Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15.03.2007 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушив умови договору, у зв'язку з чим станом на 31.08.2016 року має заборгованість 2896,77 доларів США. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість у розмірі 2896,77 доларів США, що за курсом 25,65 відповідно до службового розпорядження НБУ від 31.08.2016 року складає 74302,15 грн. за кредитним договором №б/н від 15.03.2007 року та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, але згідно поданої ним заяви позов підтримує та просить суд розглядати справу у його відсутність, на підставі наявних у справі доказах. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позов не визнала та подала заяву про застосування строку позовної давності та просить суд застосувати до даних правовідносин строк позовної давності, так як термін дії картки закінчився у 2009 році. З 2009 року вона не сплачувала кошти на погашення заборгованості за кредитом, тобто позивач сам у 2009 році дізнався про порушення його прав, а тому позовна давність закінчилася у лютому місяці 2012 року. Крім того, згідно рішення Великолепетиського районного суду від 10.07.2016 року № 649/530/13-ц в задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до неї про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором відмовлено у повному обсязі у зв'язку з закінченням строку позовної давності. Просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 15.03.2007 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н. Відповідно до заяви позичальника банк надав відповідачу кредит у розмірі 595 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. З наданих представником позивача письмових матеріалів, видно, що відповідач дійсно допустив невиконання умов договору, а саме має 986,77 доларів США - заборгованості за кредитом, 1910,00 доларів США - заборгованості по процентам за користування кредитом. Натомість відповідачем під час розгляду даної цивільної справи надано заяву про застосування строків позовної давності. Відповідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.ст. 257, 258 ЦК України встановлено, що загальний строк позовної давності становить три роки, а позовна давність щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена строком в один рік. Частиною 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою відмови у позові. Статтею 260 ЦК України передбачено, що обчислення позовної давності починається з моменту, коли кредитор дізнався, або повинен був дізнатись про порушення умов договору. Карткою наданою відповідачем підтверджується, що строк її дії закінчився у лютому місяці 2009 року, тобто виходячи з вищенаведеного всі зобов'язання по даному кредитному договору відповідач мала виконати до кінця лютого 2009 року. Відсутності сплати кредиту та всіх платежів в зазначений строк, означає, що кредитор знає, або міг знати про порушення його права, у зв'язку з чим, починається дія трьохрічного строку права на звернення до суду з вимогою захисту своїх інтересів. В цьому випадку позовна давність закінчується в лютому 2012 році. Крім того, Відповідно до пункту 5.3 договору № б/н від 150302.2007р. позичальник зобов'язаний щомісячно сплачувати ПАТ КБ «Приватбанк» мінімальний обов'язковий платіж, який вказаний в "Пам'ятці клієнта", що є невід'ємною частиною договору, розрахований як відсоток від поточної заборгованості, але позивачем не надано до суду точні відомості про дату та суми останніх платежів по кредиту, але проаналізувавши доданий до позовної заяви "Розрахунок заборгованості по договору" видно, що, починаючи з січня 2009 року жодної сплати на рахунок не надходило і це свідчить про те, що позивачу було відомо про порушення його права, у зв'язку з чим, починається дія трьохрічного строку права звернення до суду з вимогою захисту своїх інтересів. Таким чином, в даній ситуації строк позовної давності сплинув у лютому 2012 року. Також згідно п. 31 постанови ВССУ № 5 від 30.03.2012 року враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Згідно рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області №649/530/13-ц від 10.07.2013 року в задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до [PERSON] про стягнення заборгованості по тому ж самому кредитному договору відмовлено у повному обсязі у зв'язку з закінченням строку позовної давності. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 256, 257, 258, 260 ЦК України у задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовити у повному обсязі у зв'язку з закінченням строку позовної давності. На підставі ст.ст. 256, 257, 258, 260 ЦК України, п. 31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 року за № 5,

Outcome: dismissed