Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Головне управління Держгеокадастру в Запорізькій області. Державне підприємство «Запорізький інститут землеустрою» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивачам на праві спільної часткової власності належить земельна ділянка кадастровий номер 2321581300:03:003:0002, розташована на території Дніпровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області. У листопаді 2016 року Позивачі уклали з Державним підприємством «Запорізький інститут землеустрою» Договір № 986 на виконання проектно-вишукувальних робіт, предметом якого було виготовлення та закладка межових знаків на вказаній земельній ділянці та внесення відповідних змін до технічної документації. З метою виконання договору та здійснення топографічної зйомки 25.11.2016 року співробітники ДП «Запорізький інститут землеустрою» разом з Позивачами вийшли на територію земельної ділянки кадастровий номер 2321581300:03:003:0002. В повному обсязі виконати роботи з відновлення меж земельної ділянки співробітники не змогли через те, що одна з поворотних точок земельної ділянки знаходиться за парканом, самовільно зведеним відповідачами. З цього приводу співробітники ДП «Запорізький інститут землеустрою» склали відповідний акт. Позивачі вважають, що відповідачами чиняться перешкоди в користуванні земельною ділянкою, які вони просять усунути шляхом зобов`язання [PERSON] та [PERSON] звільнити земельну ділянку, шляхом зносу з неї дротяної огорожі, сараю, інших споруд та городу і фруктового саду та інших насаджень. Ухвалою суду від 21.01.2020 позовні вимоги стосовно [PERSON] були залишені без розгляду. У судове засідання позивачі, представник не з`явилися, подали до суду заяву про розгляд цивільної справи за їх відсутності. У судове засідання відповідач, представники третіх осіб не з`явилися, про час та місце розгляду цивільної справи повідомлялися належним чином. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини. Позивачам на праві спільної часткової власності належить земельна ділянка кадастровий номер 2321581300:03:003:0002, розташована на території Дніпровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, що підтверджується витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №28632749 від 27.10.2014; №28971171 від 04.11.2014; №28628685 від 27.10.2014; №28627318 від 27.10.2014. Відповідно до висновку експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (Запорізьке відділення) №611-18 від 05.07.2019: «По першому питанню На вирішення земельно-технічної експертизи поставлене питання щодо визначення чи знаходяться в межах земельної ділянки, кадастровий номер №2321581300:03:003:0002, розташованої на території Дніпровської сільської ради, Вільнянського району, Запорізької області, поблизу поворотної точки № 1 (нижня ліва межа земельної ділянки) сторонні об`єкти, зокрема город, фруктовий сад, частина дротяної огорожі та частина сараю. Дослідженням технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) виготовленої ДП «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» ДП «Запорізький інститут землеустрою» та її співставленням з результатами візуально-інструментального огляду земельної ділянки кадастровий номер №2321581300:03:003:0002 площею 6,945 га., що розташована на території Дніпровської сільської ради, Вільнянського району, Запорізької області встановлено, що відповідно до плану встановлення меж та таблиці поворотних точок меж земельної ділянки в поворотній точці №1 (нижня права межа земельної ділянки від А до Б) не виявлено розташування сторонніх об`єктів, зокрема городу, фруктового саду, частини дротяної огорожі та частини сараю. Під час виконання візуально-інструментального огляду об`єкта дослідження, земельної ділянки кадастровий номер №2321581300:03:003:0002 за місцем фактичного розташування та співставлення їх з технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) було встановлено, що відповідно до плану встановлення меж та таблиці поворотних точок меж земельної ділянки в поворотній точці №2 (нижня ліва межа земельної ділянки від А до Б та від Б до В) на вказаній земельній ділянці розташована частина нежитлової металевої будівлі на фундаменті (сарай), частина огорожі на бетонній основі та металевих стовпах (металеві листи), частина дротяної огорожі на бетонній основі та металевих стовпах (сітка «рабиця») та фруктовий сад з ягідниками. (Див. Схема №1). По другому питанню На вирішення земельно-технічної експертизи поставлене питання щодо визначення чиперешкоджають зведені об`єкти встановленню межових знаків земельної ділянкикадастровий номер №2321581300:03:003:0002, розташованої на території Дніпровськоїсільської ради Вільнянського району Запорізької області. Попереднім дослідження по питанню №1 було встановлено, що на території земельноїділянки кадастровий номер №2321581300:03:003:0002, що розташована на територіїДніпровської сільської ради,Вільнянського району, Запорізької області площею 6,945 га., відповідно до меж ділянки згідно технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та меж відповідно до Державного Акту на право приватної власності на землю ІІІ-ЗП №010855 від 25.6.2002 в нижній лівій межі земельної ділянки в поворотній точці №2 (межі земельної ділянки від А до Б та від Б до В), розташовані об`єкти, частина нежитлової металевої будівлі на фундаменті (сарай), частина огорожі на бетонній основі та металевих стовпах (металеві листи) частина дротяної огорожі на бетонній основі та металевих стовпах (сітка «рабиця») та фруктовий сад з ягідниками. Розташування нежитлової металевої будівлі на фундаменті (сарай) яка частково розташована на земельній ділянці кадастровий номер №2321581300:03:003:0002, що розташована на території Дніпровської сільської ради, Вільнянського району, Запорізької області, площею 6,945 га., перешкоджає встановленню межового знака в поворотній точці №2 (межі земельної ділянки від Б до В) згідно до меж земельної ділянки відповідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). (Див. Схема №2)». Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. За визначенням ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Відповідно до 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У відповідності до ст.1 ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», Україна повністю визнає на своїй території дію статті 25 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо визнання компетенції Європейської комісії з прав людини приймати від будь-якої особи, неурядової організації або групи осіб заяви на ім`я Генерального Секретаря Ради Європи про порушення Україною прав, викладених у Конвенції, та статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (яка підлягає застосуванню відповідно до ст. ст.2, 9, ч.1 ст.8 ЦПК та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом, а пункт 1 статті 6, стаття 13 Конвенції та стаття 1 Першого протоколу зазначає , що «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів...» У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "CaseofOneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. У Рішенні Європейського Суду від 29.11.1991 року у справі «ПайнВелейДевелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Суд встановлює наявність перешкод з боку відповідачів у користуванні земельною ділянкою позивачами, що в цілому підтверджується висновком експерта та приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в обсязі встановленому судовою експертною установою. Питання розподілу судових витрат вирішити в порядку ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved