Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

Позивач, [PERSON], 19.09.2017 р. звернувся до суду з позовом, з урахуванням уточнених позовних вимог, до Ватутінської міської ради Черкаської області, треті особи: Відділ Держгеокадастру у Звенигородському районі Черкаської області, Відділ з питань Державної реєстрації виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області, [PERSON] про визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку. Зазначив, що рішенням Ватутінської міської ради Черкаської області від 15.11.2013 р. № 47-10/VI «Про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу земельних ділянок у власність громадян», пунктом 1 затверджено технічну документацію із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі громадян: 1.1. для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд [PERSON] по вул. Розрізна, 16-а, м. Ватутіне, Черкаська область, площею 0, 0661 га, кадастровий номер 717110200000:02;004:0036; п.2 даного рішення надано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд [PERSON] по вул. Розрізна, 16-а в м. Ватутіне Черкаської область, площею 0,0661 га кадастровий номер 7110200000:02;004:0036. Вважає зазначене рішення незаконним, оскільки [PERSON] під час виготовлення технічної документації подав неправдиві відомості стосовно правового режиму виділеної земельної ділянки та розташованих на ній господарських споруд, що в свою чергу призвело до порушення законних інтересів [PERSON] і норм чинного законодавства. На переданій [PERSON] у приватну власність частині земельній ділянці розташований належний позивачу гараж «Г», а тому порушено його право власності. Ухвалою народного суду Звенигородського району Черкаської області від 17.06.1983 р. визнано за [PERSON] та [PERSON] право приватної власності в порядку спадкування на 23/50 будинковолодіння по вул. Розрізна, 16, м. Ватутіне, Черкаська область, а саме: житлові приміщення в будинку, гараж, погріб, вбиральня, 2/5 колодця та 2/5 забору. За договором дарування від 03.11.1987 р., посвідченим нотаріально, [PERSON] подарувала належні їй 23/100 частини будинку позивачу, [PERSON] Позивач, як суміжний землекористувач, не погоджував 08.05.2013 р. межі землеволодіння [PERSON] та акт не підписував, до нього з цього приводу не звертались, і на той час його в Україні не було, а про існування рішення Ватутінської міської ради Черкаської області дізнався в серпні 2017 року. У судовому засіданні представник позивача, [PERSON], додатково зазначив, що право власності [PERSON] на гараж за літ. «Г» виникло на підставі наступних правовстановлюючих документів: ухвали народного суду Звенигородського району Черкаської області від 17.06.1983 р. та нотаріально посвідченого договору дарування від 03.11.1987 р., які були зареєстровані в установленому законом порядку. Вважає, що саме через порушення процедури погодження меж суміжної ділянки у 2013 році належний [PERSON] гараж «Г» опинився на приватній земельній ділянці [PERSON], і ці обставини при виготовленні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в\~натурі\~на місцевості\~з\~суміжними\~землекористувачами зясовані не були, чим порушено право власності [PERSON] Межі земельної ділянки [PERSON] позивач не погоджував, акт не підписував, оскільки є громадянином [PERSON] Федерації та з 2012 року на територію України не приїжджав, що підтверджується показами допитаних судом свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які також пояснили, що гараж дійсно належить [PERSON], а сімя «Васільєвих» постійно ним користувалась, оскільки є родичами позивача, а [PERSON] постійно проживав на території [PERSON] Федерації і тому гаражем не користувався, що не позбавляє його права власності на цей обєкт. Під час вивчення інвентарних справ в судовому засіданні працівник КП ЧОО БТІ пояснила, що дійсно гараж за літерою «Г» належить позивачу, а техніком під час складання технічної документації була допущена орфографічна помилка, на яку ніхто не звернув увагу, і тому в технічному паспорті помилково було позначено гараж іншою літерою. Крім того підписи в дорученні та паспорті позивача взагалі відрізняються від підпису, зробленому на акті погодження меж \~земельної \~ділянки \~в \~натурі \~\~на місцевості з суміжними землекористувачами. Також була порушена процедура складання даного акту, який повинен був складатись та підписуватись на місцевості за участі усіх осіб, що зроблено не було, і підтверджується показами свідка [PERSON] Твердження третьої особи, що гараж, який знаходиться на спірній земельній ділянці являється самочинною спорудою і позивачу [PERSON] не належить, спростовується дозволами на будівництво гаражу та погрібу за 1977 р., ухвалою народного суду Звенигородського району Черкаської області від 17. 06.1983 р., договором дарування від 03.11.1987 р., посвідченого Державним нотаріусом Звенигородського нотаріального округу, які наявні в матеріалах справи. Крім того, жодного документу про будівництво гаражу на спірній земельній ділянці у третьої особи не існує, даний гараж не зазначений ні в інвентарній справі, ні в технічному паспорті третьої особи, а тому вважаю дані твердження надуманими та незаконними. Відповідно до ч. 2\~ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~\~у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37\~цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Твердження відповідача та третьої особи про пропуск строку позовної давності вважає помилковим, про існування спірного рішення Ватутінської міської ради [PERSON] випадково дізнався зі слів сусідів та своєї сестри, [PERSON] по телефону в серпні 2017 р., оскільки позивач являється громадянином [PERSON] Федерації і жодного разу в проміжок часу 2012-2018 р.р. на територію України не приїжджав, що підтверджується показами свідків, допитаних в залі судового засідання, а тому не міг дізнатись про існування спірних рішень . Просив: 1. Поновити процесуальний строк для звернення до суду; 2. Визнати незаконним та скасувати пункти 1, 2 рішення Ватутінської міської ради від 15.11.2013 р. № 47-10/VI «Про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу земельних ділянок у власність громадян» для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд [PERSON] по вул. Розрізна, 16-А в м. Ватутіне, площею 0.0661 га., кадастровий номер 7110200000:02;004:0036, та в частині надання у приватну власність вказаної земельної ділянки; 3. - Скасувати рішення Державного реєстратора Реєстраційної служби Ватутінського міського управління юстиції Черкаської області про державну реєстрацію права власності [PERSON] на спірну земельну ділянку; 4.-\~Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на спірну земельну ділянку, видане 31.12.2013 р. Державним реєстратором Реєстраційної служби Ватутінського міського управління юстиції Черкаської області . Відповідач, Ватутінська міська рада Черкаської області, позовні вимоги не визнав, у письмових запереченнях зазначив наступні підстави. Згідно ст.391 ЦК України, ст.155 ЗК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У разі видання органом виконавчої влади або місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. До матеріалів справи не додано доказів, які підтверджують, що земельна ділянка по вул. Розрізна, 16-А, належала чи знаходилась у користуванні позивача, також з наявних матеріалів справи не вбачається, що гараж, який розміщено на зазначеній земельній ділянці належить [PERSON] на праві власності. Вважають, що рішення Ватутінської міської ради Черкаської області від 15.11.2013 р. №47-10/VI «Про затвердження технічної документації та передачу земельних ділянок у власність громадянам» прийнято на підставі і в межах повноважень, визначених законом, та з дотриманням порядку приватизації земельних ділянок комунальної власності, встановленого ст.118 ЗК України, що складає три етапи: надання дозволу/погодження на складання проекту землеустрою/технічного документації на земельну ділянку; - внесення відомостей до державного земельного кадастру центральним органом виконавчої влади. Що реалізує державну політику у сфері земельних відносин; - затвердження технічної документації та надання земельної ділянки у власність. Оскільки оспорюване рішення від 15.11.2013 р. прийняте після розроблення технічної документації із землеустрою, яка перевірена державним кадастровим реєстратором на відповідність вимогам законодавства, в тому числі щодо погодження суміжниками, та після внесення відомостей про земельну ділянку до державного земельного кадастру, а тому підстави для його скасування відсутні. Просили у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача, [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав, наведених у письмових запереченнях, просила застосувати пропущений позивачем строк позовної давності для звернення до суду, та відмовити у задоволенні позовних вимог. До закінчення судового розгляду від представника відповідача надійшла заява про закінчення розгляду справи за їх відсутності, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Третя особа, [PERSON], та її представник, адвокат [PERSON], позовні вимоги вважають безпідставним і такими, що не підлягають до задоволення з наведених у письмових запереченнях підстав. Згідно договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 02.08.2017 р. [PERSON] придбала у [PERSON] будинковолодіння (житловий будинок з надвірними спорудами) та земельну ділянку, площею 0,0661 га., кадастровий №7110200000:02:004:0036, які розташовані за адресою: Черкаська область, м. Ватутіне, вул. Розрізна,16-а. Право власності підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.08.2017р. №№93533551, 93532153. Позивач вважає порушеним своє право на користуванням гаражом, оскільки належна [PERSON] земельна ділянка включає в себе площу, на якій розташовано цей гараж. З наданих позивачем письмових доказів, зокрема плану технічного паспорту, вбачається, що до його власності в 1987 р. перейшов гараж Г, забудований 1978 р., який розташований в іншій частині будинковолодіння та не суміжній з земельною ділянкою третьої особи, а тому не порушує права власності позивача. Інший гараж «В» забудований в 1989 р., тобто після набуття ним права власності на частину домоволодіння, і як наслідок не підтверджено його належність