Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

12.12.2017 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь кошти згідно з договором купівлі-продажу № 240792 від 28.07.2016 в сумі 8050,00 грн. та штраф за період з 29.03.2017 по 04.12.2017 у розмірі 182 602, 50, разом - 190 652,50 грн. Свій позов позивач мотивує тим, що 28.07.2016 між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу № 240792. Відповідно до п. 1 вказаного договору, позивач зобов'язується передати у власність покупця косметичні засоби, найменування та кількість, які зазначені у Акті прийому-передачі товару, а продавець зобов'язується прийняти, оплатити вказаний товар на умовах визначених цим договором. Ціна товару становить 14 550,00 грн. Пункт 5 договору передбачає, що розрахунок за товар провадиться покупцем з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі. шляхом сплати ціни товару наступним чином: покупець здійснює авансовий платіж у розмірі - 1500,00 грн., залишок у розмірі 506,00 грн. покупець сплачує у строк до 02.08.2016. Остаточний залишок у розмірі - 12 544,00 грн. покупець оплачує рівними частками протягом 8-ти місяців по 1568,00 грн. на місяць у національній валюті України, гривні до 28-го числа кожного місяця. Покупець зобов'язаний повністю розрахуватись за товар не пізніше 28.03.2017. 28.07.2016 позивач, виконавши умови договору, передав відповідачу товар, а відповідач в свою чергу сплатив авансовий платіж, у розмірі 1500,00 грн. Але в порушення умов договору, відповідач, сплативши 28.07.2016 авансовий платіж у розмірі 1500,00 грн. та платежі: 30.08.2016 - 3000,00 грн., 24.10.2016 - 2000,00 грн., більше не сплачував, передбачені п. 5 договору, кошти.Згідно з п. 12 договору купівлі-продажу №240792 від 28.07.2016, у випадку не оплати та/або несвоєчасної оплати, продавець має право вимагати від покупця сплати ціни товару в повному обсязі та має право застосувати до покупця штраф у розмірі 5 % від загальної вартості товару за кожен день прострочення виконання зобов'язання. Враховуючи вказане, упозивача виникло право вимоги виконання зобов'язань відповідачем, згідно договору купівлі-продажу № 240792 від 28.07.2016.Таким чином позивач вважає, що відповідач повинен сплатити позивачу кошти та штраф передбачений договором. Позивач повністю виконав взяті на себе зобов'язання, а відповідач, в свою чергу, отримавши товар, свої зобов'язання згідно договору купівлі-продажу не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка становить 8050,00 грн. Оскільки, відповідач повинен був виконати зобов'язання, а саме повністю розрахуватись за товар до 28.03.2017, але не зробив цього, то відповідно розрахунок штрафу, передбаченого п. 12 договору, позивач проводить починаючи з наступного дня коли повинно було виконатись зобов'язання по договору - 29.03.2017. Як передбачено п. 12 договору купівлі-продажу, 5 % від загальної вартості товару становить 727,50 грн. Період за який стягується штраф - з 29.03.2017 року становить - 251 день, таким чином штраф становить 182 602, 50 грн. Представник позивача у судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримали, надав пояснення аналогічні позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання з'явився, проти задоволення позову заперечував частково, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач не заперечує існування заборгованості за договором в сумі 8050,00 гривень і в цій частині визнає позов, однак щодо решти позовних вимог відповідач вважає їх необґрунтованими та такими, що не ґрунтуються на чинному законодавстві України, виходячи з наступного.Щодо даного розміру штрафних санкцій слід застосувати положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, згідно якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно наданих документів, сума боргу становить 8050,00 грн., а розмір неустойки (штрафу) становить, 182602,50 грн., тобто неустойка більше ніж в 22 рази більша за розмір боргу. При цьому сам позивач не зазначає про свої збитки, відмінні від суми основного боргу, через неналежне виконання відповідачем грошового зобов'язання, ніяких доказів, що він поніс збитки та доказів реального розміру таких збитків він також не надає. Більше того, штрафні санкції, встановлені пунктом 12 договору, по відношенню до відповідача становлять, в перерахунку, 1825% річних, тобто штрафні санкції по договору в 109 разів більші за розмір штрафних санкцій, передбачених ст. 625 ЦК України (3% річних і компенсація інфляції за період прострочення платежу), чи 6ільше ніж в 100 разів більші за облікову ставку НБУ. За наведених обставин економічні підстави для застосування таких непомірно великих штрафних санкцій відсутні, а тому наявна підстава для застосування припису ч. 3 ст. 551 ЦК України щодо зменшення розміру неустойки судом а саме через те, що розмір неустойки значно перевищує розмір збитків. Щодо наявності інших обставин, які мають істотне значення при вирішенні судом питання про зменшення неустойки, то чинне законодавство не містить вичерпного переліку, таких обставин, тобто, в кожній справі ці обставини можуть бути різними. В даній справі на думку відповідача слід врахувати майновий стан боржника (відповідача) та необхідність застосування при вирішенні справи вимог п.5 ч. 3 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів", а саме щодо несправедливих умов договору, що порушують права та інтереси відповідача. Разом з тим, виходячи з того, що норма пункту 12 договору є несправедливою до споживача і не може бути застосована, та вважають, що закон дає позивачеві право на стягнення неустойки в загальному порядку, а саме, відповідно до приписів статті ст. 625 ЦК України (3% річних і компенсація інфляції за період прострочення платежу). Тому відповідач надав альтернативні розрахунки суми неустойки - 3% річних і компенсації інфляції за період прострочення платежу. Сума інфляційних втрат становить 1091,27 грн. Сума 3% річних становить 252,75 грн. Таким чином загальна сума неустойки, розрахована відповідно до приписів ст. 625 ЦК України становить 1344,02 грн. Саме така сума неустойки відповідає вимогам закону і має бути стягнута з відповідача. Також представник відповідач надав до суду зустрічну позовну заяву, в якій просиввизнати пункт 12 договору купівлі-продажу №240792 від 28.07.2016 недійсним. Зустрічний позов відповідач мотивував тим, щовстановлений пунктом 12 договору розмір штрафу в 109 разів більший за розмір штрафних санкцій, передбачених ст. 625 ЦК України (3% річних і компенсація інфляції за період прострочення платежу), та більше ніж в 120 разів більший за облікову ставку НБУ. За наведених обставин економічні підстави для застосування таких непомірно великих штрафних санкцій відсутні, а самі санкцій не мають під собою економічного змісту а лише є прагненням пограбувати споживача, що прямо підпадає під ознаки несправедливих умов договору, імперативно визначених приписом пункту 5 ч. 3 статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів". Представник позивача надав до суду відповідь на відзив в якому зазначили, що у відзиві відповідач зазначає, що до розміру штрафних санкцій, які розраховані виходячи з п. 12 Договору купівлі-продажу а тому щодо розміру штрафних санкцій слід застосувати положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, яка дозволяє зменшити розмір неустойки за рішенням суду за наявності кількох умов: а) якщо розмір неустойки значно перевищує розмір заподіяних невиконанням зобов'язань збитків; б) за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Також у відзиві на позовну заяву, відповідач посилається на вкрай тяжкий майновий стан, невелику заробітну плату. З даним твердженням позивач не погоджується, адже дана обставина на момент укладення договору не була завадою для відповідача, який, підписавши договір, взяв на себе зобов'язання та погодився з вартістю товару та штрафними санкціями у разі прострочення з її сторони грошових зобов'язань. Крім того, відповідачка зазначає, що необхідно застосувати п.5 ч. 3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», яка зазначає, що продавець не повинен включати у договори зі споживачем умови, які є несправедливими. А тому відповідач вважає, що в стягненні неустойки слід відмовити взагалі. З вищевикладеним позивач не погоджується, оскільки ЦК України не містить переліку таких обставин, на які посилається відповідач. Це питання вирішується на підставі аналізу конкретної ситуації. Щодо посилання на п.5 ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач також вважає, що немає підстав для цього, адже оскільки між позивачем та відповідачем було укладено договір, відповідно до п. 12 якого у випадку не оплати та/або несвоєчасної оплати, продавець має право вимагати від покупця сплати ціни товару в повному обсязі та має право застосувати до покупця штраф у розмірі 5 % від загальної вартості товару за кожен день прострочення виконання зобов'язання. Тобто, відповідач, поставивши свій підпис у договорі купівлі-продажу №240792 від 28.07.2016 ознайомився з умовами та вимогами договору, визнав всі умови договору та зобов'язався їх виконувати, в тому числі і п. 12 договору. Договір купівлі-продажу № 240792 від 28.07.2016 складений українською мовою, він є чітким, читабельним та зрозумілим, а тому відповідно з боку позивача не було вчинено жодних дій щодо приховання будь-яких умов договору чи намагань ввести відповідача в оману щодо умов договору. Відповідач в свою чергу підписавши договорів та отримавши згідно акту прийому-передачі, обумовлений сторонами товар, визнав договір справедливим відносно себе, підтвердив свою здатність виконувати умови договору, сплативши 28.07.2016 авансовий платіж, у розмірі - 1 500,00 грн., та платежі: 30.08.2016 - 3 000.00 грн., 24.10.2016 - 2 000.00 грн. Також, відповідач надає альтернативні розрахунки суми неустойки - 3% річних та інфляції, тобто розраховує штрафні санкції виходячи з 3% річних, хоча відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України строк позовної давності, що застосовується до вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені) становить 1 рік, що в даному випадку не пропущено, а тому позивач вважає що не має необхідності розраховувати штрафні санкції виходячи з 3% річних. Відповідач та представник відповідача надали до суду відповідь на відзив на зустрічний позов в якому зазначили, що у відзиві на зустрічний позов позивач зазначає, що відповідач, повністю розуміючи значення своїх дій, ознайомився з умовами договору №240792 від 28.07.2016 та беззаперечно погодився з ними. Юридично обізнаний позивач має на увазі, що тільки ЦК України містить обставини недійсності умов договору, а саме такі як "розуміння значення своїх дій" та "вільне волевиявлення", а отже, всі інші нормативно-правові акти в нашому провадженні не заслуговують на увагу. Однак, ч.1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, йогоморальним засадам. Так, за ч. 3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 02.01.2018 було відкрито провадження по справі. Ухвалами судді Шполянського районного суду Черкаської області від 16.02.2018 та 07.03.2018 було вирішено провести судове засідання 11.04.2018 в режимі відеоконференції. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 11.04.2018 об'єднано в одне провадження позовну заяву фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів та зустрічну позовну заяву [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про визнання умов договору купівлі - продажу недійсним, присвоєно позовам один єдиний унікальний номер - №710/1398/17, номер провадження 2/710/36/18, закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів до судового розгляду по суті. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що первісний позов підлягає до часткового задоволення, а зустрічний позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. 28.07.2016 між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу №6407 92 (а.с.6, 57, 79). Відповідно до п. 1 вказаного договору, ФОП [PERSON] зобов'язується передати у власність [PERSON] косметичні засоби, найменування та кількість, які зазначені у акті прийому-передачі товару, а продавець зобов'язується прийняти, оплатити вказаний товар на умовах визначених цим договором. Згідно з п. 4 договору купівлі-продажу ціна товару становить 14 550,00 грн. Відповідно до п. 5 договору купівлі-продажу розрахунок за товар провадиться покупцем з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі, шляхом сплати ціни товару наступним чином: покупець здійснює авансовий платіж у розмірі - 1500.00 грн., залишок у розмірі 506.00 грн. покупець сплачує у строк до 02.08.2016. Остаточний залишок у розмірі 12 544,00 грн. покупець оплачує рівними частками протягом 8-ти місяців по 1568,00 грн. на місяць у національній валюті України, гривні до 28-го числа кожного місяця. Покупець зобов'язаний повністю розрахуватись