Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивач звернувся до Лохвицького районного суду Полтавської області із вищевказаним позовом. Позов мотивовано тим, що 09.06.2009 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" та [PERSON] був укладений договір №б/н, згідно якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка належним чином не виконує зобовязання та заборгованість за договором не погашає. Станом на 31.01.2018 року відповідачка має заборгованість за кредитом на суму 117000,00 грн., яка складається з наступного: 4786,13 грн. - заборгованість за кредитом; 112213,87 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом. У зв'язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором, та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, проте надав заяву, в якій прохає суд розгляд справи провести за його відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з"явилася з невідомої причини, але була належним чином повідомлена про розгляд справи. Згідно з вимогами ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з"явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не надав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обовязків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що 09.06.2009 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" та [PERSON] був укладений договір №б/н, згідно якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", а також "Тарифами банку", які викладені на банківському сайті складає між нею і банком договір, про що свідчить підпис відповідачки у заяві. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, а друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позивач зобов"язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, передбаченому умовами договору. Відповідачкою станом на 31.01.2018 року було порушено умови кредитного договору, внаслідок чого вона має заборгованість. На підтвердження правомірності заявлених позовних вимог, позивач надав розрахунок заборгованості за кредитом, згідно якого станом на 31.01.2018 року відповідачка має заборгованість за кредитом на суму 117000,00 грн., яка складається з наступного: 4786,13 грн. - заборгованість за кредитом; 112213,87 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно дост. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу. Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Статтею 530 ЦК України визначається, що зобовязання повинні бути виконані у встановлений строк його виконання. У звязку з невиконанням відповідачкою своїх зобов"язань за кредитним договором в неї утворилася заборгованість перед банком, яка складає 117000,00 грн. та, відповідно, повинна бути стягнута з відповідачки. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У звязку з цим, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідачки на його користь судового збору.

Outcome: approved