позивачу. Після уточнення позовних вимог надано інший екземпляр технічного паспорту з тими ж датами виготовлення, проте з іншими реквізитами змінено літерове позначення гаражів «Г» та «В», а саме змінено їх місцями, що призводить до сумніву в їх достовірності через відсутність завірення виправлення підписом уповноваженої особи. Представник третьої особи, Відділу з питань Державної реєстрації виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області, [PERSON], позовні вимоги не визнав, проси в відмовити, оскільки реєстрація права власності на земельну ділянку була здійснена відповідно до чинного законодавства. Третя особа, Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області, як правонаступник Відділу Держгеокадастру у Звенигородському районі та Відділі Держгеокадастру у м. Ватутіному, із позовними вимогами ознайомлені, заперечень суду не надали, поважність причини неявки суду не повідомили, і згідно положень ст.232 ЦПК України, з урахуванням думки учасників справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності їх представника. Заслухавши пояснення учасників справи, їх представників, покази свідків та вивчивши письмові докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. За договором купівлі-продажу від 17.01.1976 р. [PERSON] (батько позивача) придбав у [PERSON] будинок з надвірними спорудами, розташований по вул. Розрізна, 16, в м. Ватутіне Черкаської області (а.с.189). Рішенням №28 Виконавчого комітету Ватутінської міської ради депутатів від 25.02.1976 р. «Про відвід під індивідуальне будівництво земельної ділянки» [PERSON] було надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці №16 по вул. Розрізна в м. Ватутіне, площею 600 кв.м., та зобовязано його до 25.05.1976 р. отримати технічну документацію на право забудови будинку за цій ділянці. (а.с.120) Відповідно до договору від 25.02.1976 р. укладеного Виконавчим комітетом Ватутінської міської ради депутатів з [PERSON], його зобовязано в строк до 25.02.1979 р. побудувати на відведеній йому земельній ділянці житловий будинок, сарай, гараж, погріб та вбиральню (а.с.121-123). Як вбачається з інвентаризаційної справи на будинковолодіння №16 по вул. Розрізна, 16 в м. Ватутіне станом на 06.06.1979 р. (зведений оціночний акт) рахувався у т.ч. гараж «Б» (а.с.126-127). Згідно акту приймання індивідуального будинковолодіння №16 по вул. Розрізна в м. Ватутіне станом на 29.06.1979 р. надвірні споруди складаються, у т.ч. з гаражу (а.с.130-131) Свідоцтво про право власності на зазначене домоволодіння [PERSON] отримав 10.10.1979 р. на підставі рішення Виконкому Ватутінської міської ради депутатів №133 від 25.07.1979 р. замість договору купівлі-продажу від 17.01.1976 р. у звязку з перебудуванням будинку, який зареєстровано в бюро технічної інвентаризації 10.10.1979 р. (а.с.191). Відповідно до оціночного акту по домоволодінню №16 по вул. Розрізна в м. Ватутіне (володілець [PERSON]С.) станом на 06.06.1979 р. зазначено наступні будівлі: житловий будинок, веранда, ганок, гараж, погреб, паркан, колодязь, вбиральня; станом на 14.11.1983 р. (власники [PERSON] 23/50, [PERSON] та [PERSON] 23/50) зазначено наступні будівлі: житловий будинок, веранда, ганок, гараж, погреб, паркан, колодязь, вбиральня, сарай (а.с.190). Рішенням Звенигородського районного народного суду Черкаської області від 06.06.1983 р. було вирішено спір між [PERSON] (батько позивача) та спадкоємцями [PERSON]Г.(мати позивача та дружина [PERSON]С.) дітьми [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування на 2/5 частини домоволодіння та іншого майна (а.с. 109-111). В процесі виконання зазначеного рішення (в порядку ЦПК Української РСР) між опікунами неповнолітніх дітей та [PERSON] було укладено 15.06.1983 р. мирову угоду, яка Ухвалою народного суду Звенигородського району Черкаської області від 17.06.1983 р. була затверджена, і визнано за [PERSON] та [PERSON] право приватної власності в порядку спадкування на 23/50 будинковолодіння, що знаходиться за адресою: вул. Розрізна, 16, м. Ватутіне, Черкаська область та виділено приміщення І-5 площею 20 кв.м., 1-6 пл.14,6 кв.м., гараж, погріб, вбиральню, 2/5 криниці і 2/5 огорожі, право власності на які були в подальшому зареєстровані Черкаським бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності (а.с.10, 136-137) За договором дарування від 03.11.1987 р. [PERSON] подарувала [PERSON] 23/100 частин будинку з відповідною частиною надвірних будівель по вул. Розрізна, 16, в м. Ватутіне, Черкаська область, розташованого на земельній ділянці розміром 600 кв.м., які належали їй на підставі рішення народного суду Звенигородського району від 17.06.1983 р. На земельній ділянці розташований один одноповерховий будинок з цегляними стінами, критий шифером, загальною житловою площею 44,4 кв.м., з гаражем «Г», сараєм «Б», льохом «П», криницею №2, вбиральнею №3 та огорожею. (а.с.11-12) Згідно Генерального плану (схеми) земельної ділянки №16 по вул. Розрізна в м. Ватутіне станом на 04.11.1983 р. вбачається, що площа гаража «В», належного позивачу, не включена в площу ділянки (а.