Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

До суду звернувся позивач з вказаним позовом вказавши, що рішенням Високопільського районного суду Херсонської області у справі № 652/711/14-ц від 10.11.2014 року задоволено позовні вимоги [PERSON] та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку та доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.10.2014 року до повноліття дітей. На виконання даного рішення Високопільським районним судом Херсонської області видано виконавчий лист № 652/711/14-ц від 21.11.2014 року, який знаходиться в провадженні Високопільського РВ ДВС ГУ ТУЮ в Херсонській області. Нещодавно позивач працевлаштувався до TOB «ECK», до бухгалтерії якої надійшла постанова начальника відділу Висококопільського РВ ДВС ГУ ТУЮ в Херсонській області Гончаренко В.Д., якою зобов`язано роботодавця здійснювати відрахування з доходів позивача у розмірі 50% після відрахування податків. Донька позивача [PERSON] досягла повноліття [INFO] , а донька [PERSON] досягла повноліття [INFO] , таким чином обов`язок утримання даних неповнолітніх дітей за вищезазначеним рішенням суду вже припинився. Також це означає, що змінився склад сім`ї відповідача, оскільки двоє дітей стали повнолітніми. Просить змінити розмір стягуваних з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей, відповідно до рішення Високопільського районного суду Херсонської області № 652/711/14-ц від 10.11.2014 року, та визначити його в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду. Виконавчий лист №652/711/14-ц від 21.11.2014 року, виданий на підставі рішення Високопільського районного суду Херсонської області №652/711/14- ц від 10.11.2014 року про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, відкликати. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, але надала заяву в якій вказав, що позов підтримує у повному обсязі, просив розглянути справу у його відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, відповідно до вимог ч.ч. 1-6 та відповідно до вимог ч.ч. 11-12 ст. 128 ЦПК України. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надала. Також не надала відзив на позов. Представник Високопільського районного відділу ДВС ГУ ТУЮ в Херсонській області у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином. Клопотань про відкладення слухання справи суду не надав. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Зі згоди позивача у відповідності до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України, суд визнав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню за таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що рішенням Високопільського районного суду Херсонської області від 10.11.2014 року у справі № 652/711/14-ц, задоволено позовні вимоги позивача та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку та доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.10.2014 року до повноліття дітей. 14.06.2019 року начальником відділу Висококопільського РВ ДВС ГУ ТУЮ в Херсонській області винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено на виконання до TOB «ECK», де працює боржник. Згідно даної постанови зобов`язано роботодавця здійснювати відрахування з доходів позивача у розмірі 50% після відрахування податків. Також встановлено, що донька позивача [PERSON] , [INFO] , досягла повноліття [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] досягла повноліття [INFO] , що свідчить про зміну складу сім`ї відповідача. Статтею 180 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частиною третьою статті 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 цього Кодексу) і виплачуються щомісячно. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За частинами першою, другою статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до частини третьої статті 70 Закону України "Про виконавче провадження" із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів - 50 % заробітної плати боржника. Порядок стягнення аліментів визначено у статті 71 цього Закону та статтях 194 - 197, 274 СК України. Визначивши розмір аліментів на чотирьох дітей по 1/2 частині заробітної плати щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, Високопільський районний суд Херсонської області не врахував положень частини другої статті 183 СК України про обов`язок суду у разі стягнення аліментів на двох і більше дітей визначити єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 76-84, 228-229, 235- 237, 263 ЦПК України, визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, наявності доказів, що їх підтверджують). Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо. Водночас суд також враховує, що відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року N 6-143цс13. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17 травня 2017 року N 2037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: "Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку". Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %). Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України. Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів. Звертаючись до суду із позовом, [PERSON] просив зменшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду з 1/2 на 1/4 частину, посилаючись на зміну сімейного та матеріального стану стягувача аліментів, оскільки двоє дітей, на яких стягувалися аліменти досягли повноліття, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також зміну сімейного та матеріального стану платника аліментів, оскільки позивач одружився та має власну сім`ю, та на його утриманні також перебуває син дружини, [PERSON] , що підтверджується актом ТОВ «УЮТ-2011» від 17.01.2020 року. Крім цього позивачем також зазначено, що судом при винесенні рішення в 2014 році не враховано положення частини другої статті 183 СК України про обов`язок суду у разі стягнення аліментів на двох і більше дітей визначити єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, з огляду на вищевикладене та враховуючи чинне законодавство, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню зі зміною розміру аліментів, які було встановлено рішенням Високопільського районного суду Херсонської області від 10.11.2014 року, які стягується з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку та доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.10.2014 року до повноліття дітей, на 1/3 частину усіх видів заробітку та доходів щомісячно, на неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Такий розмір аліментів, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав позивача та захистом прав неповнолітніх дітей, обов`язок по утриманню яких покладений на відповідача.

Outcome: partial