Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

Позивач звернувся до Дзержинського районного суду міста Харкова із позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню відповідача, в якому просить виконавчий напис від 16.02.2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 1262, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, визнати таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначає, що18 вересня 2017 року представником Позивача було отримано, інформаційну довідку з реєстру речових прав на нерухоме майно, в якій виявлено, що відкрито виконавче провадження, винесено постанову, про арешт майна боржника, серія та номер: [NUMBER], видавник: Шевченківський ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області, щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» суми боргу 57 736,13 грн. Підставою для відкриття виконавчого провадження став Виконавчий напис від 16.02.2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 1262, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною. Даним виконавчим написом стягнуто з [PERSON] грошові кошти у сумі 57 736,13грн., на користь ПАТ «КБ «Приват Банк» які є заборгованістю за кредитним договором № HAXRRX11570196 від 05.03.2008 р., де: -2 758, 05 грн. заборгованість за тілом кредиту; -227, 04 грн. сума заборгованості по відсоткам; -607, 32 грн. заборгованість з комісії; -48 537, 24 грн. заборгованість з пені; -2 606, 48 грн. заборгованість по штрафам; -3000, 00 грн. витрати повьязані із вчиненням виконавчого напису. У цьому ж виконавчому написі нотаріуса зазначено, що строк за який провадиться стягнення 8 років 8 місяців та 20 днів, а саме період з 05.03.2008 по 25.11.2016. Позивач зазначає, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факт безспірності заборгованості, чи входить в перелік безспірних заборгованостей заборгованість, відносно якої вчинявся виконавчий напис. Крім того, по тексту зазначеного виконавчого напису не вказано жодного документа, що підтверджує суму безспірної заборгованості, документів, що підтверджують факт настання кінцевого терміну виконання зобовязань чи факт прострочення зобовязань, чи факт прострочення виконання зобовязання. У 2014 році ПАТ «КБ «ПриватБанк» звертався до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] щодо стягнення заборгованості по даному кредитному договору (справа № 638/8622/14-ц). Заочним рішенням від 15.09. 2014 року суд прийшов до висновку, що солідарно з відповідачів товариства з обмеженою відповідальністю „Українське фінансове агентство „Верус" в особі філії товариства з обмеженою відповідальністю „Українське фінансове агентство „Верус" у Дзержинському районі м. Харкова та [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача ПАТ КБ „ПриватБанк" сума заборгованості за кредитним договором № HAXRRX11570196 від 05.03.2008 р. в розмірі 4477,64 грн. та витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог у розмірі 243,60 грн. Так, дане судове рішення по справі було ухвалене судом заочно, без участі [PERSON]. У квітня 2016 р. Позивач дізнався, що в Дзержинському відділі Державної виконавчої служби ХМУЮ відкрито виконавче провадження № 48269766, №48269385 на підставі виконавчого листа №2/638/829/15 від 19.06.2015 року про звернення стягнення з [PERSON] за Кредитним договором в розмірі 4721, 24 грн., з яких: основний борг у розмірі - 2758,05 грн.; пеня у розмірі 1492,55 грн.; судовий збір 243,60 грн. Ознайомившись через представника з матеріалами виконавчого провадження № 48269766, №48269385, згодом було повністю сплачено суму боргу, разом з витратами на виконавче провадження, про що було винесено дві постанови про закриття виконавчого провадження. Сам факт подачі такої позовної заяви свідчить про спір про право, а отже відсутність «безспірності». Представник позивача у судове засідання не з'явився, але позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві, шляхом подання до канцелярії суду заяви, про розгляд справи без її участі та не заперечувала про винесення заочного рішення. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною надано письмові заперечення проти позову, в яких вона вважає позовні вимоги необґрунтованими, оскільки кредитний договір між сторонами продовжує свою дію і після 15 лютого 2008 року, бо позивач не виконав свого обовязку з повернення кредитних коштів, тому твердження позивача про пропуск трирічного строку позовної давності є необґрунтованим; твердження про порушення нотаріусом вимог ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» є безпідставними, оскільки виконавчий напис вчинено у суворій відповідності з вимогами даного Закону. Третя особа проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях, просив у задовленні позову відмовити. Відповідач, та третя особа Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області у судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином відповідно до вимог ч. 2 ст. 280 ЦПК України. Суд, вважає за таких обставин необхідним допустити заочний порядок розгляду вказаного позову, що відповідає положенням ст.ст. 280-289 ЦПК України. Статтями 11,12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 49 ЦПК України. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Згідно зі статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Відповідно до статті 263 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Суд, дослідивши пояснення позивача та його представника та дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини. 16 січня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною на підставі ст. 34 ч. 1 п. 19, ст. 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» вчинено Виконавчий напис від 16.02.2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 1262, щодо стягнення з [PERSON] грошові кошти у сумі 57 736,13грн., на користь ПАТ «КБ «Приват Банк» які є заборгованістю за кредитним договором № HAXRRX11570019 від 17.02.2007 року. Згідно з виконавчим написом, строк за який провадиться стягнення 8 років 8 місяців та 20 днів, а саме період з 05.03.2008 по 25.11.2016. Як вбачається із заяви позичальника № HAXRRX11570196 від 05.03.2008 р. року про отримання кредиту, що банк надає позичальнику строковий кредит у сумі 4217,52 грн. на строк 24 місяці з 05.03.2008 р. по 05.03.2010 р. включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0 % на місяць. Згідно зі ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Щодо безпірності, суду зазначає, що відповідно до заочного рішення по справі № 638/2247/18 Дзержинського районного суду міста Харкова від 15 вересня 2014 року позов ПАТ КБ « ПРИВАТ БАНК» до [PERSON] було задоволено частково. Суд прийшов до висновку, що солідарно з відповідачів товариства з обмеженою відповідальністю „Українське фінансове агентство „Верус" в особі філії товариства з обмеженою відповідальністю „Українське фінансове агентство „Верус" у Дзержинському районі м. Харкова та [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача ПАТ КБ „ПриватБанк" сума заборгованості за кредитним договором № HAXRRX11570196 від 05.03.2008 р. в розмірі 4477,64 грн. та витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог у розмірі 243,60 грн. Так, дане судове рішення по справі було винесено судом заочно, без участі [PERSON]. Тобто спірність правовідносин існувала, що і стало підставою для звернення до суду з позовом відповідача про стягнення з [PERSON] заборгованості. Так, якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктом 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Як вбачається із заяви позичальника № HAXRRX11570196 від 05.03.2008 р. про отримання кредиту, що банк надає позичальнику строковий кредит у сумі 4217,52 грн. на строк 24 місяці з 05.03.2008 р. по 05.03.2010 р. включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0 % на місяць. Отже, з вказаної дати у відповідача виникло право вимоги до позивача щодо повернення кредиту. Таким чином, трирічний строк з моменту виникнення права вимоги на підставі договору від 05 березня 2008 року закінчився 05 березня 2013 року. Враховуючи, що на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису (16.02.2017) з моменту виникнення права вимоги банку (05.03.2010) минуло більше трьох років, вчинення нотаріусом вказаного виконавчого напису здійснено всупереч вимогам статті 88 Закону України «Про нотаріат», у звязку з чим позовні вимоги щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. Окремо суд звертає увагу на територіальну складову вказаного виконавчого напису. Суду не надано жодних даних, які б свідчили про повноважність приватного нотаріуса Дніпровського МНО Бондар Іриною Михайлівною вчиняти відповідних виконавчий напис. Також судом встановлено, що у квітня 2016 р. Позивач дізнався, що в Дзержинському відділі Державної виконавчої служби ХМУЮ відкрито виконавчі провадження № 48269766, №48269385 на підставі виконавчого листа №2/638/829/15 від 19.06.2015 року про стягнення з Відповідача за Кредитним договором в розмірі 4721, 24 грн., з яких: основний борг у розмірі - 2758,05 грн.; пеня у розмірі 1492,55 грн.; судовий збір 243,60 грн. Ознайомившись через представника з матеріалами виконавчого провадження № 48269766, №48269385, згодом було повністю сплачено суму боргу, разом з витратами на виконавче провадження, про що було винесено дві постанови про закриття виконавчого провадження. Як зазначено у оскаржуваному виконавчому написі, цей напис вчинено без урахування сплати заборгованості, ще у травні 2016 року повністю. при вчиненні виконавчого напису нотаріус Третя особа не отримувала від Відповідача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Розрахунок боргу, здійснений Відповідачем щодо наявності грошового зобов'язання позивача по кредиту, процентах річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Окрім того, Банк - Відповідач за цим позовом, намагався вдруге стягнути ту саму суму, порушуючи тим самим принцип Non bis in idem (Не двічі за одне й те ж). В Україні принцип «non bis in idem» закріплено в ч. 1 ст. 61 «Конституції України» - «ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення». Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв'язку з чим підлягають присудженню позивачеві понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 704,80 грн. Враховуючи вище викладене та

Outcome: approved