с.133). Відповідно до договору купівлі-продажу від 03.08.1985 р. [PERSON] (батько позивача) продав 27/50 частин будинку, які належали йому за рішенням народного суду Звенигородського району від 17.06.1983 р. та право власності було зареєстровано за [PERSON] в БТІ в реєстровій книзі за №64 (а.с.194) Як вбачається з технічної характеристики КП «Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» станом на 12.04.2013 р. була проведена коротка технічна інвентаризація 27/50 домоволодіння [PERSON] по вул. Розрізна, 16 у м. Ватутіне Черкаської області, серед яких зазначено: цегляний гараж «В» та саманний гараж «Г». (а.с.202). Відповідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд за адресою: м. Ватутіне, вул. Розрізна, 16, станом на 30.06.2017 р. зазначено зокрема: гараж «Г», 1978 р. побудови, цегляний; та гараж «В», 1989 р. побудови, саманний (а.с.204). З фотознімків, наданих сторонами у судовому засіданні, вбачається, що спірний гараж - цегляний, позаду нього розташовано погріб, що виходить у двір позивача, а ворота та калитка ідентичні за зовнішніми ознаками, а тому помилковість літерового позначення гаражу в технічних документах «Б» або «В», замість правильного «Г» не впливає на право власності [PERSON] на цегляний гараж «Г», а тому не є підставою для відсутності в нього права на звернення до суду за захистом.(а.с. 98-99, 114-118). Рішенням №41 Виконавчого комітету Ватутінської міської ради депутатів від 12.03.1980 р. «Про відведення під індивідуальне будівництво земельної ділянки» [PERSON] (колишній власник) було надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці №16а по вул. Розрізна в м. Ватутіне, площею 600 кв.м., та зобовязано його до 12.03.1980 р. отримати технічну документацію на право забудови будинку за цій ділянці. (а.с.153). Зазначене підтверджує, що право користування суміжною земельною ділянкою виникло у [PERSON] після набуття [PERSON] права власності на спірний гараж. Відповідно до договору від 12.04.1980 р., укладеного Виконавчим комітетом Ватутінської міської ради депутатів з [PERSON] (колишнім власником), його зобовязано в строк до 12.03.1983 р. побудувати на відведеній йому земельній ділянці житловий будинок, сарай та вбиральню (а.с. 150-152). Як вбачається з технічного паспорту на будинковолодіння №16а по вул. Розрізна в м. Ватутіне станом на 12.11.1986 р. та інвентаризаційної справи (оціночний акт) серед надвірних споруд гараж не значиться (а.с.157, 169-172). За рішенням Ватутінської міської ради Черкаської області №38-2/VI від 14.06.2013 р. [PERSON] було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговуванням житлового будинку, господарських будівель і споруд з метою реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі [PERSON] по вул. Розрізна, 16-а 600 кв.м. (а.с.159). Як вбачається з технічного завдання на розробку технічної документації із землеустрою, підготовленого ФОП [PERSON], та затвердженого [PERSON] 08.05.2013 р., площа земельної ділянки зазначена 0,0661 га. (замість 0,600 га.), та для виконання якого були надані замовником правовстановлюючі документи (а.с.160). На кадастровому плані земельної ділянки [PERSON] станом на 2013 р., складеного ФОП [PERSON], відображено господарську споруду №6, площею 32,3527 кв.м., з визначенням її розташування на земельній ділянці №16-а по вул. Розрізна, проте за відсутності правовстановлюючих документів на неї та без підтвердження фактичного використання частини земельної ділянки під цим обєктом нерухомості [PERSON] (а.с.164). Відповідно до Акту обстеження меж землеволодіння суміжними власниками земельних ділянок та (закріплення) прийомки передачі межових знаків на зберігання від 08.05.2013 р. зазначено, що [PERSON] з однієї сторони, та виконавець робіт [PERSON], з другої сторони в присутності представника міської ради [PERSON] та землевласників (землекористувачів) суміжних земельних ділянок [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] видали даний акт про те, що ними встановлені, погоджені і закріплені межі земельної ділянки по вул. Розрізна, 16а згідно креслення (а.с.165). Після виготовлення технічної документації представник [PERSON] за довіреністю, [PERSON], звернулась з відповідною заявою про її затвердження та передачу її в приватну власність, що підтверджується копіями відповідних заяв (а.с.52, 56). Рішенням Ватутінської міської ради Черкаської області від 15.11.2013 р. № 47-10/VI «Про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу земельних ділянок у власність громадян», пунктом 1 затверджено технічну документацію із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі громадян: 1.1.Для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд: [PERSON] по вул. Розрізна, 16-а, м. Ватутіне, Черкаська область, площею 0, 0661 га, кадастровий номер 717110200000:02;004:0036; та п.2 даного рішення передано йому зазначену земельну ділянку у приватну власність, що підтверджується витягом із рішення (а.с. 17). На підставі зазначеного рішення органу місцевого самоврядування Реєстраційною службою Ватутінського міського управління юстиції Черкаської області було зареєстровано право власності [PERSON] на земельну ділянку по вул. Розрізна, 16-а, м. Ватутіне, Черкаська область, площею 0, 0661 га., кадастровий номер 717110200000:02:004:0036, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно 31.12.2013 р. за №157762025 (а.с.83). На підставі договорів дарування, укладених 15.01.2014 р., [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв житловий будинок та земельну ділянку по вул.. Розрізна, 16а в м. Ватутіне Черкаської області. За договорами купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 02.08.2017 р. [PERSON] придбала у [PERSON] зазначені обєкти нерухомого майна, та зареєструвала право власності на земельну ділянку площею 0,0661 га., кадастровий №7110200000:02:004:0036, за адресою: м. Ватутіне, вул. Розрізна,16а, та на житловий будинок з надвірними спорудами, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.08.2017р. №93533551 та №93532153 (а.с. 88-93). Як вбачається з витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.08.2017 р. гараж серед складових частин обєкта нерухомого майна обєкта нерухомості - житлового будинку №16а по вул. Розрізна в м. Ватутіне - не значиться (а.с.90). Згідно висновку інспектора Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області за наслідками звернення [PERSON] про перешкоджання сусідами 23.08.2017 р. о 11.00 год. її заселенню до будинку, складено висновок 23.08.2017 р. про те, що на території придбаного нею домоволодіння (вул. Розрізна, 16а в м. Ватутіне) знаходиться господарське приміщення (гараж), яким користуються її сусіди, [PERSON], але остання відмовила з підставі належності цього гаражу її братові, а тому не вбачають ознаки кримінального чи адміністративного правопорушення (а.с.96). Відповідно до довідки КП «Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» №1062 від 31.08.2017 р. станом на 01.01.2013 р. за наявними даними за адресою: Черкаська обл., м. Ватутіне, вул. Розрізна, 16а, господарська будівля гараж відсутня з моменту формування інвентаризаційної справи в 12.11.1986 р. (а.с.183) Дослідивши у сукупності встановлені фактичні обставини справи суд дійшов висновку про їх часткове задоволення та застосовує наступні норми права з наведенням мотивів їх застосування. Особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та у звязку з цим звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.(ст..ст.15, 16 ЦК України, ст..ст. 5, 6 ЦПК України). Згідно положень ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий … органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. За загальними правилами, визначеними положенням ст.3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до\~Конституції України, цього Кодексу,\~Закону України\~"Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною [PERSON] України... Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обовязки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. На час виникнення у позивача права власності на гараж «Г» (1983 р., 1987 р.) державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалась «Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР», затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 р., і відповідно правовстановлюючими документами визначено: - мирова угода, затверджена судом, та витяг з реєстру нотаріальної контори, що свідчить про учинення правочинів … дарування будинку (домоволодіння), на підставі яких бюро технічної інвентаризації вносить відомості про право власності на будинок (домоволодіння) до реєстрової книги даного населенного пункту і проставляє на документі власника реєстраційний напис за встановленою формою (додаток N 4). Зазначеним вимогам надані позивачем ухвала народного суду Звенигородського району Черкаської області від 17.06.1983 р. та договір дарування від 03.11.1987 р. відповідають в повній мірі, а тому [PERSON] набув право приватної власності на частину будинковолодіння по вул. Розрізна, 16 в м. Ватутіне, у тому числі гараж «Г». Після набрання чинності\~ЦК України з 01.01.2004 р. та\~ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~з 01.07.2004 р. права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до положень \~ст.3 зазначеного Закону\~(в редакції чинній станом на 01.07.2004 р.) право власності … на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Правочини щодо нерухомого майна вчиняються, якщо право власності на це майно зареєстровано відповідно до цього Закону. Суд вважає доведеними належними і допустимими доказами, що право власності позивача на гараж «Г» виникло на підставі ухвали народного суду Звенигородського району Черкаської області від 17.06.1983 р. та договору дарування від 03.11.1987 р., які зареєстровані належним чином відповідно до діючого на той час законодавства, а тому відхиляє доводи відповідача і третьої особи щодо недоведеності [PERSON] його право власності на цей обєкт нерухомості. Заперечення відповідача та третьої особи з приводу відсутності у [PERSON] права користування (власності) земельною ділянкою, на якій розташовано належний йому гараж «Г», судом не приймаються до уваги з підстав їх необґрунтованості. Відповідно до усталеної судової практики, викладеної в п. ґ) ч. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при переході права власності на будівлі та споруди до 01.01.2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Батько позивача, [PERSON], набув право власності на будинковолодіння №16 по вул. Розрізна в м. Ватутіне, за договором купівлі-продажу від 17.01.1976 р., в подальшому оформив право власності, у тому числі на гараж «Г» на підставі свідоцтва, виданого 10.10.1979 р. замість договору купівлі-продажу у звязку з перебудуванням будинку, зареєстрував в бюро технічної інвентаризації 10.10.1979 р., а тому до нього перейшло право користування цією земельною ділянкою, зокрема згідно положень ст.90 ЗК Української РСР (в редакції станом на 1979 р.), за яким на землях міст при переході права власності на будівлю переходить також і право користування земельною ділянкою або її частиною. Оскільки [PERSON] набув право власності на 23/50 будинковолодіння №16 по вул. Розрізна в м. Ватутіне, у тому числі і на гараж «Г», до 01.01.2002 р. на підставі ухвали народного суду Звенигородського району Черкаської області від 17.06.1983 р. та договору дарування від 03.11.1987 р., тому до нього перейшло право користування цією земельною ділянкою. Відповідно до положень ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. [PERSON] має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно вимог ст.393 ЦК України правовий акт органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Судом встановлено та не спростовано сторонами, що право власності [PERSON] порушено, оскільки належне майно розташовано на земельній ділянці, яка йому не належить, і тому обмежує його в користуванні обєктом нерухомого майна. Виходячи із диспозиції статті 393 ЦК України суд повинен встановити не лише наявність факту порушення права власника, а й невідповідність акту законові. Відповідно до ч.8 ст.79 ЗК України (в редакції на час погодження меж земельної ділянки) у разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв'язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Згідно 107 ЗК України (в редакції на час погодження меж земельної ділянки) основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин, яка повністю відповідає вимогам п.4.4. Інструкції «Про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості)», затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18.05.2010 р. №376 (в редакції на час погодження меж земельної ділянки). У випадках, коли сусідні земельні ділянки відокремлені … іншою спорудою, то власники цих ділянок мають право на їх спільне використання, якщо зовнішні ознаки не вказують на те, що споруда належить лише одному з сусідів (ст.108 ЗК України в редакції на час погодження меж земельної ділянки). В матеріалах справи містяться надані сторонами фотознімки, відповідно до яких земельні ділянки №16 та 16а відокремлені цегляним гаражем, позаду якого розташовано погріб, що виходить у двір позивача, а ворота та калитка, які ведуть до будинковолодіння №16 по вул. Розрізна, ідентичні, а тому зовнішні ознаки вказують на те, що споруда належить лише одному з сусідів [PERSON], а тому право на спільне використання цією спорудою у власника земельної ділянки №16а відсутнє. Відповідно до п.3.12 Інструкції … (в редакції на час погодження меж земельної ділянки), закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п'ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур'єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. Власники (користувачі) суміжних земельних ділянок, місце проживання або місцезнаходження яких невідоме, повідомляються про час проведення робіт із закріплення межовими знаками поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) через оголошення у пресі за місцезнаходженням земельної ділянки. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез'явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання. В матеріалах справи відсутні будь-які підтвердження про направлення [PERSON], як користувачу суміжної земельної ділянки, через оголошення у пресі за місцезнаходженням земельної ділянки, повідомлення рекомендованим листом, кур'єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення, зокрема про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки №16а по вул. Розрізна в м. Ватутіне в натурі (на місцевості) завчасно, тобто не пізніше ніж за пять робочих днів до початку робіт (08.05.2013 р.) із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що є порушення вимог цієї Інструкції. Крім того суд звертає увагу сторін на той факт, що Акт обстеження меж землеволодіння [PERSON] складений 08.05.2013 р. передчасно, оскільки рішення Ватутінської міської ради про надання дозволу на виготовлення технічної документації прийнято пізніше, тобто 14.06.2013 р., що безумовно є порушенням закону, і на цю обставину під час затвердження технічної документації відповідач уваги не звернув. Відповідно до ч.5 ст.116 ЗК України (чинного на час прийняття оскаржуваних рішень) земельні ділянки, які перебувають у … користуванні громадян, передаються у власність … за рішенням органів місцевого самоврядування лише після припинення права … користування ними в порядку, визначеному законом. Суд, під час розгляду встановив відсутність вичерпних підстав для припинення права власності [PERSON] на нерухоме майно, та обмеження в його користуванні, а також наявності в нього права на користування земельною ділянкою, на якій розташовано гараж «Г», рішення про припинення права користування позивача спірною земельною ділянкою відповідачем не приймалось. Заперечення представника позивача щодо невідповідності підпису [PERSON] іншим виконаним ним у паспорті та довіреності судом не приймаються через відсутність належних і допустимих доказів цього, зокрема почеркознавчої експертизи. Натомість судом встановлено факт відсутності [PERSON] 08.05.2013 р. не лише в м. Ватутіне, а й в Україні, що підтверджується показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які зазначили, що останній раз позивача бачили в серпні 2012 року, а також відсутністю підтвердження повідомлення його належним чином про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки №16а по вул. Розрізна в м. Ватутіне в натурі (на місцевості) завчасно, тобто не пізніше ніж за п'ять робочих днів до початку робіт. Крім того свідок [PERSON] додатково показав, що [PERSON] прийшов до [PERSON], щоб вона підписала цей документ, і отримав від неї відмову. Щодо погодження меж з його ділянкою, то він особисто поставив підпис в акті. Інших людей, крім нього та [PERSON] при погодженні меж і підписанні акту не було. З урахуванням саме цих узгоджених між собою обставин щодо передчасності складання акту обстеження [PERSON] 08.05.2013 р. до прийняття рішення міською радою, відсутністю позивача в Україні з серпня 2012 р., та належного підтвердження його повідомлення в строк за пять днів, при наявності заяви [PERSON] від 08.05.2013 р. про початок виконання роботи по складанню технічної документації, з огляду на одностайність показів свідків про відсутність позивача в Україні понад 6 років, тому суд вважає сумнівним, і таким, що не відповідає дійсності наявність підпису позивача [PERSON] на акті обстеження меж землеволодіння, що поза сумнівом є порушенням чинного на той час законодавства . Згідно із частиною першою\~статті 21 ЦК України\~суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до частини першої\~статті 155 ЗК України\~в разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно із частиною десятою\~статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності\~Конституції\~або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Таким чином, якщо правовий акт індивідуальної дії органу … місцевого самоврядування суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси … окремих осіб, він може бути скасований у судовому порядку. Згідно усталеної судової практики такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 10.06.2015 р. №6-162цс15. Таким чином, суд вважає доведеними належними і допустимими доказами наявність порушення цивільного права власності [PERSON] на гараж «Г», а також його права користування частиною земельної ділянки, внаслідок прийняття оскаржуваних рішень, а також численних порушень при виготовленні технічної документації, на які відповідач уваги не звернув, а тому прийняті відповідачем рішення Ватутінської міської ради Черкаської області від 15.11.2013 року № 47-10/VI «Про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу земельних ділянок у власність громадян» у частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та надання її у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд [PERSON] по вул. Розрізна, 16-А, в м. Ватутіне Черкаської області, площею 0.0661 га, кадастровий номер 7110200000:02:004:0036, не відповідають чинному на час їх прийняття законодавству, і підлягають скасуванню. Відповідно до положень ст. 78 ЗК України (в редакції на час прийняття оскаржуваного рішення) право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками, яке набувається та реалізується на підставі\~Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі:.. в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування , тобто безоплатної передачі у власність (ст.81, 116 ЗК України) в порядку ст.118 цього Кодексу. Право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав, яке оформлюється відповідно до\~Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". (ст.ст. 125, 126 ЗК України в редакції на час оформлення права власності [PERSON]М.) Відповідно до ст.9 ч.2 п.6) ЗУ \~"Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції на час оформлення права власності [PERSON]М.) державний реєстратор видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; у т.ч. 8-1) фізичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель комунальної власності за рішеннями органів … місцевого самоврядування. Враховуючи, що [PERSON] набув право власності на земельні ділянки в порядку, передбаченому\~ст.118 ЗК України\~- на підставі безоплатної передачі у власність, але на підставі рішення органу місцевого самоврядування, прийнятого з порушенням вимог чинного законодавства, яке порушує право власності [PERSON] на нерухоме майно гараж «Г», при цьому встановлено невідповідність затверджених меж земельної ділянки її фактичному використанню [PERSON], тому суд вважає необхідним визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на земельну ділянку №16а по вул. Розрізна у м. Ватутіне Черкаської області, яке є похідним від оскаржуваних рішень відповідача. Щодо скасування реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Розрізна, 16-А, в м. Ватутіне Черкаської області, площею 0,0661 га., кадастровий номер 7110200000:02:004:0036, то ці вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Однією з підстав для державної реєстрації права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на обєкт незавершеного будівництва, визначено .. рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно, а також інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують … припинення прав на нерухоме майно (ст.27 ЗУ \~"Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції чинній час ухвалення рішення). При цьому положенням статті 31-1 цього Закону передбачено особливості проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів, зокрема яке передбачає … припинення речових прав на нерухоме майно… На переконання суду через наявність певного порядку проведення дій про скасування державної реєстрації, які є похідними внаслідок скасування правовстановлюючого документу (підстави для реєстрації права власності), - рішення органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд [PERSON] по вул. Розрізна, 16-А, в м. Ватутіне Черкаської області, площею 0.0661 га, кадастровий номер 7110200000:02:004:0036, оскільки порядок та підстави внесення запису про реєстрацію права власності позивачем не оскаржуються, отже не є предметом судового розгляду, а тому відмовляє в їх задоволенні. Вирішуючи питання про обґрунтованість строків звернення [PERSON] до суду, оскільки про їх пропуск та застосування позовної давності, які підстави для відмови у задоволенні позову заявлено відповідачем суд зазначає наступне. Відповідно до\~статті 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому відповідно до частин першої та п'ятої\~статті 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в\~статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обовязку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. З положень ст..77 ЦПК України вбачається, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Позивач, [PERSON], та його представник, адвокат [PERSON], обґрунтовуючи поновлення строку звернення до суду зазначили, що про порушення свого права позивач дізнався лише в серпні 2017 р. від сусідів, оскільки на території України не був з 2012 року, а тому трирічний строк позовної давності слід обраховувати саме з цього часу, що зокрема підтверджується показами свідків. Відповідач, наполягаючи на пропуску строків позовної давності, обмежилась лише загальними доводами закінчення трирічного строку, який обраховується з 15.11.2013 р., після ухвалення рішення міською радою. З урахуванням досліджених судом письмових доказів, а також допитаних свідків, суд дійшов до переконання про наявність обґрунтованих підстав вважати, що [PERSON] дізнався про порушення свого права в серпні 2017 р., після того, як новим власником земельної ділянки, [PERSON], його сестрі [PERSON] було повідомлено про належність земельної ділянки, на якій розташовано гараж, та письмове звернення до правоохоронних органів, як власника щодо неможливості його використання. Крім того, відповідно до положень ч.3 ст.148-1 ЗК України (в редакції на час набуття права власності [PERSON]М.) зобовязує особу, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї, повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, імя, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку. [PERSON] після набуття права власності на земельну ділянку, у тому числі на якій розташовано спірний гараж, який належить [PERSON] та який за законом мав право користування цією частиною, жодних повідомлень позивачу не направляв та не вручав, а тому відсутні належні і допустимі докази того, що позивач був обізнаний про набуття [PERSON] права власності на спірну частину земельної ділянки під належним йому гаражем, і зокрема повідомлений про прийняття оскаржуваного рішення, або міг дізнатись про нього. Виходячи з цих підстав суд, з урахуванням наданої представником позивача заяви про поновлення строку звернення до суду за захистом прав позивача, вважає, що [PERSON] строк позовної давності пропущено не було, а тому відсутні підстави для відмови в задоволенні позовних вимог з цих підстав. За наведених обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. 00 коп. пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного, ст.ст. 15, 16, 21, 257, 261, 319, 321, 391, 393 ЦК України (в редакції 2018 р.), ст. 90 ЗК Української РСР (в редакції 1979 р.), ст.ст. 78, 79, 81, 107, 108, 116, 118, 125, 126, 148-1, 155 ЗК України (в редакції 2013), статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції 2013 р.), ст.ст. 3, 26, 37, 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Інструкції «Про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості)», затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18.05.2010 р. №376 (в редакції 2013 р.),

Outcome: partial