Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, просив визнати недійсним і скасувати рішення Шевченківської районної у м. Києві ради №275 від 30.08.2007 (з урахуванням змін, внесених рішенням Шевченківської районної у м. Києві ради від 31.12.2007 №359) в частині затвердження на приватизацію нежилих приміщень загальною площею 172,30 кв.м. на [ADDRESS]. В обґрунтування вказаних вимог позивач посилається на те, що він являється власником [ADDRESS], а рішенням Шевченківської районної у м. Києві ради №275 від 30.08.2007 (з урахуванням змін, внесених рішенням Шевченківської районної у м. Києві ради від 31.12.2007 №359) в частині затвердження на приватизацію нежилих приміщень загальною площею 172,30 кв.м. на [ADDRESS] було порушено право його право на неподільне та загальне майно житлового будинку, яке перебуває у спільній сумісній власності співвласників будинку, включаючи і позивача. Про вказане право він дізнався у жовтні 2012 із листа №042\\9/10-13333 від 15.10.2012. Рішеням №5 від 15.02.1991 МЖК "Реконструкція" "Про створення МЖК "Ярослав" на базі комплексного капітального ремонту будинку [ADDRESS]" створено Молодіжний житловий комплекс "Ярослав". Вказаний будинок згідно Рішення №25/25 від 11.01.1995 виконавчого комітету Радянської районної ради народних депутатів м. Києва зобов"язано ЖЕК-401 прийняти на баланс вказаний будинок. 17.12.2011 мешканцями вказаного будинку створено і зареєстровано ОСББ "Ярославів Вал 28", яке неодноразово зверталось до різних інстанцій з вимогами без згоди мешканців ОСББ не здійснювати дії щодо передачі в оренду, в користування не перебудовувати і не відчужувати приміщення в будинку на [ADDRESS]. Разом із тим, Головне управління комунальної власності м. Києва своїм листом №042/9/10-13333 від 15.10.2012 повідомило, що нежилі приміщення площею 172,3 кв.м. на [ADDRESS] включені до переліку об"єктів, що підлягають приватизації шляхом продажу на аукціоні відповідно до рішення Шевченківської районної ради у м. києві від 30.08.2007 №275 з урахуванням змін внесених рішенням Шевченківської районної у м. Києві ради від 31.12.2007 №359. Вподальшому Головним управлінням комунальної власності м. Києва проведено процедуру приватизації даного об"єкту та 3.10.2012 укладено договір купівлі-продажу вказаних нежитлових приміщень. Позивач вважає, що оскільки він являється власником квартири у вказаному будинку і є членом ОСББ, оспорюваним рішенням були порушені його права, оскільки відповідач не мав права затверджувати на приватизацію, приватизовувати і продавати підвальне приміщення без дозволу мешканців будинку, оскільки вони в силу закону являються і співвласниками допоміжних приміщень, яким являється і вказаний підвал в якому проходять інженерні мережі: тепло - водо - електропостачання, каналізаційний провід, ливневий стік, спускні системи води, вузол вводу холодного водопостачання, підвальна електрощитові, тощо. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання 20.11.2014 не з"явився, однак до цього в судовому засіданні 27.20.2014 позов не визнав і в письмових запереченнях вказав, що нежитлові приміщення не є допоміжними приміщеннями зазначеного житлового будинку, а отже щодо них не існувало законодавчої заборони на їх відчуження без згоди мешканців вказаного житлового будинку (а.с.154). Представник третьої особи Молодіжний житловий комплекс "Ярослав" просив позов задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Предстявник третьої особи ОСББ "Ярославів Вл 28" в судове засідання 20.11.2014 не з"явився, однак до цього в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю "По 2Л" в судові засідання не з"являвся, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Київської міської ради в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог у зв" язку із їх безпідставністю і також надав відповідні письмові заперечення та просив застосувати позовну давність. Представник залученої третьої особи: КП "Керуюча дирекція" в своєму листі просить справу розглядати у відсутності свого представника, надав письмові пояснення в яких просив відмовити у задоволенні позову. Суд, розглянувши подані сторонами докази, заслухавши пояснення позивача та представників відповідачів, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що в задоволенні заявлених позовних вимог слід відмовити виходячи із наступного. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] належить на праві власності ? частина квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 31.12.1996 року (а.с.12). Рішенням Радянської районної ради народних депутатів м. Києва №25/25 від 11.01.1995р. було, зокрема, затверджено акт державної комісії про прийняття будинку до експлуатації підля реконструкції, та прийняти ЖЕК-401 на баланс [ADDRESS] (а.с.16). Згідно з ч. 2 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб'єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом. Відповідно до рішень Київської міської ради від 6 вересня 2001 року №3/143 "Про районні у м. Києві ради", від 8 листопада 2001 року №71/1505 "Про хід адміністративно-територіальної реформи в м. Києві" та з метою забезпечення формування комунальної власності районів м. Києва Київською міською радою ІХ сесії ХХІІ скликання 27 грудня 2001 року було прийняте рішення №208/1642 "Про формування комунальної власності територіальних громад районів міста Києва", яке діяло на час спірних правовідносин, яким розмежовувалося комунальне майно м. Києва між новоутвореними районами міста та затверджено перелік об"єктів комунальної власності територіальної громади м. Києва згідно п.1256 в додатку 11-12, з якого вбачається, що жилий будинок [ADDRESS] відноситься до комунальної власності. Даним рішенням було визнано таким, що втратило чинність рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 13 січня 1992 року №26 "Про формування комунального майна міста Києва". При цьому, слід зазначити, що вказаний пункт рішення на час виникнення спірних правовідносин не був визнаний недійсним у встановленому законодавством порядку. В свою чергу, Шевченківська районна у м. Києві рада своїм рішенням №40 від 18.06.2002 "Про формування комунальної власності територіальної громади Шевченківського району м. Києва" прийняла вказане нерухоме майно до комунальної власності Шевченківського району м. Києва. Крім того, належність спірних нежилих приміщень до комунальної власності територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради підтверджено свідоцтвом про право власності від 28.11.2011 року, яке видане на підставі наказу Головного управління комунальної власності м. Києва від 28.11.2011 №828-В (а.с.111). Рішенням Шевченківської районної в м. Києві ради від 30.08.2007 №275 "Про приватизацію об"єктів комунальної власності Шевченківського району м. Києва" з урахуванням змін, внесених рішенням Шевченківської районної у м. Києві ради від 31.12.2007 №359) був затверджений перелік об"єктів комунальної власності Шевченківського району м. Києва, що підлягають приватизації шляхом викупу згідно додатку №1. Вказаним додатком в п.п.24, 25 міститься перелік об"єктів, що підлягають приватизації шляхом продажу на аукціоні : нежитлові приміщення площею 172,3 кв.м. на [ADDRESS] (а.с.49-52). Суд прийшов до висновку, що позивач помилково вважає, що на момент прийняття оскаржуваного рішення №275 від 30.08.2007, зазначений будинок не перебував у комунальній власності, а був у власності власників квартир та переданий лише на баланс ЖЕКу-401 як експлуатуючій організації. Окрім того, сторони повідомили, що ОСББ "Ярославів Вал 28" створено 7.12.2011 року, отже, оскільки оскаржуване рішення №275 було прийнято раніше: 30.08.2007, відтак була відсутня згода членів ОСББ на відчуження вказаного приміщення (шляхом проведення аукціону відповідно). Отже, на час спірних правовідносин, власником спірного нерухомого майна, розташованою за адресою: [ADDRESS] була територіальна громада Шевченківського району м. Києва в особі Шевченківської районної у м. Києві ради, яка була суб"єктом права комунальної власності і мала право на власний розсуд розпоряджатися зазначеним приміщенням. Так, відповідно до інформації, викладеної в довідці БТІ від 12.11.2013 за №23759(И-2013) та долученої копії договору купівлі-продажу №86/12 від 3.10.2012: нежилі приміщення за адресою [ADDRESS] з №1 по №7 (гр.пр.№45-а), з №1 по №14 (гр.пр.№46) (літ.А) загальною площею 172,30 кв.м. на праві власності зареєстровано за ТОВ "По 2Л" на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 3.10.2012 року (а.с.113, 114). За правилами ч. 1 ст. 1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" суть приватизації державного житлового фонду полягає у відчуженні на користь громадян України, тобто у їх власність як квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинків, де мешкають два і більше наймачів, так і належних до них господарських споруд і допоміжних приміщень (підвалів, сараїв тощо) цього фонду. Допоміжні приміщення відповідно до ч. 2 ст. 10 указаного Закону стають об'єктами права спільної власності співвласників будинку одночасно з приватизацією квартир, що засвідчується свідоцтвом про право власності на квартиру. Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Водночас, підставами для визнання будь-якого акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів суб'єктів правовідносин, на регулювання яких видано спірний акт. Відповідно до ст.5, ст. 6 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Київська міська рада, яка діє на території міста Києва як субєкт права власності від імені та в інтересах територіальної громади здійснює правомочності щодо володіння, користування й розпорядження обєктами права комунальної власності. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про столицю України місто Київ"місцеве самоврядування у місті Києві здійснюється територіальною громадою міста як безпосередньо, так і через Київську міську раду, районні в місті ради (у разі їх утворення) та їх виконавчі органи. Відповідно до ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. При цьому, в ч.5 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.11 Закону України "Про столицю України місто Київ" питання організації управління районами в місті Києві належать до компетенції Київської міської ради і вирішуються відповідно до Конституції, цього та інших законів України, рішень міської ради про управління районами міста. У районах міста Києва діють районні в місті Києві державні адміністрації, які підпорядковуються Київській міській державній адміністрації, а в разі утворення районних у місті Києві рад також є підзвітними і підконтрольними відповідним радам як виконавчі органи таких рад. Головне управління комунальної власності м.Києва виконавчого органу Київської міської ради здійснює у встановленому порядку оформлення права власності на об"єкти нерухомого майна (нежилі будинки, споруди, приміщення) з видачею свідоцтв про право власності відповідно до підпункту 28 пункту 7 Положення про Головне управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого рішенням Київської міської ради від 10.07.03 №584/744 (із змінами, внесеними рішеннями Київської міської ради від 29.04.2004 №204/1434, від 09.03.2006 №186/3277). Порядок оформлення права власності та видачі правовстановлюючих документів (свідоцтв про право власності) на об"єкти нерухомого майна, які перебувають у власності юридичних та фізичних осіб та розташовані на території м. Києва, визначався нормами Тимчасового порядку видачі свідоцтв про право власності на об'єкти нерухомого майна, затвердженого розпорядженням голови Київської міської державної адміністрації від 02.10.96 №1563, та Положення про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 31.08.2001 № 1820, зареєстрованого в Київському міському управлінні юстиції 31.08.2001 за № 62/364 (далі -Положення) на підставі передбачених Положенням документів, які були чинними на момент оформлення права власності. Оформлення територіальній громаді Шевченківського району міста Києва права комунальної власності на нежилі приміщення було здійснено на підставі звернення Шевченківської районної у місті Києві ради в установленому порядку до Головного управління та надання документів, передбачених Положеннями. Адже, вимоги п.7 статті 1 Закону України " Про об"єднання співвласників багатоквартирного будинку" нежилим приміщенням - є приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин, саме на нежиле приміщення Головним управлінням і було видане оскаржуване свідоцтво. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). Згідно з ч. 2 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї та інше) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Аналогічна правова дефініція міститься в Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 р. №76, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 р. за №927/11207 якими визначено, що допоміжні приміщення житлового будинку - це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку. Статтею 4 ЖК України передбачено, що до житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру. Відповідно до СНиП 2.08.01-89 "Жилые здания" житловий будинок може мати: житлові приміщення, призначені для проживання мешканців, допоміжні приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку; нежилі приміщення, які належать до житлового комплексу, але не відносяться до житлового фонду і є самостійним об"єктом цивільно-правових відносин, що узгоджується зі статтею 1 вищевказаного ЗУ, якою визначено, що нежиле приміщення - приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин Відповідно до ст. 19 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" спільне майно співвласників багатоквартирного будинку складається з неподільного та загального майна. Неподільне майно перебуває у спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного будинку і не підлягає відчуженню. Загальне майно перебуває у спільній частковій власності співвласників багатоквартирного будинку. Допоміжні приміщення складаються із загального та неподільного майна і належать співвласникам приміщень нежитлового фонду на праві спільної власності (спільне майно). Неподільне майно (сходові клітини, коридори, підвали тощо) належать співвласникам на праві спільної сумісної власності та не підлягає відчуженню. Власники приміщень володіють, користуються і у встановлених межах розпоряджаються спільним майном відповідно до вимог цивільного законодавства. Відповідно до ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб'єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом. Відповідно до п.1.1, 4.2 рішення Конституційного суду України № 4-рп/2004 від 02.03.04 у справі за конституційним зверненням [PERSON] та інших громадян про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т. ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності. Разом із тим, відповідно до ухвали Конституційного Суду України від 12.05.2004 № 46у/2004 у справі № 2-40/2004 наведений у підпункті 1.1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004 № 4-рп/2004 перелік допоміжних приміщень "(підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін)" не є офіційним тлумаченням терміна "допоміжні приміщення". Натомість, в даному випадку, згідно листа Головного управління комунальної власності м. Києва від 15.10.2012 за №042/9/10-13333 вбачається, що згідно з п.4 рішення Київради від 31.03.2011 №100/5487 "Про програму приватизації комінального майна територіальної громади м. Києва на 2011- 2012 роки", Головне управління комінальної власності м. Києва здійснює приватизацію вказаного об"єкту нерухомості. При проведення підготовчої роботи від балансоутримувача КП "Керуюча дирекція" Шевченківської районної у м. Києві ради була отримана інформація, що нежилі приміщення, що підлягають приватизації (загальна площа - 172, 3 кв.м., а саме: група приміщень №46 (перший поверх) площею 107,5 кв.м. та група приміщень №45-а (підвал) площею 64,8 кв.м.) не належить до допоміжних приміщень житлового будинку та в ній не розміщені загально-будинкові інжерені мережі. Також, враховуючи неодноразові звернення ОСББ "Ярославів Вал, 28" щодо належності нежилих приміщень до допоміжних. Головне управління повторно звернулось до балансоутримувача з проханням провести перевірку у зверненнях фактів та за їх результатами надати детальну інформацію до Головного управління. На виконання вказаного звернення, листом від22.03.2012 №842/3 КП "Керуюча дирекція" повторно підтвердила, що в нежилих приміщеннях. Які підлягають приватизації шляхом продажу на аукціоні загально-будинкові інженерні мережі відсутні, та що у вищевказаному будинку є окремий вхід де й знаходиться загально-будинкове інженерне обладнання, а саме: водомірний вузол, бойлер, електрощитові та насосна станція. Також, у вказаному листі зазначено, що на засіданні Постійної комісії Київради з питань власності, яке відбулося 12.04.2012 (Протокол №115) прийнято рішення щодо недоцільності призупинення процедури приватизації вказаних нежилих приміщень (а.с.39, 39, 40, зворот а.с.40). Крім того, згідно листа №411 від 30.12.2013 дільниці по санітарно-технічному обслуговуванню "Софіївська", на звернення позивача [PERSON] щодо проведення будівельних робіт в сміттєзабірній камері, повідомлено, що приміщення знаходиться у приватній власності. Ремонтні роботи проводяться без перепланування. Мешканці будинку [ADDRESS] сміттєзбірником не користуються, так як сміттєзбірники заварені за згодою всіх мешканців (а.с.122). При цьому, слід зазначити, що ніяких належних і допустимих доказів щодо належності спірних нежитлових приміщень до допоміжних, стороною позивача надано не було і ніяким чином вищевказані обставини не спростовані. З огляду на вищевказане, суд прийшов до висновку, що позивач не довів порушення його законних прав як співвласника частини квартири в будинку, ним не надано жодного належного і допустимого доказу тому, що зазначені приміщення є допоміжними або були ними та мали призначення забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців і власників квартир, або вказані приміщення були технічними. Таким чином, судом встановлено, що спірне нежиле приміщення не відносяться до категорії допоміжних, воно не є об'єктом права спільної власності співвласників будинку, відтак на нього не розповсюджуються норми Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку", Рішення Конституційного Суду України від 2 березня 2004 року №4-рп/2004 щодо здійснення співвласниками будинку права розпоряджатися допоміжними приміщеннями і у відповідності до закону воно є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин. Як наслідок, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач діяв в межах чинного законодавства. При цьому, суд в даному випадку не приймає до уваги заяву представника третьої особи Кохан А.І. щодо застосування наслідків пропуску строку позовної давності, оскільки таке право відповідно до ст.267 ЦПК України тільки надано тільки стороні у спорі, крім того, відповідно до п.4 ч.1 ст.268 ЦК України, позовна давність не поширюється на вимоги вказаної категорії. З огляду на вищенаведене, суд не вбачає порушень чинного законодавства відповідачами при прийнятті оскаржуваних рішень, а також Головним управлінням комунальної власності м.Києва виконавчого органу Київської міської ради при видачі свідоцтв про право комунальної власності, а отже, у задоволенні позовних вимог до вказаних відповідачів слід відмовити, оскільки вони діяли в межах своїх повноважень, відповідно до вимог чинного законодавства та не порушували права та охоронювані законом інтереси позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed