Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

22 квітня 2015 року до суду надійшла позовна заява ПАТ КБ "Приватбанк" до [PERSON] та [PERSON] в якій позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість у розмірі 3613,95 доларів США, що за курсом 23,44 складає 84711,00 грн. за кредитним договором №104262-CRED від 04.12.2007р. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що між банком та [PERSON] 04.12.2007р. було укладено кредитний договір згідно якого банк зобов'язувався надати [PERSON] кредит розміром 6000,00 доларів США на термін до20.11.2009р., а відповідач зобов'язалася повернути його та сплатити відсотки. Оскільки відповідач не сплатила своєчасно суму за кредитом, то в неї утворилась заборгованість перед банком, яка на даний час складає 3613,95 доларів США. Також зазначає, що в забезпечення виконання зобов'язання за цим договором між банком та [PERSON] було укладено договір поруки. 02 червня 2015 року до суду надійшла заява позивачка, згідно якої позивач просить стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] суму заборгованості за відсотками за відсотками по кредитному договору від 04.12.2007р. нарахованої в період з 30.09.2010р. по 30.03.2015р. у сумі 4209,41 доларів США за офіційним курсом НБУ. В судове засідання представник позивача не з'явилась, надала суду заяву, про розгляд справи без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду. З огляду на повторну неявку відповідачів в судові засідання 12.05.2015р., 21.05.2015р. та 02.06.2015р., а також зважаючи на згоду позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд проводив заочний розгляд справи у відповідності до ст. ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 04 грудня 2007 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №104262-CRED, відповідно до умов п. 1 якого, банк, за умов наявності вільних грошових коштів зобов'язується надати позичальнику строковий кредит в сумі 6000,00 доларів США, шляхом перерахунку кредитних коштів на картковий рахунок, а позичальник зобов'язується повернути отриманий кредит, сплатити відсотки, штрафи, пені і винагороду в строки і в обсязі, встановлені цим договором. Додатком №1 до даного кредитного договору сторони визначили графік погашення кредиту та відсотків з кінцевою датою погашення 20.11.2009р. Заявою [PERSON] (а.с. 18) стверджується, що кредитні кошти у сумі 6000,00 доларів США згідно умов кредитного договору №104262-CRED від 04.12.2007р. їй було зараховано на її картковий рахунок. Також, 04.12.2007р. між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено договір поруки (а.с. 17), відповідно до умов якого останній поручився перед банком за виконання зобов'язань [PERSON] по кредитному договору №104262-CRED від 04.12.2007р.. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17.08.2011р., яке набрало законної сили 13.09.2011р. стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором №104262-CRED від 04.12.2007р. у розмірі 33615,68 грн. (а.с. 4-5) Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №104262-CRED від 04.12.2007р. (а.с. 6) заборгованість за кредитом станом на 30.03.2015р. складає 1971,92 доларів США, заборгованість за відсотками - 5734,83 доларів США. З фактичних обставин справи видно, що між позивачем та відповідачкою [PERSON] виникли кредитні зобов'язання, відповідно до яких відповідачка [PERSON] зобов'язана була повернути своєчасно кошти позичальнику - позивачу по справі. Сума заборгованості за кредитом у розмірі 2515,96 доларів США, а також сума заборгованості за відсотками у розмірі 1525,42 доларів США, яка була обрахована станом на 30.09.2010р. була стягнута рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17.08.2011р. Відповідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В свою чергу, відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як зазначено у п. 17 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30.03.2012р., наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Наявність виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за невиконання кредитного договору, за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту. Враховуючи той факт, що сума заборгованості за кредитним договором вже стягнута рішенням суду, яке набрало законної сили, то стягненню підлягають нараховані відсотки за користування кредитом за період з 30.09.2010р. (до цього часу стягнуто рішенням суду) по 30.03.2015р. (згідно розрахунку позивача). Оскільки загальна заборгованість за відсотками по кредитному договору №104262-CRED від 04.12.2007р. становить 5734,83 доларів США, а судом вже стягнуто 1525,42 доларів США, то стягненню підлягає сума у розмірі 4209,41 доларів США. Таким чином, обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення за кредитним договором суми відсотків, які нараховані за період з 30.09.2010р. по 30.03.2015р. Щодо стягнення штрафу (фіксована частина) у розмірі 10,67 доларів США та штрафу (відсоткова складова) у розмірі 171,58 доларів США, то такі не можуть бути стягнуті з огляду на те, що вони вже стягувались судовим рішенням 17.08.2011р. за невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, а відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Разом з тим, позивач просить суд стягнути суму заборгованості з позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] посилаючись на умови укладеного між банком та поручителем [PERSON] договору поруки від 04.12.2007р. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. В п. 24 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30.03.2012р. зазначається, що якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Як встановлено судом із п. 1.4. кредитного договору від 04.12.2007р. та графіку погашення до даного кредитного договору, кінцевим строком виконання зобов'язання позичальником у повному обсязі є 20.11.2009р. Аналіз договору поруки від 04.12.2007р. свідчить, що таким договором не встановлено окремого строку, а умова п. 10 цього договору про його дію до повного виконання обов'язків по кредитному договору, не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Таким чином, враховуючи що строк основного зобов'язання встановлений кредитним договором до 20.11.2009р., то позивач мав право на звернення до відповідача [PERSON] протягом шести місяців з цього моменту. Повідомлення на адресу відповідача [PERSON] від 26.01.2015р. та звернення до суду з позовом 22.04.2015р. не може бути достатньою підставою для стягнення заборгованості з поручителя [PERSON], так як такі вимоги здійснені позивачем поза межами шестимісячного строку з моменту настання строку виконання основного зобов'язання. Відтак, у задоволенні вимог позивача до відповідача [PERSON] слід відмовити, стягнувши суму заборгованості з відповідача [PERSON], яка не надала суду належних та допустимих доказів погашення суми заборгованості по кредитному договору. Також, при розгляді даної справи суд керується положеннями ч. 3 ст. 533 ЦК України відповідно до якого, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Як вказано у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" №14 від 18.12.2009р. у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. На день ухвалення рішення суду офіційний курс гривні відносно долара США становить 21,08, а відтак сума заборгованості, яку суд вирішує стягнути з відповідача у розмірі 4209,41 доларів США становить 88734,36 грн. На підставі ст. ст. 509, 526, 549, 559, 598, 599, 610, 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial