Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

25.05.2021р. керівник Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області (далі - прокурор) звернувся до суду із позовом в інтересах держави в особі Спеціалізованої кредитно-фінансової господарської організації "Миколаївський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі" (далі - позивач) до [PERSON] (далі - відповідачка), в якому просить: - розірвати договір про надання кредиту для впровадження заходів з енергозбереження у житловому будинку [ADDRESS] , укладений 19.09.2017р. між позивачем та відповідачкою; - стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість у сумі 133 127 грн. 95 коп., а саме: залишок по кредиту, отриманому з державного бюджету в сумі 100 000 грн. 00 коп., в тому числі заборгованість по кредиту, отриманому з обласного бюджету в сумі 68 421 грн. 21 коп.; заборгованість по відсотках за користування кредитом, отриманим з обласного бюджету - 10 278 грн. 05 коп.; інфляційний борг - 7 591 грн. 87 коп.; пеню за несвоєчасну сплату кредиту - 8 564 грн. 58 коп.; 3% річних на боргові зобов`язання - 3 693 грн. 45 коп., оплату за обслуговування кредиту - 3 000 грн. 00 коп. Позов обґрунтований тим, що 19.09.2017р. між позивачем та відповідачкою укладено договір про надання кредиту для реконструкції житлового будинку у сільській місцевості № 22 (далі - договір). Предметом договору є надання позивачем відповідачці кредиту для впровадження заходів з енергозбереження у житловому будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] в сумі 100 000 грн. 00 коп. терміном на 5 років з виплатою 3% річних. На виконання умов договору позивачем здійснено перерахування кредитних коштів відповідачці на відкритий банківський рахунок за платіжними дорученнями від 07.11.2017р. та № 216 від 22.09.2017р. в сумі 70 000 грн. 00 коп. та 30 000 грн. 00 коп. відповідно, що свідчить про виконання позивачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Водночас відповідачка не виконала взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків у зв`язку з чим у неї по кредитному договору виникла заборгованість. З огляду на вищевикладене прокурор просить стягнути з відповідачки на користь позивач заборгованість за договором та достроково розірвати останній. В судовому засіданні прокурорка Яворська І.В. підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі, а також просила розглядати справу по суті за відсутності представника позивача та відповідачки. Представник позивача в судові засідання, призначенні на 07.10.2021р. та 10.11.2021р., не з' явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Водночас 17.09.2021р. до суду від представника позивача В. Євенко надійшла заява, в якій останній підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за відсутності представника позивача. Відповідачка у судові засідання, призначені на 07.10.2021р. та 10.11.2021р., не з`явилася, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-131 ЦПК України, повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, шляхом направлення судових повісток за її місцем реєстрації, а також розміщенням оголошень на веб-сайті судової влади України про виклик відповідачки в судові засідання. При цьому відповідачка про причини неявки суд не повідомила та не забезпечила явки до суду свого представника, а також не подала відзиву на позов та не звернулася до суду із заявами про відкладення розгляду справи чи проведення судового засідання без її участі. З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті без участі представника позивача та відповідачки за наявними у справі доказами. Заслухавши доводи прокурорки Яворської І.В. та дослідивши докази, суд вважає встановленим таке. 19.02.2017р. між позивачем та відповідачкою укладено договір, відповідно до умов п. 1.1 якого позивач зобов`язався надати відповідачці кредит для впровадження заходів з енергозбереження у житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , у сумі 100 000 грн. 00 коп., терміном на 5 років з виплатою 3% річних плати за користування кредитом. Позивач свої зобов`язання щодо видачі кредиту виконав, що підтверджується платіжними дорученнями від 07.11.2017р. на суму 70 000 грн. 00 коп. та № 216 від 22.09.2017р. на суму 30 000 грн. 00 коп. Пунктами 2.2, 2.3 договору передбачено, що погашення кредиту здійснюється у грошовому виразі і сплачується щомісяця до 26 числа місяця, з моменту перерахування суми кредиту, шляхом безготівкових перерахувань з уповноваженого позичальниками банку на відповідні рахунки позивача. Сплата останнього платежу здійснюється до 26.09.2022р. Згідно п. 1.1, п. 4.2.2 договору, відповідачка прийняла на себе зобов`язання забезпечити своєчасне повернення кредиту і сплату відсотків за користування ним, у відповідності з уточненим графіком погашення кредиту, який є невід`ємною частиною спірного договору додатком № 1 уточнений (договір № 22 від 19.09.2017р., графік повернення кредиту до договору № 22, уточнений графік повернення кредиту до справи № 1586). Пунктом 3.1.2. договору визначено, що позивач має право вимагати погашення кредиту у сумі 100 000 грн. 00 коп. у відповідності з графіком погашення та вимагати виплати 3 % річних за користування кредитом. Згідно пункту 3.1.3. договору позивач має право вимагати достроково розірвати дію договору при порушенні відповідачкою умов цього договору. Відповідно до пункту 5.2. договору за порушення строків повернення кредиту позивачка сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки від несплаченої в строк суми за кожен день прострочення Виконання зобов`язань забезпечувалось строковим зобов`язанням індивідуального забудовника від 10.11.2017р., відповідно до якого відповідачка у відповідності до умов договору зобов`язувалась по отриманій нею позиці сплатити позивачу суму у розмірі 100 000 грн. 00 коп. до 26.09.2022р., здійснити починаючи з 26.01.2018р. платежі в погашення основного боргу по позиці щомісячно у сумі 1 750 грн. 39 коп., не пізніше 26 числа платіжного місяця, проценти нараховані у відповідності з умовами договору, сплачувати одночасно з платежами по основному боргу, а також проценти, нараховані (по етапам) з дати першої видачі кредиту до початку сплати основного боргу по кредиту та відсоткам сплачуються окремо та відповідати за своїми зобов`язаннями перед позивачем всім своїм майном у межах заборгованості по кредиту та суми відсотків по ньому. Водночас відповідачка не виконала взятих на себе зобов`язань за договором та не здійснила жодних сплат по кредиту та відсоткам, у зв`язку з чим 03.08.2018р., 08.02.2019р., 24.04.2020р., 06.05.2020р., та 03.06.2020р. позивачем на адресу відповідачки направлялися вимоги щодо погашення заборгованості, в тому числі штрафних санкцій. Проте відповіді на вимоги позивача відповідачка не надавала, а заборгованість за кредитом дотепер не погашена. Так, згідно розрахунку позивача, у відповідачки перед позивачем наявна заборгованість за договором за період з 26.09.2017р. по 01.04.2021р., яка становить становить 133 127 грн. 95 коп., з яких: 100 000 грн. 00 коп. - залишок по кредиту, в тому числі 68 421 грн. 21 коп. - заборгованість по кредиту отриманим з обласного бюджету; 10 278 грн. 05 коп. - заборгованість по відсотках за користування кредитом отриманим з обласного бюджету; 7 591 грн. 87 коп. - інфляційний борг; 8 564 грн. 58 коп. - нарахована пеня за несвоєчасну сплату кредиту; 3 693 грн. 45 коп. - 3% річних на боргові зобов`язання; 3 000 грн. 00 коп. - оплата за обслуговування кредиту. Відповідачкою не надано доказів на спростування розрахунку заборгованості наданого позивачем. Встановив вказані обставини, суд вважає, що зі сторони відповідачки порушені вимоги чинного законодавства, що регулює кредитні правовідносини, та вимоги кредитного договору, укладеного між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно д статті 1048 цього Кодексу. Крім того, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов`язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Таким чином вимоги прокурора до відповідачки є законними та обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору в сумі 4 540 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідачки на користь Миколаївської обласної прокуратури.

Outcome: approved