Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

Позивач [PERSON] , 14 вересня 2021 року звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: [PERSON] , про визнання договору дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, просить суд: визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна № 2088/Б від 04.02.1999 року дійсним, визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] . Стислий виклад позиції позивача Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04.02.1999 року між нею, з однієї сторони та відповідачем [PERSON] , від імені якої діяла [PERSON] , з другої сторони на Одеській товарній біржі був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна № 2088/Б, щодо продажу квартири [ADDRESS] . Вказаний договір був зареєстрований в у КП «Білгород-Дністровському БТІ», запис в реєстраційній книзі № 100-4860, інвентаризаційна справа №5281. Позивач вказує, що усі істотні умови договору, що відображені у підписаному ними договору купівлі-продажу сторонами були виконані. При цьому були виконані усі умови угоди, крім нотаріального посвідчення договору. Під час звернення до нотаріуса з метою консультації щодо оформлення нотаріального договору відчуження, оскільки вона бажає розпорядитись своїм майном, нотаріус повідомила їй, що договір № 2088/Б від 04.02.1999 року на теперішній час не відповідає вимогам чинного законодавства, у зв`язку з тим, що він нотаріально не посвідчений. З вказаних вище підстав, та з урахуванням того, що вона не може іншим шляхом, ніж через суд, захистити своє право власності на придбане майно, вона і звернулась до суду з даним позовом. Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі. 17 вересня 2021 року Ухвалою суду провадження по справі було відкрито та призначений її підготовчий розгляд. 24 листопада 2021 року Ухвалою суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті. Позивач в судове засідання не з`явилась, від її представника надійшла заява з проханням позовні вимоги задовольнити, розглянувши справу у їх відсутність. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач та третя особа у судове засідання не з`явились, про день, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, причина неявки суду не відома. Суд розглядає справу за відсутність сторін. відповідно наданих заяв. за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ухвали Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.12.2021 року, суд перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 - 281 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом Вивчивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно 04.02.1999 року [PERSON] , діюча від імені неповнолітньої доньки [PERSON] у відповідності до рішення № 5 від 29.01.1999 року Новоазовської ради народних депутатів, з однієї сторони та [PERSON] , з іншої, уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого [PERSON] , діюча від імені неповнолітньої доньки [PERSON] продала, а [PERSON] купила квартиру, загальною площею 37,20 кв.м., житловою площею 19,5 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] . Підтвердженням наміру сторін, досягнення домовленості щодо всіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на спірну квартиру є договір купівлі-продажу нерухомого майна № 2088/Б від 04.02.1999 року, укладений та зареєстрований в Білгород-Дністровському представництві Одеської товарної біржі. Підтвердженням факту виникнення права власності у [PERSON] на придбану квартиру, є реєстрація договору купівлі-продажу в КП «Білгород-Дністровського БТІ» на праві приватної власності 16.02.1999 року в реєстровій книзі № 100 за реєстровим № 4860, що підтверджується відміткою у договорі. Крім того, згідно листа КП «Білгород-Дністровське БТІ» № 1139 від 08.09.2021 року повідомлено, що договір купівлі-продажу нерухомого майна № 2088/Б від 04.02.1999 року, а саме квартири [ADDRESS] було зареєстровано Білгород-Дністровським міжміським бюро технічної інвентаризації 16.02.1999 року в реєстровій книзі № 100 за реєстровим № 4860. Судом встановлено, що сторони повністю виконали умови договору, позивач передала відповідачу обумовлену п. 5 договору купівлі-продажу грошову суму, а відповідач надав позивачу документи на будинок. 16.02.1999 року [PERSON] виготовила технічний паспорт на придбану квартиру. Згідно наданої на запит суду відповіді з КП «Білгород-Дністровське БТІ» № № 1234 від 30.09.2021 року повідомлено, що станом на 31.12.2012 року власником квартири [ADDRESS] була [PERSON] на підставі договору № 2088/Б купівлі-продажу від 04.02.1999 року, який було зареєстровано Білгород-Дністровським міжміським бюро технічної інвентаризації 16.02.1999 року в реєстровій книзі № 100 за реєстровим № 4860. Нормативне обґрунтування Правовідносини між сторонами регулюються ЦК України в редакції 1963 року та Законом України "Про товарну біржу". Згідно з ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" , зокрема угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до ст. 224 ЦК України, 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до ст. 225 ЦК України, 1963 року право продажу майна належить власнику. Відповідно до ст. 47 ЦК України якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах при визнання угод недійсними", суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. Крім того, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Оцінка аргументів сторін, висновки суду Таким чином, враховуючи вищевикладене, а саме те, що згода щодо усіх істотних умов договору, укладеного на Одеській товарній біржі сторонами правочину була досягнута в момент укладання договору, що є підставою для визнання договору купівлі-продажу № 2088/Б від 04.02.1999 року дійсним, прийнявши до уваги і те, що нотаріально посвідчити договір наразі не надається можливим, іншого способу захистити права позивача, окрім як в судовому порядку не вбачається можливим, а отже суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: [PERSON] про визнання договору дійсним та визнання права власності на нерухоме майно є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved