Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство „Ідея Банк" (далі ПАТ „Ідея Банк") звернулося 28.02.2014 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] на користь позивача - публічного акціонерного товариства „Ідея Банк" боргу за невиконання умов кредитного договору № Б92.932.70036 від 22.03.2011 р. в розмірі 21084,76 грн. Стягнути з [PERSON] на користь позивача - публічного акціонерного товариства „Ідея Банк" судовий збір в розмірі 243,60 грн., що сплачений при поданні позовної заяви. В обґрунтування заявленого позову ПАТ „Ідея Банк" зазначає, що 22.03.2011 р. між ПАТ „Ідея Банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір. Відповідно до умов цього договору відповідачу був наданий кредит в розмірі 3519,00 грн. Відповідач умови договору не виконує, тому станом на 08.01.2014 р. утворилася заборгованість за кредитом в розмірі 21084,76 грн. В судове засіданні представник позивача ПАТ „Ідея Банк" не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. Від представника ПАТ „Ідея Банк" - Кметя Олега Мироновича, який діє на підставі довіреності № 122/106585 від 31.12.2013 р., надійшла заява, в якій він просить справу розглянути за відсутності представника позивача, в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між ПАТ „Ідея Банк" та [PERSON] укладена заява № Б92.932.70036 від 22.03.2011 р. на приєднання до договору добровільного страхування життя. Між ПАТ „Ідея Банк" та [PERSON] укладена довідка - повідомлення 22.03.2011 р., відповідно до якої [PERSON] підтвердила, що кредитодавець ПАТ „Ідея Банк" надав їй в письмовій формі інформацію про умови кредитування. 22.03.2011 р. між ПАТ „Ідея Банк" та [PERSON] укладений кредитний договір № Б92.932.70036. За п. п. 1.1., 1.2., 1.4., 1.5. кредитного договору банк надає позичальнику кредит на поточні потребі в сумі 3519,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов'язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами, кредит надається строком на 12 місяців. За користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 10,00 % річних від залишкової суми кредиту. За обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування в загальному розмірі 2,55 % щомісячно від початкової суми кредиту. За п. 2.4. цього договору банк має право стягнути з позичальника пеню (штрафні санкції), що нараховуються за кожен день прострочки на прострочену суму (кредиту, процентів, плати за обслуговування кредиту) в розмірі: 0,15 % - в період прострочення оплати від 1 до 60 днів та 0,65 % - в період прострочення оплати з 61 дня та по день повного погашення боргу за цим договором. ПАТ „Ідея Банк" прийняті на себе зобов'язання за кредитним договором виконано в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). [PERSON] прийняті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконує в повному обсязі. Ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором Банк зобов'язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повертати позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Крім того, на підставі ст. ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов'язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) визнається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Станом на 08.01.2014 р. у відповідача [PERSON] існують боргові зобов'язання по погашенню кредиту на загальну суму 21084,76 грн., з яких: 3519,00 грн. - прострочений борг; 3892,48 грн. - прострочені проценти; 16,39 грн. - строкові проценти; 10,00 грн. - віндикаційні витрати; 13646,89 грн. - пеня за несвоєчасне погашення платежів. Суд доходить до висновку, що вказана пеня підлягає стягненню частково. Так, відповідно до положень ст. 18 Закону України „Про захист прав споживачів" від 12.05.1991 р. № 1023-XII умови угоди є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором (п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону). Договір кредитування фізичних осіб є за своїм характером споживчим, що підтверджується і тлумаченням Верховного Суду України, наведеному в п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 12.04.1996 р. „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про захист прав споживачів". Пеня у даному зобов'язанні нарахована таким чином, що сума пені перевищує суму боргу за кредитом та відсотками, що є очевидним порушенням принципу добросовісності. Тому суд, користуючись правом, наданим йому відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, зменшує розмір пені, що підлягає стягненню, до 3718,94 грн. Таким чином, суд прийшов до висновку, що з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача ПАТ „Ідея Банк" сума заборгованості за кредитним договором № Б92.932.70036 від 22.03.2011 р. в розмірі 11156,81 грн. За ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Одночасно з відповідача [PERSON] у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог у розмірі 243,60 грн. На підставі ст. 18 Закону України „Про захист прав споживачів" від 12.05.1991 р. № 1023-XII, ст. ст. 509, 526, 530, 610, 611, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial