Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

16.03.2020 року позивач звернулась до суду із позовом до Волноваського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просила стягнути з відповідача на її користь недоотриману пенсію за період з вересня 2014 року по лютий 2017 року після померлої [PERSON] . Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] померла її мати, [PERSON] , яка проживала у м. Донецьк, Донецької області, де з вересня 2014 року органи державної влади Україна не здійснюють свої повноваження. Тому за продовженням виплат пенсії її мати звернулась до відповідача, але заборгованість за період з вересня 2014 року по грудень 2017 року отримати за життя не встигла. Після смерті матері позивач звернулась до нотаріуса з заявою про отримання спадщини після померлої. Після чого нотаріусом було зроблено запит до Волноваського ОУПФУ про наявність та розмір недоотриманої спадкодавцем за життя пенсії, на що відповідач надав довідку №2778\\11-33\\05 від 04.03.2019р., згідно якої розмір недоотриманої пенсії померлої матері станом на 15.02.2019 року за 36 місяців з 15.02.2016р. по 31.12.2017 р. складає 64994,63 грн. Нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на недоотриману пенсію на вказану суму. 28.02.2020 року [PERSON] отримала недоотриману пенсії в сумі 36917,99 грн., що підтверджується квитанцією Таким чином, відповідач не здійснив виплату недоотриманої пенсії за вересня 2014 року по лютий 2017 року, тому просила позов задовольнити. Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 23.03.2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, у позові просила розгляд справи проводити за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, про причини неявки суд не проінформував, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2\~ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки сторони у судове засідання не з`явилися. Дослідивши письмові докази, подані у даній цивільній справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до\~ЦПК України\~в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно\~ст.81 ЦПК України\~кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Частиною 5\~ст.263 ЦПК України\~визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Судом встановлено, що [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.08.2018 року, актовий запис №341. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.01.2020р., виданого приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу Донецької області Граммою І.Ф., [PERSON] успадкував після [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину, яка складається з суми недоотриманої в зв`язку зі смертю пенсії у розмірі 64994,63 грн., що належала спадкодавцю на підставі довідки Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області №2778\\11-33\\05 від 04.03.2019 року. Із наявної у матеріалах справи квитанції № 807\\35, від 28.02.2020 року на ім`я [PERSON] вбачається, що недоотримана пенсія фактично виплачена у сумі 36917,99 грн. З відповіді відповідача на адвокатський запит від 10.03.2020р. №2038\\11-33\\02 встановлено, що [PERSON] на час смерті перебувала на обліку у Волноваському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області. Електронну пенсійну справу було взято на облік відповідачем у жовтні 2016 року після отримання електронної пенсійної справи 21.07.2016р. з управління ПФУ в Київському районі м. Донецька. Відповідно до розпорядження КМУ від 07.11.2014 року №1085р. «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Донецьк, Донецької області має статус населеного пункту, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Враховуючи наведене фінансування пенсії не проводилось з вересня 2014 року. 15 лютого 2019 року до Волноваського ОУПФУ Донецької області надійшов нотаріальний запит про суму недоотриманої пенсії померлої [PERSON] від приватного нотаріуса Грамми Ірини Федорівни. Таким чином розрахунок недоотриманої пенсії нотаріусу було надано станом на 15.02.2019р. за 36 місяців: з 15 лютого 2016 року по 31.12.2017 (дата смерті [PERSON] - [INFO] ). Недоотримана пенсія складалась із пенсійних виплат за період: з лютого 2016 року по грудень 2017 року (включно). Загалом сума недоотриманої пенсії склала 64994,63 грн. Спадкоємець [PERSON] за недоотриманою пенсією померлої звернулась до управління 13 січня 2020 року, тому до суми спадщини було включено період з 12 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року. З довідки від 20.05.2020р. №3986\\11-33\\10 наданої відповідачем на виконання ухвали Волноваського районного суду від 14.05.2020р. вибачається, що пенсія за період з 01.09.2014 року по 28.02.2017року нарахована, але не виплачена у сумі 72490,11 гривень. Таким чином, матеріалами справи встановлено, що позивач отримала частину недоотриманої пенсії після смерті матері в сумі 36917,99 грн., що підтверджено квитанцією № 807\\35 від 28.02.2020 року, хоча сума недоотриманої пенсії відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом складала 64994,63 грн., відповідно довідці про нараховану але не виплачену пенсію за період з 01.09.2014 року по 28.02.2017 року недоотримана частина пенсії складає 72490,11 грн. Разом з тим, Управління відмовляє позивачеві у виплаті цих коштів як спадкоємцю. Відповідно до частини першої\~ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій\~статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Відповідно до\~ст.1227 Цивільного кодексу України\~суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Згідно\~ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною першою\~ст.316 ЦК України\~передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1\~ст.317 цього Кодексу). Відповідно до\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з положеннями ст.ст.15,\~16 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зазначеним у п.5 ч.2 цієї статті, може бути примусове виконання обов`язку в натурі. Як було встановлено судом, відповідачем утримується належне позивачеві спадкове майно у виді суми недоотриманої пенсійної виплати, нарахованої пенсіонеру [PERSON] і не виплаченій їй за життя, право власності на яку в порядку спадкування за законом перейшло до позивача. Тим самим відповідач порушує право власності позивача на вказану суму грошей, яке підлягає судовому захисту способом примусового виконання обов`язку в натурі. Крім того, суд вважає за необхідне наголосити, що відмова у виплаті успадкованих позивачем коштів становить порушення його права на мирне володіння своїм майном, передбачене статтею 1 Протоколу № 1 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом" (рішення у справах "Амюр проти Франції", "Колишній король Греції та інші проти Греції" та "Малама проти Греції"). Водночас ст. 1 Першого протоколу не гарантує права на надбання майна (рішення у справах "Ван дер Мюсель проти Бельгії" та "Копеський проти Словаччини"). Особа може заявляти про порушення ст.1 Першого протоколу тільки тією мірою, якою оскаржувані рішення національного суду стосуються її майна в розумінні цього положення. "Майном" може бути як "існуюче майно", так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні "легітимні сподівання" на реалізацію майнового права. "Легітимні сподівання" за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі "Копеський проти Словаччини"). А тому, зважаючи на принцип захисту легітимних очікувань особи та на однин з загальновизнаних способів захисту прав особи в національному законодавстві України, який полягає в примусовому виконанні обов`язку в натурі, суд вважає, що стягнення з Волноваського об`єднаного УПФУ Донецької області на користь позивача у порядку спадкування недоотриманих померлою [PERSON] пенсійних виплат є об`єктивним та обґрунтованим способом захисту порушеного права позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved