеріальним становищем, можливість сплачувати кредит знизилась, а в 2008 та 2009 роках і зовсім дійшла до мінімуму, але починаючи з 2010 року по березень 2013 року умови договору нею виконувались в повному обсязі. Вважає, що Банк при здійсненні розрахунку заборгованості за Договором допустив наступні необґрунтовані дії: використав підвищену відсоткову ставку, на що не мав жодного права; нарахував пеню з порушенням норм цивільного законодавства; збільшив в односторонньому порядку суму боргу за тілом кредиту на суму яка дорівнює 11255,93грн. При вивченні розрахунку заборгованості за Договором можливо дійти висновку, що з 01.02.2009 року Банк підвищив розмір відсоткової ставки за Договором з 15% до 26,4% річних, про що вона дізналась лише в липні 2010 року, отримавши від Позивача лист з вихідним номером 30.1.0.0/6-100517/133 від 07.06.2010 року, яким Позивач зазначає що з 01.02.2009 року відсоткова ставка за Договором була підвищена до 26,4%. Одностороннє підвищення відсоткової ставки було здійснено Позивачем з порушенням п.2.1.3. Договору, адже вона своєї згоди на підвищення процентної ставки Банку не надавала. 30.10.2011року за № 30.1.0.0/2-243, позивач на її адресу надіслав Повідомлення, в якому зазначає, що за договором основний борг відсутній, а борг за відсотками складає 7353,50 грн. Ця заборгованість виникла у зв'язку з тим, що вона сплачувала відсотки з розрахунку 15% річних. Якщо враховувати процентну ставку на рівні 15% річних, то починаючи з 01.03.2006 року по 06.03.2013 року вона сплатила Позивачу 64975,48 грн., а згідно розрахунку погашення зобовязання за договором, який був складений згідно умов договору з урахуванням процентної ставки на рівні 15% річних, то первісний відповідач повинна повернути Банку до 01.03.2013 року грошові кошти в сумі 82464,42 грн. Виходячи з цього розрахунку, [PERSON] повинна Банку повернути різницю між 82464,42 грн. та 64975,48 грн., яка дорівнює 17670,94 грн. Всього сума боргу за тілом кредиту була збільшена на суму 11255,93 грн., але ж заборгованість за тілом кредиту зростати в жодному разі не може. У звязку із викладеним, позивачі за зустрічним позовом на підставі ст. 651-654 ЦК України просять розірвати кредитний договір № LGP3AU01280049 від 01.03.2006 року, укладений між ними та [PERSON] акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк». В судовому засіданні 16.02.2016 року представник первісного позивача присутня не була, надала заяву про розгляд справи без її участі, проте в судових засіданнях, які відбулися раніше представник первісного позивача уточнені позовні вимоги за первісним позовом підтримала у повному обсязі, позовні вимоги за зустрічним позовом не визнала та пояснила, що первісний позивач правомірно підвищив відсоткову ставку за кредитним договором і сума боргу, яку просить стягнути первісний позивач є обґрунтованою. Підвищення суми тіла кредиту у розрахунку обумовлено сплатою Банку за [PERSON] страхових платежів згідно договору страхування. В судовому засіданні 16.02.2016 року представник відповідача за первісним позовом [PERSON] [PERSON] присутній не був, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. В судових засіданнях, які відбулися раніше, уточнені позовні вимоги за первісним позовом визнав частково в межах відсоткової ставки 15% на рік протягом усього строку дії договору, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав у повному обсязі, а також просив застосувати за первісним позовом строк позовної давності відносно стягнення з відповідачів пені. В судовому засіданні 16.02.2016 року відповідач за первісним позовом [PERSON], яка також представляє інтереси іншого відповідача за первісним позовом [PERSON], присутня не була, продату час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином через свого представника [PERSON] В судових засіданнях, які відбулися раніше, уточнені позовні вимоги за первісним позовом визнала частково в межах відсоткової ставки 15% на рік протягом усього строку дії договору, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримала у повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON] звернулась до публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" із заявою, якою просила надати їй кредит у розмірі 46500 гривень (том 1, а.с. 11). 01.03.2006 року [PERSON] та [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" уклали договір кредитування № LGP3AU01280049, за яким банк взяв на себе зобов'язання надати [PERSON] кредитні кошти на строк до 01 березня 2013 року включно, у вигляді не поновлюваної кредитної лінії на суму 46500 гривень на придбання автомобіля, а також у розмірі 16926 гривень для сплати страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених договором, а [PERSON] взяла на себе зобов'язання повернути кредит, сплатити проценти у розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості, комісію у вигляді щомісячної винагороди в розмірі 0,20% від суми наданого кредиту, шляхом сплати платежу з 1 по 5 число кожного місяця, щомісячним платежем у розмірі 995 гривень 74 копійки (том 1, а.с. 8-9). Першого березня 2006 року, Банк виконав своє зобов`язання в частині надання кредиту в сумі 46500 грн. на користь [PERSON] (том 1, а.с.12-14). Також, 01 березня 2006 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено договір поруки № LGP3AU01280049/1, за яким остання взяла на себе зобов'язання відповідати солідарно за своєчасне та повне виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором № LGP3AU01280049 від 01 березня 2006 року (том 1, а.с.17-19). Із встановлених обставин вбачається, що між [PERSON] акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" та [PERSON] виникли цивільні (зобов'язальні) правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких первісний позивач виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування), а вказаний первісний відповідач споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права первісного позивача, як кредитора у зобов'язанні, на повернення первісним відповідачем, як боржником у зобов'язанні, отриманого ним кредиту та сплати належних процентів за користування кредитом і комісії. Поряд з цим, із встановлених обставин також вбачається, що між позивачем [PERSON] акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] виникли цивільні (зобов'язальні) правовідносини у сфері забезпечення виконання зобов'язання, в яких позивач виступає кредитором, а вказаний відповідач поручителем, та в межах яких виник спір щодо права позивача як кредитора на отримання виконання зобов'язання боржника у повному обсязі поручителем. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів. Відповідно до положень частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. В силу положень частини другої статті 509, пункту першого частини другої статті 11 та частини першої статті 629 Цивільного Кодексу України зобов'язання можуть виникати з договорів, які стають обов'язковими для виконання сторонами, що їх уклали. Виходячи з положень частини першої статті 1054 Цивільного Кодексу України та пунктів 22,23 частини першої статті 1, частини першої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" №1023-ХІІ від 12 травня 1991 року, договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем (банком або іншою фінансової установою) та споживачем (фізичною особою), відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими процентами у строки та порядку, передбаченому договором. Виходячи з положень частин першої статей 526, 529 та 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу; кредитор має право приймати від боржника виконання його обов'язку частинами, якщо це встановлено договором; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень частини першої статті 610 Цивільного Кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання (виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання). Відповідно до положень частини першої статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а з огляду на положення пункту третього частини першої статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Виходячи із системного тлумачення статей 546-548 Цивільного кодексу України виконання основного зобов'язання у тому числі такого, що виникає із договору (а тому і кредитного зобов'язання зокрема), може забезпечуватись письмовим договором поруки. З огляду на положення статей 553 та 554 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, тому у випадку порушення зобов'язання боржником, поручитель відповідає перед кредитором частково або у повному обсязі (включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків), залежно від того, що передбачено договором. При цьому, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Так, відповідно до п. 1.1. Кредитного договору № LGP3AU01280049 від 01.03.2006 року, Банк зобовязується надати Позичальникові кредитні кошти шляхом перерахування на відкритий поточний рахунок на строк до 01.03.2013 року включно суму у розмірі 46500,00 грн. для купівлі автомобіля, а також 16926,00 грн. на сплату страхових платежів у випадках та згідно графіку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом і винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми наданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту, комісії за дострокове погашення кредиту відповідно до п. 3.11 даного договору. Періодом сплати вважати з «1» по «5» число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати Позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 995,74 грн. для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. Відповідно до п. 2.2.2 Кредитного договору № LGP3AU01280049 від 01.03.2006 року, Позичальник зобовязується сплачувати відсотки за користування Кредитом відповідно до п. 1.1., 3.1. 3.2. даного Договору. Повну сплату відсотків за користування Кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення Кредиту. Відповідно до п. 2.2.3 Кредитного договору № LGP3AU01280049 від 01.03.2006 року, Позичальник зобовязується сплатити Банку винагороду і комісію згідно п. 3.1., п. 3.11 даного Договору. Відповідно до п. 3.1 Кредитного договору № LGP3AU01280049 від 01.03.2006 року, за користування Кредитом у період з дати списання коштів із кредитного розрахунку до дати погашення Кредиту Позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеним п.1.1. даного Договору. Відповідно до п. 4.1 Кредитного договору № LGP3AU01280049 від 01.03.2006 року, при порушенні Позичальником будь-якого зобовязання, передбачених п. 2.2.2, 2.2.3 даного Договору, банк має право нарахувати, а Позичальник зобовязується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит надається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Також, 27.02.2006 року ВАТ Українська страхова компанія «Гарант-АВТО» в якості страховика, [PERSON] в якості страхувальника та ПАТ КБ «Приватбанк» в якості вигодонабувача уклали договір добровільного страхування автотранспорту № 2, згідно із умовами якого обєктом страхування є майнові інтереси страхувальника, які повязані із володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом DAEWOO LANOS, державний номер [NUMBER], 2006 року випуску. Річний страховий тариф складає 3,7 %, страхова премія сплачується страхувальником на рахунок страховика за кожен рік страхування окремо і зазначається в Полісі на відповідний рік страхування, розмір страхових премій за кожен рік наведений у п. 4.7 договору. Термін дії договору з 27.02.2006 року до 26.02.2013 року. Вигодонабувач має право з метою отримання страхового відшкодування вчиняти за своєї ініціативою будь-які дії, які повинен чи має право вчиняти страхувальник, а також має право переоформлювати поліс добровільного страхування автотранспорту кожного наступного року до закінчення строку дії кредитного договору (том 1, а.с. 204-213). Також, 01.03.2006 року ЗАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» в якості страховика та [PERSON] в якості страхувальника уклали договір особистого страхування № LGP3LK003831, згідно із умовами якого вигодонабувачем є ПАТ КБ «Приватбанк», а обєктом договору є майнові інтереси, які повязані із життям, здоровям та працездатністю страхувальника. Розмір страхової суми складає 46500 грн., страховий тариф складає 1% страхової суми, страховий платіж складає 465 грн., строк дії договору з 01.03.2006 року по 28.02.2007 року, договір пролонгується при бажанні страхувальника застрахуватися ще на 12 місяців та оплати ним страхового платежу. Вищевказані договори страхування узгоджуються із положеннями пунктів 2.1.3 та 2.2.7 спірного кредитного договору щодо укладення [PERSON] договорів особистого страхування та страхування закладеного майна, а також щодо оплати Банком чергових страхових платежів згідно вказаних договорів страхування шляхом надання відповідних сум кредиту [PERSON] у випадку ненадання нею документів, що підтверджують сплату чергових страхових платежів. 25.12.2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» склало на імя [PERSON] лист, в якому повідомлялося, що ПАТ КБ «Приватбанк» вимагає зміни умов кредитного договору та підвищує відсоткову ставку з 01.02.2009 року за кредитним договором до 26,40% на рік. При цьому у листі вказано, що у разі згоди [PERSON] щодо зміни умов кредитування, встановлення цих змін буде встановлено автоматично з 01.02.2009 року без буд-яких додаткових дій [PERSON] (том 1, а.с. 154). Згідно із копією листа ПАТ КБ «Приватбанк» на імя [PERSON] № 30.1.0.0/6-100517/133 від 07.06.2010 року, первісний позивач повідомив [PERSON], що 01.02.2009 року відсоткова ставка за договором № LGP3AU01280049 від 01.03.2006 року була підвищена з 15,00% до 26,4% (том 1, а.с. 151). Згідно із копією повідомлення [PERSON] акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на імя [PERSON] № 30.1.0.0/2-243 від 30.10.2011 року, первісний позивач повідомив [PERSON] про те, що остання має прострочену заборгованість у сумі 7552,05 грн., яка складається з відсотків у розмірі 7353,50 грн. та пені в розмірі 198,55 грн., та запропонував у термін не пізніше 30 календарних днів з дати одержання цього повідомлення погасити прострочену заборгованість (том 1, а.с. 152). Позивач за первісним позовом стверджує, що [PERSON] порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Згідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором № LGP3AU01280049 від 01.03.2006 року, який було додано позивачем до уточненої позовної заяви, відповідач за первісним позовом станом на час розгляду справи має заборгованість у загальній сумі 74342,13 грн., яка складається з наступного: 33348,21 грн. - заборгованість за кредитом, 17535,47 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 93,00 грн. заборгованість по комісії, 23365,45 грн. заборгованість по пені. Суд звертає увагу на те, що з розрахунку заборгованості за спірним договором із урахуванням уточнених позовних вимог (том 1, а.с. 241-247), з листа ПАТ КБ «Приватбанк» від 25.12.2008 року (том 1, а.с. 154) та з листа ПАТ КБ «Приватбанк» від 07.06.2010 року (том 1, а.с. 151) вбачається, що з 01.02.2009 року відсоткова ставка за договором № LGP3AU01280049 від 01.03.2006 року була підвищена з 15,00% до 26,4%. Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 2.3.1 Кредитного договору № LGP3AU01280049 від 01.03.2006 року, Банк має право збільшувати розмір процентної ставки за користування Кредитом, при зміні конюнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміни курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні встановленого НБУ на момент укладення даного Договору, зміні облікової ставки, зміни розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому Банк надсилає Позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки за 20 днів до вступу в чинність зміненої процентної ставки. Збільшення процентної ставки банком у вищевказаному порядку можливо в границях кількості пунктів, на які збільшується ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредиту або пропорційно збільшенню курсу долара США, за згодою Позичальника. Разом з тим, із змісту п. 2.3.3 Кредитного договору № LGP3AU01280049 від 01.03.2006 року вбачається, що при неотриманні Банком протягом 20-ти днів письмової відповіді Позичальника зі згодою сплачувати збільшений розмір процентної ставки (запропонований Банком) відповідно до п. 2.3.1 Договору, Банк на власний розсуд має право змінити умови договору щодо дострокового повернення кредиту або розірвати договір в судовому чи односторонньому порядку. Аналіз вищевказаних положень спірного договору дозволяє дійти висновку про те, що кредитним договором № LGP3AU01280049 від 01.03.2006 року не передбачено право Банку на одностороннє підвищення процентної ставки за користування кредитом, адже обовязковою умовою підвищення процентної ставки згідно положень договору є отримання Банком протягом 20-ти днів письмової відповіді Позичальника зі згодою сплачувати збільшений розмір процентної ставки. В разі неотримання такої відповіді, Банк має право здійснити відповідні заходи реагування, які передбачені п.2.3.3 договору, проте права на одностороннє підвищення процентної ставки у Банку не виникає. [PERSON] в судовому засіданні стверджувала, що вона не надавала письмової згоди на підвищення процентної ставки за користування кредитом. Доказів наявності такої письмової згоди представником ПАТ КБ «Приватбанк» до суду надано також не було. Отже, суд приходить до висновку про те, що ПАТ КБ «Приватбанк» в порушення умов кредитного договору в односторонньому порядку з 01.02.2009 року підвищив процентну ставку за користування кредитом, що призвело до невірного нарахування сум заборгованості за кредитом. При цьому суд вважає необхідним вказати, що правова позиція яка викладена у постанові Верховного Суду України від 19.12.2012 року по справі № 6-144цс12 не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, адже спірним договором кредитування не передбачено можливості одностороннього підвищення розміру процентної ставки, а передбачено лише можливість підвищення розміру процентної ставки виключно за письмовою згодою позичальника. Визначаючи розмір позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», які підлягають задоволенню виходячи з відсоткової ставки 15% на рік протягом усього строку дії договору, суд враховує, що представником [PERSON] було проведено письмовий розрахунок заборгованості виходячи з розміру сплачених [PERSON] сум, відсоткової ставки 15% на рік (п. 1.1 договору), додаткової відсоткової ставки 3,18% на місяць від суми непогашеної в строк заборгованості (п. 3.2 договору), нарахованих сум комісії та пені (п. 1.1, 2.2.3, 3.11, 4.1 договору), нарахованих сум страхових платежів (п. 1.1, 2.1.3, 2.2.7 договору). Отже, вище вказаний розрахунок проведено у відповідності до всіх умов спірного договору та із урахуванням відомостей щодо нарахування та погашення всіх складових заборгованості, що вказані у кредитній історії [PERSON] (томи справи 2, 3, 4). Згідно вказаного розрахунку заборгованість [PERSON] за спірним договором без урахування пені складає загальну суму в розмірі 32077 грн. 05 коп. Разом з тим, представником ПАТ КБ «ПриватБанк» на письмову пропозицію суду та на виконання ухвали суду не було надано альтернативного розрахунку розміру позовних вимог виходячи з відсоткової ставки 15% на рік протягом усього строку дії договору, у звязку із чим у суду не викликає сумніву правильність того розрахунку, який було надано представником [PERSON] Таким чином, розмір позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», які підлягають задоволенню виходячи з відсоткової ставки 15% на рік протягом усього строку дії договору без урахування пені складає 32077 грн. 05 коп. Вирішуючи питання про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин з приводу нарахування пені за заявою представника [PERSON] (том 1, а.с. 184), суд враховує наступне. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позивач за первісним позовом звернувся до суду з позовною заявою лише 28 січня 2015 року, окремого договору про визначення строку позовної давності щодо нарахування пені за невиконання чи неналежне виконання зобовязання за кредитним договором сторони не укладали, вказівка на строк позовної давності у спірному договорі відсутня, будь-яких обґрунтувань щодо пропуску строку позовної давності позивач не надав. Таким чином, нараховані банком суми пені [PERSON] за спірним кредитним договором в період до 28 січня 2014 року є такими, що не можуть бути стягнуті в судовому порядку у звязку із пропущенням позивачем за первісним позовом строку позовної давності тривалістю один рік. Згідно із статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до розпорядження КМУ від 02 грудня 2015 р. № 1275-р м. Сєвєродонецьк та м. Первомайськ Луганської області входять до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Враховуючи викладене, а також те, що станом на час розгляду справи відсутній Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України, то суд вважає, що пеня за період з 14 квітня 2014 року, яка була нарахована на суму заборгованості за кредитним договором, стягненню з відповідачів за первісним позовом не підлягає. Отже, з відповідачів за первісним позовом слід стягнути лише ті суми пені, які нараховані в період з 28 січня 2014 року до 14 квітня 2014 року, тобто суму в розмірі 3656,78 грн., яка визначена за правилами, що викладені в п. 4.1 спірного договору (суму заборгованості в розмірі 32077 грн. 05 коп. помножити на 0,15 % = 48,115575 грн., що слід помножити на 76 днів прострочки). Стосовно позовних вимог за зустрічним позовом про розірвання договору кредитування № LGP3AU01280049, суд зазначає наступне. Вищевказані позовні вимоги за зустрічним позовом були заявлені, в тому числі, із посиланням на ст. 651 ЦК України. В судовому засіданні представник [PERSON] підтвердив, що вимога про розірвання договору заявлена в том числі, із підстав передбачених ст. 651 ЦК України. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Судом під час системного аналізу положень спірного договору кредитування та норм Законів України вже було встановлено, що позивач за первісним позовом всупереч умов укладеного договору в односторонньому порядку підвищив відсоткову ставку за договором та почав нараховувати платежі за договором згідно підвищеної відсоткової ставки. За наведених обставин суд вважає такими, що заслуговують на увагу доводи [PERSON] про те, що названі порушення договору для неї є істотними, оскільки одностороннє підвищення Банком відсоткової ставки та безпідставне нарахування підвищеної суми відсотків завдали б [PERSON] істотної шкоди в разі сплати нею таких сум, а також оскільки внаслідок неправомірних дій Банку при нарахуванні заборгованості із застосуванням підвищеної відсоткової ставки вона значною мірою позбавлялася того, на що розраховувала при укладенні договору. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги за зустрічним позовом про розірвання договору кредитування № LGP3AU01280049. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням від 26.01.2015 року про сплату судового збору в сумі 958,86 грн. Враховуючи те, що зменшені позовні вимоги було задоволено частково в загальній сумі 35733 грн. 83 коп., то суд вважає необхідним стягнути з відповідачів за первісним позовом на користь позивача суму судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 357 грн. 34 коп. в рівних частках, по 178 грн. 67 коп. з кожного відповідача. Разом з тим, понесення позивачем за зустрічним позовом [PERSON] судових витрат підтверджується платіжним дорученням від 12.09.2015 року № 326 про сплату судового збору в сумі 487,20 грн. Враховуючи те, що зустрічний позов задоволено у повному обсязі, суд вважає необхідним стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] суму судових витрат в розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: partial