Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

У грудні 2013 року до Ржищівського міського суду Київської області надійшла позовна заява публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" (далі - Банк) до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 21 жовтня 2010 року у розмірі 14 623 грн. 82 коп. та витрати на відшкодування судового збору у розмірі 229 грн 40 коп. Обґрунтовуючи позовні вимоги, Банк вказав, що відповідно до укладеного договору б/н від 16 вересня 2011 року [PERSON] у день укладення договору отримала кредит у розмірі 8 тис. грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач посилається на порушення відповідачем умов договору та вимог статей 526, 527, 530 ЦК України. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31 жовтня 2013 року має заборгованість - 14 623 грн. 82 коп., яка складається з наступного: 7 999 грн 60 коп. - заборгованість за кредитом; 4 201 грн. 66 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 1 250 грн. 00 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 672 грн. 56 коп. - штраф (процентна складова). У судове засідання представник Банку не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, проти заочного рішення не заперечував, просив розглядати справу без участі представника. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до ч. 5 ст. 74, ч. 1 ст. 77 ЦПК України, а тому суд прийняв рішення про заочний розгляд відповідно до ст. ст. 169, 224, 225 ЦПК України, оскільки представник позивача проти такого порядку не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги Банку до [PERSON] про стягнення заборгованості, - підлягають задоволенню повністю, виходячи з такого. Судом встановлено, що 16 вересня 2011 року між Банком та відповідачем [PERSON] був укладений договір б/н, згідно якого [PERSON] 16 вересня 2011 року отримала кредит у розмірі 10 тис. грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписуючи заяву про надання кредиту відповідач погодилась, що ця заява разом із запропонованими Банком Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 16 вересня 2011 року, укладеного між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та клієнтом - [PERSON], встановлено, що станом на 31 жовтня 2013 року заборгованість складає 14 623 грн. 82 коп., яка складається з наступного: 7 999 грн 60 коп. - заборгованість за кредитом; 4 201 грн. 66 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 1 250 грн. 00 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 672 грн. 56 коп. - штраф (процентна складова). В порушення вимог закону та умов договору, відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконує. Між сторонами виникли правовідносини щодо виконання договірних зобов'язань, а саме виконання умов договору позики. Сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, а саме: договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, яких може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Наведене узгоджується із роз'ясненнями, що надані у п. 21 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин". Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилами ст. ст. 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором, або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. У даному випадку умови договору були визначені в заяві [PERSON] від 16 вересня 2011 року та в Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою (а.с. 7-26). Зважаючи на те, що між сторонами 16 вересня 2011 року був укладений договір про надання строкового кредиту, та те, що у встановлений договором строк договірні зобов'язання зі сторони [PERSON] виконані не були, станом на 31 жовтня 2013 року розмір заборгованості становить 14 623 грн 82 коп., що підтверджується розрахунком суми заборгованості наданим позивачем (а.с. 5-6). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержавння від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до п.1.1.2.5 Умов надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання. за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно з п.1.1.2.6 Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку. Відповідно до п.1.1.5.32 Умов надання банківських послуг, -при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих прострочених відсотків та комісії. Отже, позовні вимоги Банку щодо стягнення заборгованості: за кредитом, за процентами за користування кредитом, по комісії за користування кредитом та штрафу, є такими, що ґрунтуються на положеннях Умов надання банківських послуг, а саме пунктів 1.1.2.5, 1.1.2.6, 1.1.5.32 відповідно. Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Факт сплати судових витрат позивачем підтверджується платіжним дорученням № ВО902ВОВWT від 21 листопада 2013 року про сплату судового збору в сумі 229 грн. 40 коп. Ураховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по оплаті судового збору в розмірі 229 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved