Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

Представник ТзОВ «Вердикт Фінанс» звернувся в суд із позовом до [PERSON] , [PERSON] , ПП "Верес", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача: АТ "УкрСиббанк", ТОВ «Кредекс Фінанс» про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивував тим, що 30.11.2007 року АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником прав та обов`язків якого виступає - ПАТ «УКРСИББАНК») та фізична особа - [PERSON] уклали Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11261628000.Відповідно до умов вказаного договору Банк надав Позичальнику - [PERSON] кредитні кошти в сумі 35200,00 доларів США, які той зобов`язався прийняти, належним чином використовувати та повернути, а також сплатити плату за кредит в порядку і на умовах, зазначених Договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 177760,00 грн. за курсом НБУ на день укладення Договору. Відповідно до п. 1.2.2. кредитного договору Позичальник зобов`язався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку №1 до Договору, але в будь-якому випадку не пізніше 25 листопада 2014 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов Договору та/або умов відповідної угоди Сторін. Відповідно до умов кредитного договору, відсоткова ставка встановлена у розмірі 13,00% річних. 30.11.2007 року, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №11261628000 від 30.11.2007 року, між АКІБ «УкрСиббанк» та приватним підприємством «Верес», в особі директора Кедика Р.М., було укладено Договір поруки № 11261628000/2-П, відповідно до умов якого Поручитель зобов`язався перед Кредитором відповідати за невиконання умов [PERSON] усіх його зобов`язань перед Кредитом, що виникли з кредитного договору, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.Відповідно до п.1.4. - відповідальність Поручителя і Боржника є солідарною. Також, 30.11.2007 року, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між АКІБ «УкрСиббанк» та фізичною особою - [PERSON] було укладено Договір поруки № 11261628000/2-П, відповідно до умов якого поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати за невиконання умов [PERSON] усіх його зобов`язань перед Кредитом, що виникли з договору №11261628000 від 30.11.2007 року. Відповідальність Поручителя і Боржника є солідарною. Банк перед Відповідачем [PERSON] зобов`язання щодо надання грошових коштів виконав, однак, Відповідач умови зазначеного Кредитного договору щодо повернення грошових коштів зі сплатою відповідних відсотків постійно порушував. 20.04.2012 р. АКІБ «УкрСиббанк» уклав із ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС» Договір Факторингу за №05/12, відповідно до умов якого відступив на користь ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС» своє право вимоги заборгованості за вказаним Кредитним договором. В свою чергу, 20.04.2012 року між ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ ФІНАНС» укладено Договір Факторингу за №05/12-КВ, відповідно до умов якого ТОВ «КРЕДЕКС ФІНАНС» відступив на користь ТОВ «ВЕРДИКТ ФІНАНС» своє право вимоги заборгованості за вказаним Кредитним договором.За таких обставин, ТОВ «ВЕРДИКТ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги та застави до відповідача [PERSON] в обсязі та на умовах, що існували у Первісних кредиторів та Заставодержателів. На момент відступлення права вимоги, заборгованість відповідача [PERSON] перед новим кредитором за Кредитним договором складала 327 290,93 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 221887,17 грн; заборгованість за відсотками - 105403,76 грн.. В порушення умов Договору відповідачем [PERSON] не проводилась оплата грошових коштів відповідно до умов договору, в зв`язку з чим у нього, утворилась заборгованість. Відповідно до рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23.06.2014 року по справі № 342/2145/13-ц, з відповідача [PERSON] було стягнуто заборгованість (станом на 09.10.2013 року) в сумі 347 611 грн. 70 коп. ( з яких 327 290 грн. 93 коп. сума боргу станом на 20.04.2012 року; 7 371грн. 58 коп. - відсотки за період з 06.07.2013 року по 09.10.2013 року; 12 949грн. 19 коп. - пеня за період з 06.07.2013 року по 09.10.2013 року). Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 14.11.2017 року, заборгованість Відповідача складає 447245,54 грн., а саме: заборгованість за основною сумою боргу - 221887,17 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 105403,76 грн.; нараховані відсотки згідно кредитного договору (за період з 10.10.2013 року по дату виготовлення розрахунку заборгованості) -119954,61 грн.. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012року - наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Таким чином, заборгованість, яку просить стягнути позивач із відповідачів, станом на 14.11.2017р., враховуючи рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23.06.2014 р., складає 119954,61 грн., а саме: нараховані відсотки згідно кредитного договору (за період з 10.10.2013 року по дату виготовлення розрахунку заборгованості). Просив стягнути солідарно на користь Позивача з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , ПП «Верес», заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11261628000 від 30.11.2007 року в загальному розмірі 119954,61 грн., яка складається: нараховані відсотки згідно кредитного договору (за період з 10.10.2013 року по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 119954,61 грн.. Представник позивача в судове засідання не з`явився, неодноразово надавав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, подав до суду відзив, в якому пояснив, що 30.11.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк») - кредитором, та ПП «Верес» - поручителем, було укладено Договір поруки №11261628000/1-П від 30.11.2007 року, згідно із умовами якого поручитель поручився перед кредитором за виконання [PERSON] умов Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11261628000 від 30.11.2007 року. Однак, як з`ясувалось, укладення ПП «Верес» з АКІБ «УкрСиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк») Договору поруки від 30.11.2007 року було передчасним, бо ПП «Верес» згідно Договору поруки №11261628000/1-П від 30.11.2007 року поручилось перед кредитором за виконання [PERSON] умов не підписаного зі сторони [PERSON] договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11261628000 від 30.11.2007 року, що встановлюється, в тому числі із матеріалів даної справи та справи Городенківського районного суду Івано-Франківської області №342/744/16-ц (провадження №2/342/13/2018), в якій знаходиться копія Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11261628000 від 30.11.2007 року, яка належним чином засвідчена ТзОВ «Вердикт Фінанс» шляхом проставлення печатки ТзОВ «Вердикт Фінанс» та підпису представника ТзОВ «Вердикт Фінанс» П.Муха, що вказує на те, що оригінал Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11261628000 від 30.11.2007 року, який в пункті 10.3. «Підписи Сторін» містить підпис [PERSON] , копія якого є наявною в матеріалах справи Городенківського районного суду Івано- Франківської області №342/1278/17, знаходиться в ТзОВ «Вердикт Фінанс». В той же час, в матеріалах справи Городенківського районного суду № 342/744/16-ц, яка за розпорядженням голови Городенківського районного суду передана на розгляд до Снятинського районного суду, знаходиться копія Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11261628000 від 30.11.2007 року, із якої встановлюється, що даний Договір в пункті 10.3. «Підписи Сторін» не містить підпису [PERSON] .. Зазначена копія Договору про надання споживчого кредиту виготовлена [PERSON] із копії Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу, що була йому надана ТзОВ «Вердикт Фінанс», тобто оригінал Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11261628000 від 30.11. 2007 року знаходиться в ТзОВ «Вердикт Фінанс». Таким чином, в ТзОВ «Вердикт Фінанс» знаходяться щонайменше два оригінали Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11261628000 від 30.11.2007 року, а саме: один оригінал даного Договору від 30.11.2007 року, який містить підпис [PERSON] та один оригінал Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11261628000 від 30.11.2007 року, який не містить підпису [PERSON] .. Крім того, на те, що в ТзОВ «Вердикт Фінанс» знаходяться щонайменше два оригінали Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу вказує і те, що копії цього договору як тієї, що не містить підпису [PERSON] , так і тієї, що містить підпис [PERSON] , належним чином засвідчені ТзОВ «Вердикт Фінанс» шляхом проставлення печатки ТзОВ «Вердикт Фінанс» та підпису представника ТзОВ «Вердикт Фінанс» П.Муха, хоча не виключено, що дії представника позивача з посвідчення копії Договору про надання споживчого кредиту можуть вказувати на вчинення представником ТзОВ «Вердикт Фінанс» дій з підробки документів. Вищевказане означає, що Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11261628000 від 30.11.2007 року або складений в більше ніж двох оригінальних примірниках (принаймні в трьох примірниках), що є фактично неможливим, або, що позивач ТзОВ «Вердикт Фінанс», в обґрунтування свого позову, надав суду сфальсифікований доказ - копію Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11261628000 від 30.11.2007 року, де в пункті 10.3. міститься підпис [PERSON] .. Просив в задоволенні позовних вимог ТзОВ «Вердикт Фінанс» до [PERSON] , [PERSON] , приватного підприємства «Верес» про стягнення заборгованості в сумі 119954,61грн. відмовити в повному обсязі. Дослідивши письмові докази у справі та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.11.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником прав та обов`язків якого виступає - ПАТ «УКРСИББАНК») та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11261628000.Відповідно до умов вказаного договору Банк надав Позичальнику - [PERSON] кредитні кошти в сумі 35200,00 доларів США, зі сплатою 13 % річних, які той зобов`язався прийняти, належним чином використовувати та повернути, а також сплатити плату за кредит в порядку і на умовах, зазначених Договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 177760,00 грн. за курсом НБУ на день укладення Договору. Відповідно до п. 1.2.2. кредитного договору Позичальник зобов`язався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку №1 до Договору, але в будь-якому випадку не пізніше 25 листопада 2014 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов Договору та/або умов відповідної угоди Сторін. Із рішення Колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23.06.2014р. слідує, що 30.11.2007р. між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11261628000, відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 35200 доларів США для придбання автомобілів, зі сплатою 13 % річних за користування кредитом та строком повернення до 25.11.2014р.. Однак, як вбачається із рішення суду позивач ТОВ Вердикт Фінанс" 06.07.2013р. надіслав на адресу відповідача [PERSON] повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання та дострокове повернення всієї суми кредиту. А тому, в межах строку дії кредитного договору позивач в грудні 2013 р. звернувся в суд із позовом про стягненням заборгованості. Рішенням Колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23.06.2014р. рішення Городенківського районного суду від 25.04.2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ТОВ «Вердикт Фінанс» до [PERSON] задоволено частково. Вирішено в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11261628000 від 30.11.2007р., укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] станом на 09.10.2013 року в сумі 347 611 грн. 70 коп. ( з яких 327 290 грн. 93 коп. сума боргу станом на 20.04.2012 року; 7 371грн. 58 коп. - відсотки за період з 06.07.2013 року по 09.10.2013 року; 12 949грн. 19 коп. - пеня за період з 06.07.2013 року по 09.10.2013 року) звернути стягнення на предмет застави, а саме, автомобілі, що належать [PERSON] на підставі Свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів: п`ять легкових седанів марки Daewoo; Модель: Lanos TF 699; року випуску: 2007, із зазначенням Номерів кузова та державних реєстраційних номерів, шляхом їх продажу ТОВ «Вердикт Фінанс» (в особі його уповноваженого представника) від імені [PERSON] .. Надати ТОВ «Вердикт Фінанс» (в особі його уповноваженого представника) право підписувати від імені [PERSON] договори купівлі-продажу вказаних автомобілів з іншою особою - покупцем. Надати ТОВ «Вердикт Фінанс» (в особі його уповноваженого представника) право вчиняти від імені [PERSON] усі дії, необхідні для зняття вказаних автомобілів з обліку та їх реєстрацією в органах ДАІ України. Початкову ціну продажу автомобілів встановити на підставі їх оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Витребувати у [PERSON] вказані автомобілі, що належать йому на праві власності. Зі змісту ст. 1050 ЦК України вбачається, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зважаючи на викладене, а також той факт, що позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою щодо дострокового повернення суми боргу, а також, достроково із позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, тобто в межах дії строку кредитного договору, рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області постановлено стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості, яка була надана представником позивача згідно розрахунку заборгованості, а саме: 221 887, 17 грн. заборгованості по тілу кредиту та 105 403, 76 грн. заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги, а тому, спірний кредитний договір, укладений між позивачем та відповідачем, вважається припиненим. Повторне нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами за період з 10.10.2013р. по 14.11.2017р. є безпідставним. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК. Такі правові висновки узгоджуються з позиціями Великої палати Верховного Суду України, викладеними у Постановах від 28.03.2018 у справі №14-10цс18; від 13.06.2018р. у справі № 14-145цс18, 408/8040/12; від 04.07.2018р. у справі № 14-154цс18, 310/11534/13-ц; від 28.03.2018р. у справі № 444/9519/12. Так, у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (№ 14-10цс18) зазначено, що відповідно до ч.1 ст. 1048 та ч.1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, вимоги позивача про стягнення процентів за договором споживчого кредиту після 23.06.2014 року (винесення рішення судом) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. За змістом ч.2 ст.625 ЦК, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у цій справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів, однак таких вимог позивач не заявляв, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення відсотків, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору, є необґрунтованими. За таких обставин, оскільки у позивача відсутнє право повторно стягувати відсотки, нараховані в поза межами строку дії кредитного договору, при наявності судового рішення про стягнення тіла кредиту, а також процентів в межах строку дії кредитного договору, а вимог про застосування наслідків, передбачених ст.625 ЦК, позивач не заявляв, у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі за його безпідставністю. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що стороною позивача невірно обрано спосіб захисту про нарахування та стягнення з відповідача процентів у відповідності до статті 625 ЦК України, оскільки строк виконання зобов`язання вже сплив. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні заявлених позовних вимог, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню за рахунок відповідачів не підлягають.

Outcome: dismissed