Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 17 вересня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Паріс", приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександра Володимировича, третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та зняття арешту з майна, в якому просить визнати виконавчий напис від 25 вересня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за №51042, який вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., щодо звернення стягнення з нього на користь відповідача, правонаступника усіх прав та обов`язків ПАТ «Дельта Банк» за Договором відступлення прав вимоги за кредитними договорами №2230/К від 23.04.2020, грошової заборгованості за договором №002-26085-260413 від 26 квітня 2013 року, на загальну суму 93843,14 грн., зупинити стягнення у виконавчому провадженні № 63617295, яке здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою Олександром Володимировичем на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального органу Гораєм Олегом Станіславовичем, зареєстрованого в реєстрі за № 51042 від 25 вересня 2020 року про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» за кредитним договором № 002-26085-260413 від 26 квітня 2013 року у сумі 93843,14 грн. і зупинити виконавче провадження та зняти арешт з всього рухомого і нерухомого майна, належного [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , накладений приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою Олександром Володимировичем в рамках виконавчого провадження № 63617295 на підставі постанови про арешг майна боржника від 13.11.2020 року. Вказує, що вважає, що виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №51042 вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з тим, що він суперечить вимогам Закону України «Про нотаріат», вчинений без врахування всіх необхідних документів, передбачених Законом України «Про нотаріат» та Поряду вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, які підтверджують безспірність. В зв`язку з винесенням незаконного виконавчого напису нотаріуса, відповідно, є незаконною постанова про арешт майна боржника від 13.11.2020 року, винесена приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою Олександром Володимировичем, оскільки вона грубо порушує моє право приватної власності на майно. Заяви, клопотання учасників справи. В судове засідання позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення у справі не заперечує. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача ТОВ «Фінансова Компанія «Паріс» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександр Володимирович в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Оскільки позивачем подано докази на підставі яких ґрунтуються позовні вимоги, сторонами не заявлено клопотань про витребування інших доказів та відповідачі не скористались своїм правом подачі відзиву на позовну заяву, клопотань про відкладення судового засідання від них не надійшло, суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 10:00 год. 18.10.2021, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, та витребувано з Житомирського обласного державного нотаріального архіву належним чином засвідчені копії виконавчого напису №51042 від 25.09.2020 року та матеріалів, які були підставою вчинення приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем виконавчого напису від 25.09.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 51042, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "Паріс" суми боргу; зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 63617295, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександром Володимировичем на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем 25.09.2020 за р./№ 51042, про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс»» заборгованості за кредитним договором № 002-26085-260413 від 26.04.2013 за період з 23.04.2020 по 23.04.2020 у сумі 93293,14 грн. та плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 550 грн., а всього 93843,14 грн. 18 жовтня 2021 року постановлено ухвалу суду про відкладення розгляду справи на 09:00 год. 18.11.2021, у зв`язку з першою неявкою в судове засідання всіх учасників справи. 18 листопада 2021 року постановлено ухвалу суду про відкладення розгляду справи на 10:00 год. 09.12.2021, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 25 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 51042, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , який є боржником за Кредитним договором № 002-26085-260413 від 26 квітня 2013 року, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №2230/К від 23.04.2020 є ТОВ «Фінансова Компанія «Паріс». Строк платежу за Договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 23.04.2020 по 23.04.2020. Сума заборгованості становить 93293,14 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 49886,32 грн., прострочена заборгованість за комісією становить 0,00 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 42281,82 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 грн., строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 1125,00 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст.31 ЗУ «Про нотаріат» стягнуто плату із стягувача, в розмірі 550,00 грн., яка підлягає стягненню з Боржника. Загальна заборгованість Боржника становить 93843,14 грн. Дата набрання виконавчим написом законної сили (дата внесення відомостей у реєстр нотаріальних дій) - 25.09.2020. Строк пред`явлення виконавчого напису до виконання - 3 роки (а.с. 13). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою Олександром Володимировичем від 13.11.2020 відкрито виконавче провадження ВП № 63617295, з виконання виконавчого документа - виконавчого напису № 51042 виданого 25.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» заборгованості по Кредитному договору № 002-26085-260413 від 26 квітня 2013 року в загальному розмірі 93843,14 грн. (а.с.14,15). 13.11.2020 року була винесена постанова приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою Олександром Володимировичем про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить [PERSON] (а.с. 16,17). По даному кредитному договору № 002-26085-260413 від 26 квітня 2013 року вже розглядалась судова справа та було винесено рішення Софіївським районним судом Дніпропетровської області від 16 березня 2018 року, справа № 193/1458/17, яке набрало законної сили 12.07.2018 року, після перегляду судом апеляційної інстанції. Судом вирішено - у задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитною лінією № 002-26085-260413 на загальну суму 92168,14 грн. - відмовити (а.с.34-37). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним позов задовольнити. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим,ухваленим на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктами 1.1.,1.2 п.1 гл.16 розділу ІІ вказаного Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису, стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Пунктом 3 глави 16 розділу ІІ вищезазначеного Порядку передбачено умови вчинення виконавчого напису. Так, згідно з п.п.3.1, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (пункт 3.2 глави 16 розділу II Порядку № 296/5). Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу, що передбачено у п. 3.4 глави 16 розділу II Порядку № 296/5. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, пунктом 2.3 глави 16 розділу II Порядку № 296/5 передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору, здійснюється нотаріусом після спливу 30 днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Виходячи з правового аналізу вказаних норм, суд вважає, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на вказане та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такий висновок викладено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц, та у Постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 405/1015/17. При цьому, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказаний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17, та у Постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18). Таким чином, судом встановлено, що з документів, які були надані позивачем, наявність договірних відносин між сторонами не доведена належними та допустимими доказами. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена Постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст.254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення - з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Так, в оспорюваному виконавчому написі, вказано, що підставою його здійснення є, зокрема, Постанова КМУ № 1172 від 29.06.1999, в яку Постановою КМУ № 662 від 26.11.2014. були внесені зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, доповнено перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. п. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 було визнано незаконною та не чинною Постанову КМУ №662 від 26 листопада 2014 року в цій частині. Вказану Постанову залишено без змін згідно з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року. Отже, оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 16 листопада 2020 року, тобто після набрання законної сили Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, тому були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, в редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів. Судом враховано, що по даному кредитному договору № 002- 26085-260413 від 26 квітня 2013 року вже розглядалась судова справа та було винесено рішення Софіївським районним судом Дніпропетровської області від 16 березня 2018 року, справа № 193/1458/17, яке набрало законної сили 12.07.2018 року, після перегляду судом апеляційної інстанції. Судом вирішено - у задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитною лінією № 002-26085-260413 на загальну суму 92168,14 грн. - відмовлено. Тобто даний спір вже вирішено судом та винесено рішення яке набрало законної сили стосовно тих же сум, а саме, тіла кредиту та відсотками за користування кредитом: 49886,32 + 42281,82 = 92168,14 грн. Дану суму заборгованості відповідач не мав права подавати для звернення стягнення шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, а нотаріус в свою чергу не перевірив правомірність даного звернення та вчинив незаконний виконавчий напис. Щодо пропущення строку позовної давності відповідачем, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, що передбачено ч. 1 ст. 261 ЦК України. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі статтею 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Позивачем в обґрунтуванні позовної заяви зазначено, що останній платіж по кредитному договору ним було здійснено у 2013 році. Жодних доказів, які були витребуванні за ухвалою суду від 21 вересня 2021 року з Житомирського обласного державного нотаріального архіву, які були підставою вчинення приватним нотаріусом оспорюваного виконавчого напису, суду не надано. Крім того, як зазначено в рішенні Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2018 року, останній платіж за кредитним договору № 002-26085-260413 від 26 квітня 2013 року позивачем було внесено 26.02.2014 році, тому 3-річний строк позовної давності щодо стягнення заборгованості вже давно сплинув і строк стосовно права вимоги стягнення пені та штрафу також сплинув. Отже, сума заборгованості є неправомірною. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Крім цього, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент винесення державним виконавчем постанови про арешт майна боржника, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. Оскільки виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №51042 , про стягнення з [PERSON] суми заборгованості, яка виникла за кредитним договором №002-26085-260413 від 26 квітня 2013 року у розмірі 93843,14 грн., був вчинений з порушенням встановлених вимог законодавства, вимога ТОВ до Боржника [PERSON] не була безспірною, не надано доказів щодо наведеного розрахунку та не сплати позивачем вказаної заборгованості до ТОВ, тому суд вважає необхідним визнати виконавчий напис від 25.09.2020, зареєстрований в реєстрі за №51042, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» заборгованості у розмірі 93843,14 грн. таким, що не підлягає виконанню та зняти арешт з всього рухомого і нерухомого майна, належного [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , накладений приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою Олександром Володимировичем в рамках виконавчого провадження № 63617295 на підставі постанови про арешт майна боржника від 13.11.2020 року. Відповідно до ч.7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Таким чином, заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2021 року , шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом нотаріуса продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовних вимог, з відповідачів, а саме з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Паріс" та приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександра Володимировича на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2270,00 грн., тобто по 1135,00 грн. з кожного, який сплачений позивачем при подачі позову до суду (а.с. 1, 2). На підставі ст.ст. 526, 549, 610, 611, 626, 628, 629, 638, 639, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved