Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача, [PERSON], 9701,60 грн. шкоди в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29.07.2011 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Камаз», державний номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON] та автомобіля «Део», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у публічному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Країна». Власник автомобіля Део 01.08.2011 року звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування до позивача. Страхове відшкодування перераховане [PERSON] 24.01.2012 року. Таким чином, позивач повністю виконав покладені на нього зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування потерпілій стороні. Оскільки відповідачем не було повідомлено в строки і в порядку визначеному у ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» про настання страхового випадку, позивач має право регресної вимоги до відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення поштових відправлень (а.с. 31, 47). Надав до суду заяву (вх. № 33935 від 10.09.2014 року; вх. № 34318 від 15.09.2014 року; вх. № 35318 від 23.09.2014 року) про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 35, 37, 44). Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлявся. Копія ухвали про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з доданими до неї копіями документів, а також судова повістка у даній справі, повернуті на адресу суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 32, 48). Вказана кореспонденція направлена на адресу відповідача, зазначену у позовній заяві та за якою відповідача зареєстровано за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Кіровоградській області (а.с. 27) Відповідно до статті 74 Цивільного процесуального кодексу України, судові повістки надсилаються фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місяця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд вважає можливим ухвалення заочного рішення по справі, враховуючи належне повідомлення відповідача та те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. За змістом положень статей 3, 4 та 11 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні інтереси у спосіб, визначений законам України. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, 29.07.2011 року о 15:15 год. [PERSON] керуючи транспортним засобом Камаз, державний номер [NUMBER], при в'їзді на АЗС 51 км дорозі Одеса-Южне, не пропустив зустрічний транспорт Део, державний номер [NUMBER], та скоїв з ним зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.09.2011 року [PERSON] визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. в дохід держави (а.с. 7). Відповідно до висновку № 111/11 від 11.08.2011 року про проведення експертного авто товарознавчого дослідження автомобіля ЗАЗ-DAEWOO LANOS, власником якого є [PERSON], реєстраційний номер [NUMBER], 2003 року випуску, який виконано суб'єктом підприємницької діяльності «[PERSON]», величина матеріальних збитків, завданих власнику автомобіля ЗАЗ-DAEWOO LANOS, 2003 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] складає 10211,60 грн. (а.с. 12-18). Згідно страхового акту № 17/20779/3.2.29 від 16.01.2012 року, затвердженого директором з врегулювання збитків публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» Мишко А.Г., страховий випадок настав 29.07.2011 року, [PERSON] є особою, відповідальною за настання страхового випадку. Після виплати страхового відшкодування до [PERSON] у страхової компанії є можливість подання регресного позову. Розмір збитків визначався на підставі висновку № 111/11 від 11.08.2011 року. Розмір страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілого, згідно з розрахунком № 20779 від 14.11.2011 року (а.с. 19) становить 9701,60 грн.(а.с. 20). Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» на підставі вищевказаного страхового акту виплатило страхове відшкодування [PERSON] у розмірі 9769,51 грн., про що свідчить платіжне доручення № 40 від 24.01.2012 року (а.с. 22). Як встановлено судом, цивільна відповідальність відповідача, [PERSON], як особи, що експлуатує транспортний засіб Камаз, державний номерний знак [NUMBER] була застрахована, що підтверджується полісом № АА/4659388 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданий публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна», строк дії якого становить з 17.06.2011 року по 16.06.2012 року включно (а.с. 5). Відповідно до п.п. 38.1.1. "ґ" п. 38.1. ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Підпунктом 33.1.2 п. 33.1. ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди. Положеннями частини 1 статті 22 Цивільного кодексу України, визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за завдані збитки. Частиною 1 статті 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, враховуючи вищевикладені норми, до позивача перейшло право вимоги відшкодування матеріальної шкоди до винної у заподіяних збитках особи, тобто до відповідача. З метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою для досудового врегулювання даного спору за № 8485 від 26.11.2012 року та № УН1728 від 28.05.2014 року за (а.с. 23-24), проте вказана вимога залишена відповідачем без відповіді та реагування. Враховуючи наведені норми, позовні вимоги про стягнення з відповідача 9701,60 грн. заявлені обґрунтовано і підлягають задоволенню. Питання розподілу судового збору вирішується у відповідності до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: approved