Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

27 грудня 2017 року позивач звернувся суду із вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнив. В обґрунтування уточненого позову позивач посилався на те, що 08\~грудня 2016 року між Кредитною спілкою "Союз-Дніпро" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 3077/16, у відповідності до якого, Кредитна спілка "Союз-Дніпро" надала [PERSON] кредитні кошти в сумі 7 000,00 грн. строком на 10 місяців з 08 грудня 2016 року по 07 жовтня 2017 року, а відповідач [PERSON] , в свою чергу, зобов`язалась у встановлений у договорі строк повернути отриманий кредит за графіком та сплатити відсотки за користування грошовими коштами. В забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за укладеним кредитним договором 08\~грудня 2016 року між Кредитною спілкою "Союз-Дніпро" та [PERSON] було укладено договір поруки № 3077/16, за умовами якого остання прийняла на себе зобов`язання перед Кредитною Спілкою "Союз-Дніпро" за належне виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором. В порушення умов кредитного договору, відповідач [PERSON] належним чином не виконувала свої зобов`язання за договором, в зв`язку з чим станом на 30 листопада 2017\~року виникла заборгованість за кредитом у сумі 15 149,67 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом 6 633,00 грн. та заборгованості з відсотків 8 516,67 грн. Зазначену суму, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідачів. Не погоджуючись із пред`явленим позовом, 17 грудня 2018 року відповідач [PERSON] подала суду відзив на позовну заяву у якому посилалась на те, що відповідно до договору поруки кредитодавець був зобов`язаний повідомити поручителя про неналежне виконання зобов`язань кредитоємця за кредитним договором, зазначивши при цьому суму заборгованості, відповідач [PERSON] починаючи з першого місяця від дня укладення кредитного договору в повному обсязі свої зобов`язання не виконувала, однак позивач її, як поручителя, про це не повідомив, у зв`язку з тим, що вона не була обізнана про ситуацію, що склалась, вона була позбавлена можливості своєчасно втрутитись, а тому сума заборгованості була б набагато меншою, ніж заявлено до стягнення позивачем. Крім того, вважає, що її порука припинилась 07 жовтня 2017 року, а тому у задоволенні позову в частині стягнення з неї заборгованості на користь позивача просила відмовити (а.с. 111-112). Позивач, 17 січня 2019 року подав суду відповідь на відзив, у якому посилався на те, що відповідач [PERSON] за укладеним між ними договором поруки зобов`язалась відповідати перед ним у повному обсязі за невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором. Крім того, договором поруки було установлено строк його дії, який становить до 07 жовтня 2027 року, а тому порука [PERSON] не припинилась. Разом з тим, посилання відповідача [PERSON] на те, що її не повідомляли про необхідність виконання зобов`язань за договором поруки не відповідають дійсності, оскільки на її адресу направлялась вимога про погашення заборгованості, крім того, остання була зобов`язана сама контролювати виконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором, а тому просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с. 116-117). Ухвалою суду від 02 січня 2018 року позовну заяву було залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків (а.с. 20-21). 25 січня 2018 року позивач усунув зазначені недоліки, звернувшись на адресу суду із уточненою позовною заявою з додатками до нех (а.с. 23, 24-25, 26-37). Ухвалою суду від 13 лютого 2018 року було відкрито провадження у справі (а.с.\~43-44). Ухвалою суду від 21 жовтня 2019 року було закрито підготовче провадження у справі та її призначено до судового розгляду по суті (а.с. 157-158). У судовому засіданні представник позивача Кредитної спілки "Союз-Дніпро" Кольцов О. О. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, надавши пояснення, аналогічні позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову в частині стягнення з [PERSON] у солідарному порядку з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, не заперечували проти стягнення з [PERSON] заборгованості за цим кредитним договором. У судове засідання відповідачі [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавала. Суд, вислухавши вступне слово та пояснення відповідача, представників позивача та відповідача, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. У відповідності до\~ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності справедливості. Згідно зі\~ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків є договори. На підставі\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором Банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом установлено, що 08 грудня 2016 року між Кредитною спілкою "Союз-Дніпро" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 3077/16, у відповідності до якого, Кредитна спілка "Союз-Дніпро" надала [PERSON] кредитні кошти в сумі 7\~000,00\~грн. строком на 10 місяців з 08 грудня 2016 року по 07 жовтня 2017 року, а відповідач, в свою чергу, зобов`язалась у встановлений у договорі строк повернути грошові кошти за графіком, сплатити суму відсотків за користування грошовими коштами в розмірі 5,95 % щомісяця від суми залишку заборгованості за кредитом та відповідно до п. 4.4 Договору сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 0,5 % на день на суму залишку заборгованості за кредитом у разі прострочення сплати кредиту понад 15 днів (а.с.\~27-28). Грошові кошти були отримані відповідачем [PERSON] 08\~грудня 2016 року, що підтверджується видатковим касовим ордером № 3286 від 08 грудня 2016 року (а.с.\~30). Згідно умов договору, [PERSON] зобов`язалась погашати заборгованість за кредитом щомісяця у період з 1 по 16 число кожного місяця, згідно з графіком погашення заборгованості, яка складається з заборгованості по кредиту та відсотків за користування кредитом (п. 4.2 кредитного договору). Відповідно до\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. На підставі\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. На підставі\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). У відповідності до\~ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. В порушення умов кредитного договору, відповідач [PERSON] відступила від виконання своїх зобов`язань перед позивачем, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором у сумі 15 149,67 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом 6 633,00 грн. та заборгованості з відсотків 8 516,67 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком позивача (а.с. 26). Судом установлено, що 16 травня 2017 року позивач звертався на адресу відповідача [PERSON] із вимогами про погашення заборгованості за кредитом (а.с. 31, 32), які залишились без задоволення. Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується до вимог позивача щодо стягнення заборгованості з [PERSON] суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України установлено, що доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: 1)\~письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; 2)\~висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом\~доказування є\~обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Сторони\~мають право\~обґрунтовувати належність\~конкретного доказу\~для підтвердження\~їхніх вимог\~або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. \~Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Згідно із ст. 80 ЦПК України достатніми є\~докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частинами 1,\~5,\~6\~ст.\~81\~ЦПК України\~установлено,\~що кожна\~сторона повинна\~довести ті\~обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Докази\~подаються сторонами\~та іншими\~учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~статті 553\~ЦК України\~за договором\~поруки поручитель\~поручається перед\~кредитором боржника\~за виконання\~ним свого\~обов`язку. Поручитель\~відповідає перед\~кредитором за\~порушення зобов`язання\~боржником. Порукою\~може забезпечуватися\~виконання зобов`язання\~частково або\~у повному\~обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно з ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Судом встановлено, що з наданого позивачем договору поруки № 3077/16 від 08 грудня 2016\~року, укладеного з [PERSON] вбачається, що остання добровільно бере на себе обов`язки перед кредитодавцем відповідати по зобов`язанням позичальника, котрі виникають з умов кредитного договору № 3077/16 від 29\~березня 2016 року (п. 1.1 договору поруки), в свою чергу кредитний договір № 3077/16 укладений з [PERSON] 08\~грудня 2016 року. Позивачем суду не надано жодних пояснень, належних та допустимих доказів того, що [PERSON] солідарно разом з [PERSON] відповідає перед КС "Союз-Дніпро" за виконання останньою умов саме кредитного договору, укладеного 08\~грудня 2016 року, а тому у задоволенні позову в частині солідарного стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 3077/16 від 08 грудня 2016 року належить відмовити. У відповідності до вимог\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача належить стягнути понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1 600,00 грн. (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: partial