Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітньої дочки [PERSON], [INFO], з посиланням на те, що сторони є батьками даної дитини, яка проживає разом із позивачем і перебуває на її утриманні, відповідач більше чотирьох років не здійснює утримання, виховання дитини, не спілкується з нею, 23 грудня 2010 року відповідачу встановлені дні побачень із дитиною, при цьому відповідач жодного разу не відвідував дитину і не спілкувався з нею, відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В судовому засіданні позивач підтримала позов за вищевикладених обставин, пояснивши, що останні чотири роки відповідач не відвідував дитину і не цікавився нею, дитина не знає відповідача, як батька, просила позбавити відповідача батьківських прав з підстав ухилення від виконання ним своїх обов'язків по вихованню дитини. Представник органу опіки та піклування Ніжинської районної державної адміністрації Марченко Л.О. в судовому засіданні вважала за необхідне позов задовольнити. Відповідач повторно в судове засідання не з"явився, про час і місце розгляду справи повідомлений, про що свідчить повідомлення від 13 серпня 2015 року про вручення судової повістки рекомендованим поштовим відправленням, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, причини неявки не повідомлені, заяви про розгляд справи за відсутності не подані. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, що узгоджується з положеннями ст.224 ЦПК України, позивач в судовому засіданні не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Позов підлягає задоволенню повністю зі слідуючих підстав. За приписами ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін; докази подаються сторонами; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачає, що виховання в сім"ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Приписами п.2 ч.1 ст.164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Згідно ч.1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. У п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз"яснено, що позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], підстава запису відомостей про батька-спільна заява батьків про визнання батьківства від 04 лютого 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини від 04 лютого 2010 року, копією актового запису про народження №61 від 04 лютого 2010 року, дитина проживає разом із позивачем в с.Перебудова Ніжинського району і перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою Перебудівської сільської ради Ніжинського району від 05 лютого 2015 року №26. Відповідно до повідомлення Крутівського сільського комунального дошкільного навчального закладу "Веселка" від 02 лютого 2015 року [PERSON] відвідує даний навчальний заклад з 09 вересня 2013 року, її мати та бабуся постійно відвідують батьківські збори, св"ята, заходи, піклуються про стан здоров"я дитини, вчасно вносять оплату за харчування та утримання, відповідач за період з 09 вересня 2013 року по 02 лютого 2015 року жодного разу не був присутнім на батьківських зборах, св"ятах, заходах, не відвідує дитячий садок, не цікавиться дитиною навіть в телефонному режимі, не сплачує кошти на утримання дитини в даному закладі. Згідно висновку від 28 травня 2015 року орган опіки та піклування Ніжинської районної державної адміністрації вважає за доцільне позбавлення відповідача батьківських прав щодо [PERSON], яка перебуває на утриманні та вихованні позивача, з підстав свідомого невиконання ним батьківських обов"язків, відсутності спілкування із дитиною, виховання та утримання. Підстави для неврахування даного висновку в судовому засіданні не встановлені. Згідно витягу з рішення виконкому Ніжинської міської ради від 23 грудня 2010 року №586 відповідачу встановлені дні побачень із [PERSON] один раз на тиждень за адресою місця проживання матері дитини в її присутності, докази на підтвердження побачень відповідача із дитиною відсутні. Зазначені фактори в сукупності розцінюються судом як ухилення відповідача від виховання своєї дитини, оскільки останній свідомо, без поважних причин нехтує своїми батьківськими обов"язками, що є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав щодо своєї дочки [PERSON] відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, що в свою чергу є стимулювання відповідача до належного виконання своїх обов'язків. Під час розгляду справи не встановлено факту намагання відповідача брати участь у вихованні дитини у будь-який спосіб, наявності інтересу до дитини та належного ставлення до неї, натомість встановлено факт ухилення його від виконання своїх обов'язків із виховання дитини без поважних причин. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 243 грн. 60 коп судового збору. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: approved