за товар не пізніше 28.03.2017. Згідно з п. 10 договору купівлі-продажу, сторони усвідомлюють, що товар не підлягає обміну та поверненню, відповідно до «Переліку товарів» належної якості, що не підлягають обміну (поверненню), що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1994 № 172. Відповідно до п. 12 договору купівлі-продажу у випадку не оплати та/або несвоєчасної оплати, продавець має право вимагати від покупця сплати ціни товару в повному обсязі та має право застосувати до покупця штраф у розмірі 5 % від загальної вартості товару за кожен день прострочення виконання зобов'язання. Згідно з актом прийому-передачі товару до договору купівлі-продажу №6407 92 від 28.07.2016 ФОП [PERSON] передав [PERSON] косметичні засоби згідно зі списком ціною 14550,00 грн. (а.с.6,58). Відповідно до касового ордеру №14396 [PERSON] сплатила 28.07.2016 1500,00 грн. (а.с.7), згідно з касовим ордером №14612 від 30.08.2018 [PERSON] сплатила 3000,00 грн. (а.с.7)., відповідно до касового ордеру №14992 від 24.10.2016 [PERSON] сплатила 2000,00 грн. (а.с.7). Зазначене підтверджується також квитанціями на а.с.59. Згідно з довідкою №10 від 02.03.2018[PERSON], працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Поділляагрозахист" з 01.11.2017. На даний момент займає посаду Менеджер ( управитель) з продажу. Дохід за період з 01.11.2017 по 28.02.2018 склав 13 875,64 грн.: (а.с.60). Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку Згідно з ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Виконання зобов'язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов'язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов'язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ст. 655, 656 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Таким чином позивач має право на стягнення з відповідача на виконання умов договору купівлі-продажу заборгованості за основним платежем в розмірі 8050,00 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідач просить у зв'язку з тяжким майновим станом зменшити розмір неустойки. Як роз'яснив Верховний Суд України у справі за №6-1120цс15 від 04.11.2015 положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. За таких обставин, враховуючи що розмір неустойки 182602,50 грн. значно перевищує розмір заборгованості відповідача 8050,00 грн., а позивач не надав до суду доказів завдання йому інших збитків, суд задовольняє вимогу позивача про стягнення неустойки частково і стягує з відповідача на користь позивача штраф в розмірі 8050,00 грн. Стосовно розміру інфляційних втрат та 3% річних, які розрахував відповідач, суд не бере їх до уваги, адже позивач не заявляв позовної вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При вирішенні зустрічного позову щодо визнання недійсним п.12 договору купівлі-продажу суд вважає, необхідним врахувати вимоги п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» згідно якого несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Однак в п. 12 спірного договору купівлі-продажу штраф вказується в розмірі 5 % від загальної вартості товару за кожен день прострочення виконання зобов'язання, що є значно меншим від 50% відсотків вартості продукції, а відтак п.12 договору купівлі-продажу № 240792 від 28.07.2016 не є несправедливою умовою в розумінні п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Тому зустрічний позов не належить до задоволення. Заходи забезпечення позову не застосовувались. Оскільки первісний позов задовольняється частково а зустрічний позов не задовольняється, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до частини задоволених вимог в розмірі 161,00 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу, підтверджені належними документами по справі, в розмірі 1000,00 грн. Згідно з ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов'язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо, дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Таким чином, оскільки первісний позов був задоволений частково, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати на правову допомогу відповідно до частини задоволених позовних вимог в розмірі 500,00 грн. На підставі ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 509, 525, 526, 527, 530, 610, 611, 625, 655, 656 ЦК України,

Outcome: partial