Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

Заступник керівника Новокаховської місцевої прокуратури Херсонської області, що діє в інтересах держави, звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на наступні обставини. 02.07.2007 між Лазурненською селищною радою та Херсонською обласною організацією Української спілки ветеранів Афганістану укладено договір оренди землі загальною площею 0,3000 га для будівництва притулку на 85 місць, яка знаходиться в смт. Лазурне, біля турбази «Чорномор», строком на 49 років, який зареєстровано 19.07.2007 в державному реєстрі земель за №4АА002344-040722800017. Рішенням сесії Лазурненської селищної ради № 476 від 30.08.2013 надано дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 0,30 га для обслуговування існуючого притулку (готовністю 28%) для відпочинку ветеранів та інвалідів в Афганістані, розташованої в смт. Лазурне, вул. Набережна, 5-а. Пунктом 1 рішення сесії Лазурненської селищної ради № 650 від 13.08.2014 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки у власність [PERSON] загальною площею 0,15 га для рекреаційного призначення по вул. Набережна, 5-а в смт. Лазурне. Вважає, що відведення вказаної земельної ділянки у власність здійснено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки вимогами Земельного кодексу України та Закону України «Про землеустрій» передбачено, що набуття у власність земельних ділянок здійснюється шляхом відводу на підставі проекту землеустрою, а не технічної документації про поділ ділянки. При цьому, право користування (оренда) земельною ділянкою площею 0,3000 га Херсонській обласній організації Української спілки ветеранів Афганістану не припинено відповідно до вимог ст. 141 Земельного кодексу України. Просить 1) визнати незаконним (недійсним) пункт 1 рішення сесії Лазурненської селищної ради № 650 від 13.08.2014, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки у власність [PERSON] загальною площею 0,15 та для рекреаційного призначення по вул. Набережна, 5-а, в смт. Лазурне; 2) визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно № 31269844, видане 19.12.2014 державним реєстратором Скадовського районного управління юстиції Херсонської області [PERSON] на земельну ділянку площею 0,15 га по вул. Набережна, 5-а, в смт. Лазурне, Скадовського району, Херсонської області, кадастровий номер 6524755500:01:001:0294; 3) скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,15 га по вул. Набережна, 5-а, в смт. Лазурне, Скадовського району, Херсонської області, кадастровий номер 6524755500:01:001:0294; 4) зобовязати [PERSON] повернути за актом приймання-передачі до земель комунальної, власності Лазурненської селищної ради земельну ділянку площею 0,15 га по вул. Набережна, 5-а, в смт. Лазурне, Скадовського району, Херсонської області, кадастровий номер 6524755500:01:001:0294, нормативно-грошова оцінка якої складає 112 114 грн. У клопотанні про поновлення пропущеного з поважних причин строку звернення до суду прокурор повідомив, що рішення Лазурненської селищної ради №650 від 13.08.2014 року не було опубліковане на офіційному сайті Лазурненської селищної ради, а про його існування він дізнався у березні 2017 року під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №42017230000000049 від 02.03.2017 року, в звязку з чим просив поновити строк на звернення до суду. Представником відповідача [PERSON] адвокатом [PERSON] подано відзив за позов відповідно до якого вважає, що прокурором не обґрунтовано в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, а також орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Також зазначив, що Право власності на недобудовану будівлю притулку готовністю 28%, що знаходиться за адресою: Херсонська область, Скадовський район, смт. Лазурне, вулиця Набережна 5-а, було визнано за [PERSON] на підставі Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 30.12.2010 у справі №2-1506/10. Вказаним рішенням визнано, за [PERSON] право власності, як на будівлю. Дане рішення є складовою частиною Технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки громадянину [PERSON] загальною площею 0,1500 ГА по вул. Набережна 5А, смт. Лазурне, Скадовського району, Херсонської області. Крім того, рішення Лазурненської селищної ради від 13.08.2014 №650 оскаржувалось Громадською організацією «Херсонська обласна організація Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів)», але ухвалами Скадовського районного суду Херсонської області їм було відмовлено, через порушення правил юрисдикції, та розяснено право позивача заявити позовні вимоги в поряду передбаченому ЦПК України. Проте, Громадська організація «Херсонська обласна організація Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів) позову у порядку цивільного судочинства не предявляла. Вважає, що твердження прокуратури щодо неможливості набуття у власність зазначеної земельної ділянки на підставі ч. 