Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

У вересні 2015 року представник позивача за довіреністю [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «УкрСиббанк», приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Кохан Ганни Леонідівни, третя особа - Баглійський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, - про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню; протягом судового розгляду судом за клопотанням ТОВ "Кей-Колект" зщалучено вказане товариство до участі у справі у якості третьої особи. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 25.01.2010 року нотаріусом Кохан Г.Л. видано оспорюваний виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно; в преамбулі напису є посилання на п.1 Постанови КМ України від 29.06.1999 року № 1172 , яким передбачено, що нотаріусу надаються нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставалене майно. На день вчинення виконавчого напису діючим законодавством не передбачено поняття "угода", а в нормах Цивільного кодексу України містяться поняття "договір" та "правочин". Вказаний недолік виправлений Постановою КМ України № 662 від 26.11.2014 року, слово "угода" замінено словом "договір". Крім того, виконавчий напис вчиняється нотаріусом в разі та розмірі узгодженої суми між стягувачем та боржником, коли сума є безспірною, натомість нотаріусом зазначено серед коштів, що підлягають стягненню, зазначена сума 1370 грн. як плата за виконання виконавчого напису, що не узгоджено сторонами. В тексті виконавчого напису вказано, що його має бути пред`явлено до виконання протягом трьох років з дня видання, видано його 25.01.2010 року, тобто з дня вчинення напису минуло понад п`ять років. Просить з вказаних підстав визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов з зазначених підстав та просив його задовольнити. Представники відповідачів, третьої особи - Баглійський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, - до суду не з`явились, належним чином повідомлені про день та час судового розгляду. Представник третьої особи - ТОВ "Кей-Колект" Габрусев В.М. подав письмові заперечення проти позову, які підтримав у судовому засіданні; в обгрунтування поданих заперечень зазначив, що 09.04.2008 року між ПАТ "Укрсиббанк" укладено кредитний договір, за умовами якого позивачкою отримано кредитні кошти в сумі 33 тис. доларів США, з метою забезпечення виконання даного договору 09.04.2008 року укладено між сторонами договір іпотеки, за яким позивачка передала в іпотеку банку житловий будинок у [ADDRESS]. 11.06.2012 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Кей-Колект" укладений договір факторингу № 4, відповідно до додатку до якого право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки з позивачки перейшло до ТОВ "Кей-Колект" ; відповідно до умов договору іпотеки звернення стягнення здійснюється на підставі виконавчого напису нотаріуса, право визначення підстав та способу звернення стягнення належить іпотекодержателю; Постанова КМ України № 1172 не дає визначення термінів, а містить перелік документів, необхідних для отримання виконавчого напису нотаріуса; обов'язки за кредитним договором позивачкою не виконані, на даний час виконавчий документ повернуто стягувачеві 28.12.2015 року державним виконавцем у звязку з Законом України " Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів у іноземній валюті", таким чином трирічний строк пред`явлення напису для виконання не пропущено; витрати на вчинення виконавчого напису відносяться до узгоджених сторонами виплат згідно кредитного договору. Виходячи з викладеного просить у позові відмовити. Суд, взявши до уваги позицію сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В судовому засіданні встановлено, що 09.04.2008 року між ПАТ "Укрсиббанк" укладено кредитний договір, за умовами якого позивачкою отримано кредитні кошти в сумі 33 тис. доларів США, з метою забезпечення виконання даного договору 09.04.2008 року укладено між сторонами договір іпотеки, за яким позивачка передала в іпотеку банку житловий будинок у [ADDRESS]. 11.06.2012 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Кей-Колект" укладений договір факторингу № 4, відповідно до додатку до якого право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки з позивачки перейшло до ТОВ "Кей-Колект", що відповідає умовам п.7.6. Договору про надання споживчого кредиту. Відповідно до умов договору іпотеки звернення стягнення здійснюється на підставі виконавчого напису нотаріуса, право визначення підстав та способу звернення стягнення належить іпотекодержателю. Відповідно до ст. 35 Закону України "Про іпотеку" встановлено право іпотекодержателя розпочати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки у разі, якщо вимога іпотекодержателя залишиться без задоволення; стягнення на предмет іпотеки може бути звернуто, зокрема, за виконавчим написом нотаріуса. Постанова Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року містить перелік документів, необхідних для отримання виконавчого напису нотаріуса; обов'язки за кредитним договором позивачкою не виконані, на даний час виконавчий документ повернуто державним виконавцем стягувачеві 28.12.2015 року (л.с.68) з підстав, передбачених законодавством. Таким чином трирічний строк пред`явлення виконавчого напису для виконання не сплинув, оскільки його облік розпочався від дати повернення виконавчого документа стягувачеві. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, осиної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до Договору іпотеки, іпотеко- держатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання в цілому або в тій чи іншій його частині. Звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; домовленості сторін на передачу іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку встановленому ст. 37 Закону України "про іпотеку" ; права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України "Про іпотеку". Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст. ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат", ст. 33 Закону України "Про іпотеку", Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМ України № 1172 від 29.06.1999 року , Інструкцією «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої наказом Міністервства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 33 Закону України "Про нотаріат" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 вказаного Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно Інструкції нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Так, п. 1 Переліку встановлено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б)документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Належних та допустимих доказів, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, того, що нотаріус Кохан Г.Л. мав підстави для визнання спірності заборгованості позивача, стороною позивача суду не надано. Наявність лексичних розбіжностей у тексті нормативного акту в редакції на різні періоди часу (нотаріально посвідчена угода або договір) не є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, адже угода - загальне поняття по відношенню до договору; якщо для виникнення угоди необхідно волевиявлення двох сторін, то це двостороння угода, котра називається договором, таким чином будь-який договір є угодою і шляхом внесення змін до нормативного акту орган виконавчої влади конкретизував, але не змінив по суті підстав для одержання виконавчого напису. Так згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають, зокрема, з договорів та інших правочинів. Виходячи з вищевикладеного позовні вимоги щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задоволенню не підлягають. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати відносяться на рахунок позивача. Виходячи з викладеного,

Outcome: dismissed