Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

У липні 2016 року позивач ПрАТ "СК "Соверен" звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між ПрАТ "СК "Соверен" та [PERSON] було укладено договір страхування транспортного засобу №1-016-005/15 від 22 січня 2015 року, предметом якого є страхування ризиків, пов'язаних з володінням, користуванням і розпорядженням належним страхувальнику на праві власності автомобілем BMW, д.р.н. [NUMBER]. 02 грудня 2015 року на вул. Буслівській, 5, в м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля BMW, д.р.н. [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], та автомобіля Mazda, д.р.н. [NUMBER], яким керував [PERSON] Постановою Печерського районного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 02 грудня 2015 року, автомобіль BMW, д.р.н. [NUMBER], отримав механічні пошкодження. Розмір матеріальних збитків, заподіяних власнику автомобіля, яким є [PERSON], складає 8085,20 грн. Позивач зазначив, що вказана подія за участю застрахованого автомобіля визнана ПрАТ "СК "Соверен" страховою та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у сумі 6300,00 грн. 04 лютого 2016 року сума страхового відшкодування у розмірі 6300,00 грн. була сплачена ПрАТ "СК "Соверен" страхувальнику. На підставі ст.27 Закону України "Про страхування", ст. 993 ЦК України позивач стверджував, що оскільки він виплатив страхувальнику за договором страхування транспортного засобу №1-016-005/15 від 22 січня 2015 року страхове відшкодування, до нього у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки, котрим є [PERSON] Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" згідно полісу №АІ/4373021, то 05.05.2016 року страховик сплатив позивачу страхове відшкодування у розмірі 5300,00 грн. Франшиза за полісом становить 1000,00 грн. З цих підстав позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь франшизу у сумі 1000,00 грн. Також позивач просив суд стягнути з відповідача судовий збір у сумі 1378,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, позивач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача подала заяву, в якій просила суд розглядати справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 22 січня 2015 року між ПрАТ "СК "Соверен" та [PERSON] було укладено договір страхування транспортного засобу №1-016-005/15, предметом якого є страхування ризиків, пов'язаних з володінням, користуванням і розпорядженням належним страхувальнику на праві власності автомобілем BMW, д.р.н. [NUMBER] (а.с.9-10). 02 грудня 2015 року на вул. Буслівській, 5, в м. Києві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля BMW, д.р.н. [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], та автомобіля Mazda, д.р.н. [NUMBER], яким керував [PERSON] Постановою Печерського районного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП (а.с.13). Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення що набрала законної сили є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 02 грудня 2015 року за участю автомобіля BMW, д.р.н. [NUMBER], та автомобіля марки Mazda, д.р.н. [NUMBER], є водій [PERSON] Внаслідок згаданої дорожньо-транспортної пригоди автомобіль, власником якого є [PERSON], отримав механічні пошкодження. Розмір матеріальних збитків, заподіяних власнику автомобіля BMW, д.р.н. [NUMBER], становить 8085,20 грн., що підтверджується звітом від 16 грудня 2015 року №2334 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу (а.с.17-41). Згідно з п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана однієї особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Ч.2 ст.8 Закону України "Про страхування" визначено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. У відповідності до положень ч.1 ст.990 ЦК України, яка кореспондується з положеннями ч.1 ст.25 Закону України "Про страхування", страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт складається страховиком у формі, яка ним встановлюється. Враховуючи те, що внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю BMW, д.р.н. [NUMBER], спричинено механічних пошкоджень, страховиком за договором страхування транспортного засобу №1-016-005/15 від 22 січня 2015 року складено страховий акт від 04 лютого 2016 року №02\\16-02 Т, яким даний випадок визнаний страховим, та прийнято рішення про виплату страхувальнику [PERSON] страхового відшкодування у сумі 6300,00 грн. (а.с.7). П.3 ч.1 ст.988 ЦК України та п.3 ч.1 ст.20 Закону України "Про страхування" передбачено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором. 04 лютого 2016 року позивачем сплачено страхове відшкодування у сумі 6300,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №514 (а.с.8). За приписами ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Однак, як вбачається з матеріалів справи, цивільна відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля марки Mazda, д.р.н. [NUMBER], була застрахована ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", згідно з полісом №АІ/4373021. Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну складає 50000,00 грн., франшиза за договором - 1000,00 грн. (а.с.46). Відтак, при вирішенні даного спору застосуванню підлягає Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Згідно з п.22.1, п.22.2 ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну. Нормою ст.3 Закону визначено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників. Аналізуючи положення Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів", можна зробити висновок, що у випадку виплати страховикові, який сплатив потерпілому страхове відшкодування за договором добровільного страхування, і стягнення цією особою суми відшкодування з винної особи, остання не має права регресної вимоги до страховика за договором страхування цивільно-правової відповідальності. З матеріалів справи вбачається, що 05 травня 2016 року ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" сплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 5300,00 грн. (а.с.48). За приписами ст.12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2% від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту, яка підлягає стягненню з винної особи. Відповідно до ч.6 ст.36 вказаного Закону страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхувальником за яким є [PERSON], встановлена франшиза у розмірі 1000,00 грн. Відтак, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ "СК "Соверен" франшизу у сумі 1000,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1378,00 грн. З огляду на вищевикладене, відповідно до ст. ст. 16, 610, 625, 979-985, 988-993, 1188, 1194 Цивільного кодексу України, ст.ст.16, 22, 27 Закону України "Про страхування", Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів",

Outcome: approved