2 ст. 120 ЗК України є такими, що не відповідають діючим положенням законодавства. Не здійснення Громадською організацією «Херсонська обласна організація Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів)» та Лазурненською селищною радою Скадовського району формальних дій, повязаних із укладанням додаткової угоди до договору оренди землі від 02.07.2007, щодо зменшення меж земельної ділянки, не може слугувати безпосереднім фактом неналежного переходу права власності частини земельної ділянки до мене. Крім того, позивачем 20.09.2016 подано заяву до Лазурненської селищної ради із проханням внесення відповідних змін до вказаного договору оренди, або його припинення. Також надав заяву про застосування строків позовної давності до заявлених позовних вимог, оскільки рішення Лазурненської селищної ради було прийнято 13.08.2014 року, а прокуратурою подано позов лише 14.12.2017 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Таким чином порушується принцип правової визначеності, на забезпечення якого законодавцем встановлено строки позовної давності. В судовому засіданні прокурор Горщарук М.В., дав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, крім того пояснив, що вимогами Земельного кодексу України та Закону України «Про землеустрій» передбачено, що набуття у власність земельних ділянок здійснюється шляхом відводу на підставі проекту землеустрою, а не технічної документації про поділ ділянки. Також рішення Лазурненської селищної ради №476 від 30.08.2013 та витяг з вказаного рішення на підставі якого розроблено технічну документацію мають розбіжності, а саме оригінал рішення має зміст: «дати дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації з землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 0,30 га для обслуговування існуючого притулку (готовністю 28%) для відпочинку ветеранів та інвалідів в Афганістані. Розміщення земельної ділянки по вул. Набережна 5-А в смт. Лазурне Скадовського району Херсонської області», а витяг який міститься в технічній документаціє має зміст: «дати дозвіл на виготовлення технічної документації з землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 0,15 га у власність для рекреаційного призначення гр. [PERSON] по вул. Набережна 5-А в смт. Лазурне». Просив поновити строк для подачі позову та задовольнити позов. В судовому засіданні представник Лазурненської селищної ради [PERSON], не заперечував проти задоволення позовних вимог. Пояснив, що оригінали рішень Лазурненської селищної ради №№476 від 30.08.2013 та №650 від 13.08.2014 були вилучені 20.03.2017 слідчим Скадовського ВП на підставі ухвали слідчого судді по кримінальному провадженню №42017230000000049 від 02.02.2017. В судовому засіданні представник [PERSON] адвокат [PERSON] надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. Крім того пояснив, що [PERSON] вільно та відкрито користується спірною земельною ділянкою більше чотирьох років. Він добросовісно отримав та надав всю технічну документацію, яку в нього вимагали органи місцевого самоврядування та реєстраційні органи. Вважає, що якщо в діях Лазурненської селищної ради та державного реєстратора і були якісь порушення процедури виділення йому земельної ділянки, то він про них не знав та не міг здогадуватися, а тому він не повинен відповідати за їх помилки. Тому просив застосувати до заявлених позовних вимог строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Крім того, зазначив, що рішення Лазурненської селищної ради №476 від 30.08.2013 не було підставою для заявлення прокурором позовних вимог, а тому оскільки суд не може виходити за межі заявлених позовних вимог, то просив його не враховувати при винесенні рішення по справі. Державний реєстратор відділу економічного розвитку, інвестиційної діяльності та туризму в судове засідання не зявився про причини неявки суду не повідомив, про місце дату та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, кримінального провадження, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступне. 02.03.2017 року до ЄРДР внесено відомості про кримінальне провадження №42017230000000049 за ч.1 ст. 364 КК України, що службові особи Лазурненської селищної ради, зловживаючи службовим становищем, діючи всупереч інтересам служби з метою отримання неправомірної вигоди для [PERSON], в порушення вимог земельного законодавства України, прийняли рішення про передачу у власність останньому земельної ділянки рекреаційного призначення площею 0,15 га, яка у звязку з чим вибула із державної власності (а.с.8). Відповідно до Договору оренди землі від 02.07.2007 року, укладеному між Лазурненською селищної радою та Херсонською обласною організацією Українська спілка Афганістану, сторони уклали сторони уклали договір оренди земельної ділянки площею 0,3000 га строком на 49 років, для будівництва притулку на 85 місць в смт. Лазурне, біля турбази «Чорномор» (а.с.9-10). Відповідно до рішення Лазурненської селищної ради №476 від 30.08.2013, селищна рада вирішила: 1. Дати дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації з землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 0,30 га (3000 м.кв) для обслуговування існуючого притулку (готовністю 28%) для відпочинку ветеранів та інвалідів в Афганістані. Розміщення земельної ділянки по вул. Набережна 5-А в смт. Лазурне Скадовського району Херсонської області. 2. Гр. [PERSON] замовити в землевпорядних організаціях технічну документацію щодо поділу земельної ділянки та надати на затвердження селищної ради згідно з чинним законодавством (а.с.11). Відповідно до рішення Лазурненської селищної ради №650 від 13.08.2014, селищна рада вирішила: 1. Затвердити технічну документацію з землеустрою щодо поділу земельної ділянки у власність гр. [PERSON] загальною площею 0,15 га. (1500 м.кв) для рекреаційного призначення по вул. Набережна 5-А смт. Лазурне, Скадовський район, Херсонська область. Кадастровий номер земельної ділянки 6524755500:001:0294 (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 6524755500:001:0294 площею 0,15 га належить [PERSON] (а.с.13, 37-38). Відповідно до рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 30.12.2010 року по цивільній справі №2-1506/10, за позовом [PERSON], [PERSON] до Херсонської обласної організації Українська спілка ветеранів Афганістану, третя особа Херсонське державне бюро технічної інвентаризації, про визнання права власності, визнано за [PERSON] та [PERSON] право спільної часткової власності на недобудовану будівлю притулку готовністю 28%, що знаходиться за адресою: Херсонська область, Скадовський район, смт. Лазурне, вул. Набережна 5а. (а.с.47). Відповідно до ухвали Скадовського районного суду Херсонської області від 05.04.2016 року по адміністративній справі №663/760/16-а, у відкритті провадження у справі за позовом Громадської організації «Херсонська обласна організація Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів)» до Лазурненської селищної ради та третьої особи на стороні відповідача про визнання дій субєкта владних повноважень протиправними, скасування рішень селищної ради та скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку відмовлено, та розяснено право звернутись до суду в порядку цивільного судочинства (а.с.39-42). Відповідно до ухвали Скадовського районного суду Херсонської області від 28.07.2016 року по адміністративній справі №663/1380/16-а, закрито провадження у адміністративній справі за позовом Громадської організації «Херсонська обласна організація Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів)» до Лазурненської селищної ради та третьої особи на стороні відповідача про визнання дій субєкта владних повноважень протиправними, скасування рішень селищної ради та скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку (а.с.45-46). Відповідно до Протоколу №1 від 30.01.2010 року засідання правління Громадської організації «Херсонська обласна організація Української спілки ветеранів Афганістану (воїнів-інтернаціоналістів)» [PERSON] і [PERSON] надана можливість оформлення у власність будівель та відповідної земельної ділянки (а.с.48). Відповідно до заяви [PERSON] від 19.09.2016 до Лазурненської селищної ради, він просить припинити дію договору оренди землі від 02.07.2007 між Лазурненською селищною радою та Херсонською обласною організацією Української спілки ветеранів Афганістану (а.с.49). Технічна документація із землеустрою згідно якої ПП «ЗемлемірТаврії» розроблена технічна документація із землеустрою щодо поділу земельної ділянки гр. [PERSON] загальною площею 0,1500 га по вул. Набережна, 5а, в смт. Лазурне, Скадовського району Херсонської області із земель рекреаційного призначення Лазурненської селищної ради (а.с.50-64). Відповідно до довідки спеціаліста Новокаховської місцевої прокуратури без номеру та дати, рішення Лазурненської селищної ради №650 від 13.08.2014 до Новокаховської місцевої прокуратури у період з 01.01.2014 по 31.12.2017 не надходило (а.с.140). Відповідно до матеріалів кримінального провадження №42017230000000049 від 02.03.2017, 1) знаходиться оригінал рішення Лазурненської селищної ради №476 від 30.08.2013,, відповідно до якого селищна рада вирішила: 1. Дати дозвіл [PERSON] на виготовлення технічної документації з землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 0,30 га (3000 м.кв) для обслуговування існуючого притулку (готовністю 28%) для відпочинку ветеранів та інвалідів в Афганістані. Розміщення земельної ділянки по вул. Набережна 5-А в смт. Лазурне Скадовського району Херсонської області. 2. Гр. [PERSON] замовити в землевпорядних організаціях технічну документацію щодо поділу земельної ділянки та надати на затвердження селищної ради згідно з чинним законодавством (а.к.п.40); 2) оригінал рішення Лазурненської селищної ради №650 від 13.08.2014, відповідно до якого селищна рада вирішила: 1. Затвердити технічну документацію з землеустрою щодо поділу земельної ділянки у власність гр. [PERSON] загальною площею 0,15 га. (1500 м.кв) для рекреаційного призначення по вул. Набережна 5-А смт. Лазурне, Скадовський район, Херсонська область. Кадастровий номер земельної ділянки 6524755500:001:0294 (а.к.п.47); 3) оригінал супровідного листа ПП «Землемір Таврії» від 29.07.2014 № 41 до Голови селищної ради смт. Лазурне про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки гр. [PERSON] для рекреаційного призначення загальною площею 0,1500 га по вул. Набережна 5-А смт. Лазурне, із земель рекреаційного призначення Лазурненської селищної ради. Кадастровий номер 6524755500:001:0294 (а.к.п.48); Відповідно до п. 34 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо регулювання земельних відносин. Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Відповідно до ч.1 ст. 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Відповідно до ч.2,3 ст. 116 Земельного кодексу України встановлено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Відповідно до ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Відповідно до ч.1,2,4 ст. 120 Земельного кодексу України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 30.12.2010 року по цивільній справі №2-1506/10 за позовом [PERSON], [PERSON] до Херсонської обласної організації Українська спілка ветеранів Афганістану, третя особа Херсонське державне бюро технічної інвентаризації, про визнання права власності, не було оскаржене та набрало законної сили. Таким чином, оскільки [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 30.12.2010 року набули право спільної часткової власності на недобудовану будівлю притулку готовністю 28% розташовану за адресою: Херсонська область, Скадовський район, смт. Лазурне, вул. Набережна, 5а, то у відповідності\~ до ч.2 ст. 120 ЗК України до них перейшло право користування земельною ділянкою на якій розташовані ці об'єкти на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (Херсонської обласної організації Українська спілка ветеранів Афганістану). Відповідно до ч.1 ст. 123 ЗК України рішення органів місцевого самоврядування про надання земельних ділянок у користування щодо поділу земельної ділянки приймається на підставі технічної документації з землеустрою. Таким чином ПП «Землемір Таврії» було правомірно виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки гр. [PERSON] загальною площею 0,1500 га по вул. Набережна, 5а, в смт. Лазурне, Скадовського району Херсонської області із земель рекреаційного призначення Лазурненської селищної ради. При цьому рішення Лазурненської селищної ради №650 від 13.08.2014, яким затверджено технічну документацію з землеустрою щодо поділу земельної ділянки у власність гр. [PERSON] загальною площею 0,15 га. (1500 м.кв) для рекреаційного призначення по вул. Набережна 5-А смт. Лазурне, Скадовський район, Херсонська область, кадастровий номер земельної ділянки 6524755500:001:0294, прийнято на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки (без зазначення «у власність»). Будь-якої технічної документації або проекту відведення земельної ділянки щодо передачі саме у власність спірної земельної ділянки, до Лазурненської селищної ради надано не було Таким чином судом встановлено, що рішення Лазурненської селищної ради №650 від 13.08.2014, в частині затвердження технічної документації з землеустрою щодо поділу земельної ділянки у власність гр. [PERSON] загальною площею 0,15 га. (1500 м.кв) для рекреаційного призначення по вул. Набережна 5-А смт. Лазурне, Скадовський район, Херсонська область, кадастровий номер земельної ділянки 6524755500:001:0294, прийнято з порушеннями вимог діючого законодавства. Щодо пропущення прокурором строку позовної давності суд зазначає наступне. Позовна давність стосовно справ які розглядається в порядку цивільного судочинства регулюється Главою 19 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення Ст. 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Отже законодавець серед підстав початку позовної давності виокремлює не тільки сам факт обізнаності особи в порушенні її прав, а і можливості такої обізнаності. Вищезазначене повністю узгоджується з позицією Верховного суду України викладеної у постанові від 29.10.2014 у справі №6-169цс14. Суд виходив з того, що для правильного застосування частини першої статті 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і обєктивна можливість цієї особи знати про обставини такого порушення. Згідно ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування», місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах, зокрема, гласності. У відповідності до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування», рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Так, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядники інформації зобов'язані оприлюднювати нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності. Оскаржуваний акт, є актом індивідуальної дії оскільки стосується чітко визначеного кола субєктів та вичерпує свою дію з його виконанням, а отже підпадає під дію п. 2 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Ч. 2 ст. 15 вказаного Закону визначено, що інформація, передбачена частиною першою цієї статті, підлягає обов'язковому оприлюдненню невідкладно, але не пізніше п'яти робочих днів з дня затвердження документа. У разі наявності у розпорядника інформації офіційного веб-сайту така інформація оприлюднюється на веб-сайті із зазначенням дати оприлюднення документа і дати оновлення інформації. Ст. 1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час винесення оскаржуваного рішення Лазурненської селищної ради) передбачала, що прокурорський нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів Кабінетом Міністрів України, міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади, органами державного і господарського управління та контролю, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими Радами, їх виконавчими органами, військовими частинами, політичними партіями, громадськими організаціями, масовими рухами, підприємствами, установами і організаціями, незалежно від форм власності, підпорядкованості та приналежності, посадовими особами та громадянами здійснюється Генеральним прокурором України і підпорядкованими йому прокурорами. Завдання прокурорського нагляду, його організація та порядок здійснення детально регламентовані Наказом Генеральної прокуратури України від 07.11.2012 №3гн «Про організацію прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів». Даний наказ був скасований 31.12.2014, тобто вже після винесення Рішення Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області №650 від 13.08.2014. В свою чергу п. 3.1. Наказу Генеральної прокуратури України від 07.11.2012 №3гн «Про організацію прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів» визначає, що не рідше одного разу на місяць відповідним прокурорам наказано вивчати законність актів, які видаються Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та їх посадовими особами. Тобто, бути обізнаним в існуванні оскаржуваного рішення і робити висновки про його законність ще в 2014 році, було не тільки обєктивною можливістю органів прокуратури, а і юридичним обовязком в призмі ст.19 Конституції України. До такого ж висновку приходить і Верховний суд в Постанові від 22.02.2018 по справі №918/40/17. Так, Верховний суд у справі про визнання недійсними результатів земельних торгів, скасування рішення міської ради, визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок та повернення земельних ділянок, зазначає наступне. Прокурор, з урахуванням наданих йому законом повноважень, мав можливість і був зобов'язаний отримати повну та достовірну інформацію про оскаржений правочин у межах встановленого законом строку позовної давності. Так, наказом від 19.09.2005 №3гн Генеральний прокурор України основним завданням наглядової діяльності прокуратури визначив захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, державних та публічних інтересів. Із цією метою мало бути забезпечено нагляд за додержанням законів, передусім у діяльності органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, контролюючих та правоохоронних органів. Аналогічні вимоги до підпорядкованих прокурорів містять також і накази Генерального прокурора, зокрема, від 18.10.2010 № 3гн, від 12.04.2011 №3гн, від 07.11.2012 №3гн. Вказані накази, крім іншого, містять конкретні вказівки до прокурорів, а саме: періодично, але не рідше одного разу на місяць, перевіряти законність правових актів Кабінету Міністрів України, місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування. Використовувати право участі у засіданнях цих органів. У Наказі від 07.11.2012 №3гн знову підкреслено, що основним завданням прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів слід вважати захист від неправомірних посягань гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини та громадянина, державних та суспільних інтересів. Також у наказі міститься вказівка забезпечити нагляд за додержанням і застосуванням законів Кабінетом Міністрів України, міністерствами та відомствами, іншими центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, органами державного нагляду (контролю) та управління, військовими частинами, підприємствами, установами й організаціями, незалежно від форм власності, підпорядкованості та приналежності, фізичними особами - підприємцями, посадовими особами та громадянами У пункті 3.1 Наказу відповідним прокурорам доручено не рідше одного разу на місяць вивчати законність актів, які видаються Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Таким чином, господарський суд апеляційної інстанції обґрунтовано зазначив, що нездійснення своєчасного прокурорського нагляду за прийнятими органами місцевого самоврядування рішеннями, який органи прокуратури були зобов'язані проводити на момент виникнення спірних правовідносин відповідно до Закону України "Про прокуратуру", позбавляє прокурора права посилатися на відсутність можливості дізнатися про проведення спірних земельних торгів та укладення договору оренди землі від 19.02.2013 до спливу строку позовної давності. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Вищенаведена норма процесуального законодавства також знаходить своє відображення в Законі України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Так, згідно ч. 1 ст. 17 вказаного Закону, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. П. 51 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» визначено, що строки позовної давності мають кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. [PERSON] з 2013 року проводились підготовчі дії, щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,1500 га по вул. Набережна, 5А в смт. Лазурне. Проводився збір необхідної документації та подальше направлення її на розгляд Лазурненської селищної ради. Надалі, після винесення оскаржуваного рішення він став власником вказаної земельної ділянки і здійснював свої права у повній відповідності до норм цивільного і земельного законодавства. Таким чином, задоволення прострочених позовних вимог Новокаховської місцевої прокуратури порушуватиме принцип правової визначеності, на забезпечення якого законодавцем встановлено строки позовної давності. Принцип правової визначеності нерозривно повязаний з принципом верховенства права, який регламентований ст. 6 Основного Закону. Принцип правової визначеності знаходить своє відображення в юридичній науці, деяких рішеннях Конституційного Суду України, а також в практиці Європейського суду з прав людини У рішенні Європейського суду з прав людини від 28.11.1999 у справі "Брумареску проти Румунії" зазначено, що принцип правової визначеності є складовою верховенства права (пункт 61). Рішенням від 13.12.2001 року в справі "Церква Бессарабської Митрополії проти Молдови" суд зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, (тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку) (пункт 109). Слід наголосити, що поняття принципу правової визначеності переважно сформульоване юридичною наукою і судовою практикою. Так, в науковій статті «Принцип правої визначеності в європейському і національному праві» кандидата юридичних наук Національного університету «Юридична академія ім. Я. Мудрого» Богачової JI.JI. зазначається, що принцип правової визначеності розкривається, зокрема, через концепцію законних очікувань (legitimate expectations) - право особи у своїх діях розраховувати на сталість існуючого законодавства. Крім того в даній праці науковець акцентує, що правова визначеність передбачає стабільність і цілісний характер законодавства, здійснення адміністративної та судової практики на основі закону відповідно до принципу верховенства права, а також прозорість і демократизм при прийнятті владних рішень. Таким чином, нездійснення своєчасного прокурорського нагляду за прийнятими рішеннями органів місцевого самоврядування, що є обов'язком органів прокуратури відповідно до ст. 1 Закону України "Про прокуратуру", має призводити до наслідків визначених ч. 2 ст. 12, ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, тобто до відмови у задоволенні позовних вимог. Суд не вважає поважними причинами пропуску строку позовної давності посилання прокурора на те, що про порушене право він дізнався під час кримінального провадження, а на офіційному сайті Лазурненської селищної ради не було опубліковано вказане рішення сесії, та до прокуратури воно не надходило, оскільки це було є обов'язком органів прокуратури відповідно до ст. 1 Закону України "Про прокуратуру", а тому не знаходить підстав для задоволення клопотання про поновлення пропущеного строку позовної давності. Відповідно до п. 11постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не задоволено, що є самостійною підставою для цього. Відповідно до ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги, вважається що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог заступника керівника Новокаховської місцевої прокуратури Херсонської області, що діє в інтересах держави, до Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області, [PERSON], державного реєстратора відділу економічного розвитку, інвестиційної діяльності та туризму Скадовської районної державної адміністрації Херсонської області про визнання незаконним (недійсним) рішення, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування державної реєстрації, повернення земельної ділянки до земель комунальної власності, слід відмовити в звязку з пропуском органом прокуратури строку звернення до суду за захистом порушених прав, тобто строку позовної давності. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed