Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

У вересні 2015 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Країна" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регрессу. Позовні вимоги мотивовано тим, що 24.01.2014 року між ПрАТ "Страхова компанія "Країна" та [PERSON] було укладено Договір обов'язкового страхування ццивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом АС/ 9317246, відповідно умов якого було застраховано цивільну відповідальність останнього, як власника траспортного засобу ВАЗ211140, д.н.з. АВ 6815АР. 23.12.2014 року по вул. Пирогова в м. Вінниці сталося ДТП за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] В постанові Вінницького міськрайонного суду Вінницької області від 06.02.2015 року зазначено, що ДТП сталося внаслідок порушення відповідачем ПДР України, яке скоєне в стані сп'яніння. Внаслідок ДПТ було завдано майнової шкоди власнику автомобіля ВАЗ 21070 ТОВ "АВІС" в сумі 4517,64 грн., яка була виплачена позивачем. Також позивач зазначає, що в становлені законом строки письмове повідомлення про подію [PERSON] страховику подано не було. В зв'язку з вищевикладеним, до між ПрАТ "Страхова компанія "Країна" перейшло право вимоги на отримання від винної особи [PERSON] компенсації страхового відшкодування, виплаченого потерпілій особі, тому позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 4517,64 грн. та витрати по сплаті судового збору в ромірі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши на електронну адресу суду клопотання про розглянути справу у його відсутність. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надавши суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність. Позов визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно полісу № АС/9317246 від 28.01.2014 р. обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідальність [PERSON], якому належить забезпечений транспортний засіб ВАЗ211140, д.н.з. [NUMBER], був застрахований в Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Країна" на строк до 27.01.2015 р. включно. За даним полісом, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну встановлений в сумі 50 000 грн. та франшиза - в розмірі 500,00 грн. (а.с. 5). Завдання автомобілю [NUMBER] механічних пошкоджень під час ДТП підтверджується довідкою виписаною на ім'я [PERSON] (а.с. 8). З матеріалів справи вбачається, що 24.12.2014 року потерпіла особа [PERSON] звернувся до ПрАТ "Страхова компанія "Країна" з повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 6-7). Судом встановлено, що згідно постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 06.02.2015 року, 23.12.2014 року о 17.30 год. в м. Вінниці по вул. Пирогова [PERSON] керував автомобілем [NUMBER] в стані алкогольного спяніння та не витримавши безпечну дистанцію, допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], [NUMBER]. [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП та застосованого до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн., яка набула законної сили (а.с.10). Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Слід зауважити, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої винесено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, це судове рішення є обов'язковим для суду в частині з'ясування питань чи мали місце такі дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи даний позов, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі перевіряти обставини ДТП, обговорювати вину особи і робити висновки про відповідальність осіб, причетних до ДТП, а може лише вирішувати питання про розмір відшкодування. На що також звернув увагу Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ. З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, що зазнав пошкоджень в результаті ДТП, вбачається, що власником автомобіля ВАЗ 21070, реєстраційний номер [NUMBER], 2006 року випуску є ТОВ-підприємству "АВІС" (а.с. 19). Відповідно до наказу ТОВ-підприємству "АВІС" № 235 від 11.11.2010 року, закріплено службовий автомобіль ВАЗ 2107, державний номер [NUMBER] - за [PERSON] менеджером із зовнішньоекономічної діяльності (а.с. 21). Згідно Звіту від 15.01.2015 року про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу ВАЗ 2107, державний номер [NUMBER], встановлено, що матеріальний збиток завданий власнику зазначеного автомобіля складає 5017,64 грн. з урахування ПДВ 4181,37 грн. (а.с. 11-13). З платіжного доручення № 4011 від 17.04.2015 року вбачається, що ПрАТ "Страхова компанія "Країна" було здійснено виплату потерпілому ТОВ-підприємству "АВІС" страхового відшкодування в розмірі 4517,64 грн. (а.с. 18). Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого (ст. 6Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). В зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що подія яка сталася 23.12.2014 року є страховим випадком. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про страхування" страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування. Згідно ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На що також звернув увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Постанові Пленуму № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки". Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Вина [PERSON] у вчиненні ДТП встановлена постановою суду. Відповідно до вимог ст.ст. 3, 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну в результаті ДТП. Так, відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке Страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч. 1 ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 33 вищевказаного Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Жодних письмових доказів про те, що відповідач в зазначені строки письмово повідомив позивача про ДТП не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем було порушено норму даного закону. Пунктом 38.1.1. ст. 38 вищезазначеного Закону визначено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо: він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа мє право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема відшкождування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Враховуючи викладене та сукупність доказів у справі, суд дійшов висновку про те, що вина відповідача у ДТП встановлена, позивачем здійснене страхове відшкодування потерпілому, у звязку з чим у позивача виникло право регресної вимоги про стягнення з відповідача виплаченої суми страхового відшкодування. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved