Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідач звернувся до позивача з заявою б/н від 12.10.2007 року відповідно до якої отримав кредит у розмірі 8000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", та "Тарифами Банку", складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві, та те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, який в будь-який момент може змінити кредитний ліміт. Відповідно умов договору сторони погодили відповідні базові процентні ставки за користування кредитними коштами, а також визначили відповідальність за порушення строків сплати плетежів. Відповідач порушила умови кредитного договору, тому станом на 14.02.2019 року, має заборгованість за кредитом в розмірі 12508.48 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 06.06.2019 року було відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на 27.06.2019 року (а.с. 81). Відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження у справі разом з додатками надсилалася відповідачу за місцем реєстрації, які відповідач отримала, та скориставшись своїм процесуальним правом 27.06.2019 року подала до суду відзив в якому зазначила, що 26.12.2016 року вона повністю погасила суму кредиту в розмірі 18010.39 грн. Вказавши, що тіло кредиту становить 0 грн., а тому відсотки нараховуватись не можуть, так як за умовами договору вони нараховуються лише на тіло кредиту. Щодо пені вказала, що можливий період стягнення пені лише в межах строку передбаченого ст. 258 ЦПК України з 18.02.2018 року по 18.02.2019 року. Сплив строку позовної давності є підставою для відмови в позові. Заявляє про застосування строку позовної давності та щодо позовних вимог та просить відмовити в позові. Розгляд справи було відкладено на 15.07.2019 року, для надання часу отримання позивачем відзиву, яке було відкладено на 26.07.2019 року за клопотанням представика позивача. В позові представник позивача зазначив про розгляд справи за відсутністі представника, не заперечують проти прийняття заочного рішення. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частина 1 ст. 207 ЦК України встановлює, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ч. 1 ст.638ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Згідно з ч. 1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що 12.10.2007 року відповідач підписала заяву відповідно до якої отримала кредит у розмірі 8000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", та "Тарифами Банку", складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві, та те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, який в будь-який момент може змінити кредитний ліміт. Відповідно умов договору сторони погодили відповідні базові процентні ставки за користування кредитними коштами, а також визначили відповідальність за порушення строків сплати плетежів. Своїм підписом на заяві відповідач підтвердила факт ознайомлення з договором про надання банківських послуг до його укладення, та погодилася з його умовами, а також з Умовами та Правилами надання банківських послуг (а.с. 10, 11). Відповідно до Довідки про умови кредитування обслуговування кредитних карт «Універсальна» 55 днів пільгового періоду (а.с. 11) визначено процентну ставку за користування кредитом 1,9% в місяць (22,8% річних), строк внесення щомісячного платежу до 25 число місяця, наступного за звітним, розмір щомісячних платежів встановлено - 7% від суми боргу, але не менше 50 грн. та не більше розміру суми боргу. Також визначено розмір пені за несвоєчасне погашення заборгованості: пеня 1 - базова процентна ставка по договору/30 та нараховується закожен день прострочки по кредиту; пеня 2 - та 1% від суми боргу і нараховується один раз вмісяць при наявності заборгованості по кредиту, або відсоткам на 5 чи більше днів та на суму більше 50 грн. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановлено банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", складає між ним та банком договір, що підтверджується її підписом у заяві (а.с. 10). Відповідач зобов`язалась погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором (п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг); у разі невиконання зобов`язань за договором - на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку (п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг). Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту (п. 2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг). Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. (Відповідно до довідки про умови кредитування штраф у розмірі 250 грн + 5% від суми позову). Відповідно до п.2.1.1..4.2, 2.1.1.4.6 "Правил користування платіжною карткою", банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов"язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов"язків за цим договором. Також, згідно п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, у разі виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту (а.с. 37). Пунктом 1.1.7.11 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Ч. 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В позові позивач зазначив, що взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконала, атому станом на 14.02.2019 року виникла заборгованість в сумі 12508 грн. 48 коп., яка складається: з заборгованості за простроченим тілом кредиту 1410.53 грн.;. пеня за прострочене зобов`язання 7914.21 грн., пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 2350.00 грн, та штрафів 250 грн. (фіксована частина) та 583 грн. 74 коп. (процентна складова), відповідно до розрахунку банку (а.с. 6-9). Дійсно з приписів параграфів 1, 2 глави 71 ЦК України, нарахування відсотків здійснюється виключно на поточне та/або прострочене тіло кредиту, тобто на суму кредиту фактично отриману позичальником. Зокрема, ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Однак, суд вбачає, що сума заявлена позивачем до стягнення за нарахованими відсотками становить - 0 грн., тобто за відсутності тіла кредиту відсотки не нараховувались. Також, дослідивши розрахунок позивача, судом встановлено, що дійсно станом на 01.12.2016 року заборгованість за кредитом відповідача становила 18010.39 грн. та лише 26.12.2016 року відповідач сплатила дану суму заборгованості. Однак за час користування кредитними коштами, в період з 01.12.2016 року по 26.12.2016 року (день погашення) було нараховано відсотки в розмірі 1042.94 грн, які було погашено за рахунок саме кредиту, тобто за рахунок коштів внесених відповідачем 18010.39 грн. (18010.39 грн - 1042.94), а тому і вбачається з розрахунку, що станом на 31.01.2017 року мається тіло кредиту в розмірі 1042.04 грн. та згодом через несплату платежів вже дана сума рахується як прострочене тіло кредиту, але ще з врахуванням розміру щомісячних платежів за користування кредитних коштів (7% від боргу, але не менше 50 грн), що станом на 14.02.2019 року становить 1410.35 грн, яке підлягає до стягнення з відповідача, оскільки є повністю обгрунтованим. У відзиві відповідач вкзазла про застосування строку позовної давності. З розрахунку вбачається, що останній платіж відповідачкою зроблено 26.12.2016 року в розмірі 18010.39 гривень, про що і сама відповідач вказує у відзиві. Позов пред`явлено до суду 11.03.2019 року, тобто в межах строку позовної давності (3-х років). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Також позивач зазначила увідзиві щодо застосування строку позовної давності до стягнення пені та штрафу. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст. ст. 258 ЦК України до пені застосовується спеціальна позовна давність в один рік. Тобто, пеня підлягає стягненню в межах строку спеціальної позовної давності (12 місяців, що передують подачі позову до суду), тобто з 10.03.2018 року по 10.03.2019 року, що становить 1200.00 грн. (по 100.00 щомісяця)- пеня за несвоєчасність сплати боргу від 100 грн. Також пеня на прострочене зобов`язання становить в межах строку позовної давності (1 рік) - 6079.06 грн. (7914.21-1835.13), згідно розрахунку. Відповідач в порушення умов кредитного договору та наведених норм ЦК України, свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав та не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню в межах строку позовної давності. За умовами кредитного договору позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним, договором встановлено відповідальність. Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України). Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховним Судом України викладеними у постанові від 06.11.2013 року у цивільній справі № 6-116цс13 та у постанові від 03.06.2015 року у цивільній справі № 6-31цс13. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Отже дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідач в порушення умов кредитного договору та наведених норм ЦК України, свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала. За умовами кредитного договору позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним, договором встановлено відповідальність. Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України). Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховним Судом України викладеними у постанові від 06.11.2013 року у цивільній справі № 6-116цс13 та у постанові від 03.06.2015 року у цивільній справі № 6-31цс13. При дослідженні наданого позивачем розрахунку заборгованості щодо штрафів, штраф нараховується при порушенні строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених договором більш чим на 30 днів та розмір штрафу становить 250 грн. + 5% від суми позову (п. 2.1.1.7.6. ). Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за оден й те саме порушення. Така ж правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 02 грудня 2016 року №6-248цс15. Тому суд приходить до висновку, що вимоги банку про стягнення штрафу відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та надання банківських послуг в розмірі 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 583.74 грн. - штраф (процентна складова) в сумі 833.74 грн. задоволенню не підлягають. На час розгляду справи в суді відповідач не подала доказів повного виконання нею кредитного зобов`язання. Натомість, суд вказує, що згідно схем обліку кредиту, у разі, якщо з`являється прострочення по сплаті тіла кредиту (відставання від графіка з виплати тіла), недоплата обліковується як прострочення по тілу та перекидається на інший рахунок. Після чого банк веде облік загальної заборгованості та заборгованості, яка обліковується як прострочена. З урахуванням встановлених обставин справи і відповідних їм правовідносин, суд вважає, що відповідач порушила вимоги ст.ст. 526, 530 ЦК України і не виконала належним чином умов кредитного договору. Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу за кредитом є частково обгрунтованими та позов підлягає частковому задоволенню, зокрема в розмірі 8689.43 грн. 35 коп., з яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту - 1410.35 грн.; пеня за прострочене зобов`язання - 6079,08 грн., пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 1200.00 грн. В частині позовних вимог про стягнення штрафу відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та надання банківських послуг в розмірі 250.00 грн. - штраф (фіксована частина), 583.74 грн. - штраф (процентна складова) в сумі 833.74 грн., відмовити за необгрунтованістю. Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відшкодування судових витрат понесених позивачем пропорційно сумі задоволення позовних вимог, що складає сплачена сума судового збору в розмірі 1334.49 грн. (8689.43:12508.48х1921.00)= 1334 грн. 49 коп. На підставі ст.ст. 253, 258, 261, 525, 526, 527, 530, 610, 611, 629, 631, 1049, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial