Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» звернулося до суду із позовною заявою до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № ML-307/136/2008 від 20.06.2008 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві посилався на те, що 20.06.2008 року між Закритим акціонерним товариством "ОТП Банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № ML-307/136/2008 про надання споживчого кредиту у сумі 16 000,00 Доларів США, строком до 20.06.2023 року, зі сплатою 5,49 відсотків річних + FIDR за користування кредитними коштами. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором був укладений договір поруки від 20.06.2008 року між банком та [PERSON] № SR-307/136/2008, згідно якого вона відповідає перед банком у тому ж об'ємі, що і позичальник всім належним їй на праві власності майном та грошовими коштами. [PERSON] належним чином не виконує свої зобов'язання за кредитним договором. Станом на 12.01.2016 року загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 3 186,44 дол. США, що за курсом НБУ станом на 12.01.2016 року (2 301,941 за 100 дол. США) складає 73 349 грн. 97 коп. Просили стягнути солідарно із відповідачів [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором № ML-307/136/2008 від 20.06.2008 року у розмірі 73 349 грн. 97 коп. та судові витрати по справі. Представник позивача в судові засідання не з'явився. Відповідно до заяви від 04.04.2016 року просив суд розглядати справу без його участі та позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви від 19.05.2016 року просив розглядати справу без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечував. Просив суд застосувати строки позовної давності до позовних вимог позивача. Відповідач[PERSON] в судове засідання не з'явилася. Про час і місце слухання справи повідомлялися згідно правил ст.ст.74, 76 ЦПК України, про що свідчать повідомлення про вручення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.06.2008 р. між Закритим акціонерним товариством "ОТП Банк" (Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» є правонаступником всіх прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства "ОТП Банк") та [PERSON] був укладений Кредитний договір № ML-307/136/2008 від 20.06.2008 року за умовами якого він отримав кредит в сумі 16 000,00 дол. США., строком до 20.06.2023 року, із сплатою 5,49 відсотків річних + FIDR за користування кредитними коштами. Згідно до 1.5.1 Частини 2 Кредитного договору № ML-307/136/2008 від 20.06.2008 року встановлено, що повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється відповідачем щомісяця у розмірі та в строки, визначені у Графіку повернення кредиту, що є невід'ємною частиною кредитного договору, шляхом внесення готівки в касу Банку, або безготівковим перерахуванням на Поточний рахунок. Відповідно до п. 3 Частини 1 Кредитного договору № ML-307/136/2008 від 20.06.2008 року для розрахунку процентів за користування кредитом використовуватиметься плаваюча процентна ставка: фіксований відсоток - 5,49 % + FIDR. Сума кредиту та нарахованих процентів щомісяця погашається рівними частинами протягом всього строку дії Кредитного договору. Щомісячне погашення кредиту відбувається рівними частинами з нарахуванням процентів на залишок заборгованості по кредиту. Відповідно до п. п. 4.1.1 Частини 2 Кредитного договору № ML-307/136/2008 від 20.06.2008 року за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення грошових коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначений договором строк, позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1 % від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожен день прострочення. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № ML-307/136/2008 від 20.06.2008 року був укладений Договір поруки № SR-307/136/2008 від 20.06.2008 року між банком та [PERSON] № SR-307/002/2007, згідно якого вона відповідає перед банком у тому ж об'ємі, що і [PERSON] всім належним їй на праві власності майном та грошовими коштами. 20.05.2014 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Додатковий договір №1 до Кредитного договору № ML-307/136/2008 від 20.06.2008 року, відповідно до п. 2.1 якого плаваюча процентна ставка була встановлена у розмірі 9,49 відсотків річних + FIDR на період з 20.05.2014 року по 19.08.2014 року. 17.09.2014 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Додатковий договір № 2 до Кредитного договору № ML-307/136/2008 від 20.06.2008 року, відповідно до п. 2.1 якого процентна ставка була встановлена у розмірі 9,49 відсотків річних + FIDR на період з 22.09.2014 року по 19.03.2015 року. З 20.03.2015 року плаваюча процентна ставка встановлена у розмірі 5,49 % + FIDR. 20.05.2014 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Додатковий договір №1 до Договору поруки № SR-307/136/2008 від 20.06.2008 року та 17.09.2014 року був укладений Додатковий договір №2 до Договору поруки № SR-307/136/2008 від 20.06.2008 року. Як зазначає позивач, відповідач суму кредиту використав, однак у призначений строк повернення кредитних коштів та сплату відсотків не здійснював. У зв`язку з чим заборгованість по кредиту станом на 12.01.2016 року склала 3 186,44 дол. США, що за курсом НБУ станом на 12.01.2016 року складає 73 349,97 грн., із яких: залишок заборгованості за кредитом - 2 848,64 дол. США, заборгованість по відсоткам - 337,80 дол. США. Аналізуючи спірні правовідносини, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Заперечуючи обставини позову, відповідач [PERSON] просив застосувати строки позовної давності до позовних вимог позивача та вказав на припинення поруки у зв'язку зі зміною зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами кредитного договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, якщо за умовами договорів погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальниками частинами кожного місяця, у рахунок чого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальниками кожного із цих зобов'язань. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. За змістом норми початок перебігу позовної давності пов'язується не тільки зі строком дії ( припинення дії) договору, як з певними моментами ( фактами), які свідчать про порушення прав особи ( ст.261 ЦК України). Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року №6-116цс13, та постанові Верховного суду України по справі №6-31 цс15, які згідно зі ст.360-ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України. Із матеріалів справи вбачається, що кредитний договір був укладений 20.06.2008 року, строк дії договору до 20.06.2023 року, здійснювалася реструктуризація кредитної заборгованості та при цьому між сторонами було укладено Додатковий договір №1 до Кредитного договору від 20 травня 2014 року та Додатковий договір №2 до Кредитного договору від 17 вересня 2014 року, та Додатковий договір №1 до Договору поруки від 20 травня 2014 року та Додатковий договір №2 до Договору поруки від 17 вересня 2014 року, а тому суд не вбачає законних підстав для застосування строку позовної давності до позовних вимог позивача та припинення договору поруки на підстав ч.1 ст.559 ЦК України. Виходячи із вищевикладеного, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, із [PERSON], [PERSON] підлягає солідарному стягненню заборгованість по кредитному договору № ML-307/136/2008 від 20.06.2008 року в розмірі 3 186,44 дол. США, що за курсом НБУ станом на 12.01.2016 року складає 73 349,97 грн. Підстав для звільнення відповідачів від сплати зазначеної суми або зменшення її розміру судом не встановлено. Відповідно до ст. 88 ЦПК України із відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі в розмірі по 1 591 грн. 00 коп. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved