Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

06.10.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Державного підприємства "Миколаївський бронетанковий завод", в якій просив скасувати наказ №БЗ0000475к - 580 Державного підприємства "Миколаївський бронетанковий завод" від 07.09.2020 року про звільнення [PERSON] з посади тракториста 4 розряду. Поновити [PERSON] на посаді тракториста 4 розряду Державного підприємства "Миколаївський бронетанковий завод". Стягнути з Державного підприємства "миколаївський бронетанковий завод" на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу. Зобов`язати Державне підприємство "Миколаївський бронетанковий завод" надати Довідку про розмір заробітної плати за період роботи з розрахунком середньомісячної заробітної плати [PERSON] за останні два місяці, що передували звільненню позивача із роботи. Стягнути судові витрати з відповідача. Ухвалою суду від 16 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Також позивач вказав, що у період з 08.09.1982 року по 07.09.2020 рік позивач перебував у трудових відносинах з Державним підприємством "Миколаївський бронетанковий завод" на посаді слюсаря по ремонту бойових машин, 1990 року переведений на посаду тракториста. 07.09.2020 року [PERSON] було звільнено з зайнятої посади згідно п. 7 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з нібито появою на роботі в нетверезому стані 04.09.2020 року. Вважає, що його звільнення було неправомірним та безпідставним, оскільки 04.09.2020 року він зранку був на своєму робочому місці, та цілий день обслуговував трактор, так як знаходився на ремонті. Наступного робочого тижня, прийшовши на роботу дізнався, що на нього складено наказ про припинення трудового договору хоча він був на робочому місці і це бачили інші працівники підприємства, у зв`язку з появою на роботі у нетверезому стані і його було ознайомлено з цим наказом, ніяких пояснень від нього не вимагали, ні про які акти відмови від надання пояснень та проходження медичного огляду йому відомо не було. В своїх поясненнях написав, що алкоголь він не вживав і не вживає, але його ніхто не слухав, і до роботи 07.09.2020 року його не допустили, сказавши що його звільнено. Перебування позивача на роботі у нетверезому стані ґрунтуються на припущеннях. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позов. Позивача, на прохідному пункті, який з`явився на зміну 04.09.2021 року приблизно о 12.30 годин, було виявлено в нетверезому стані. Перевірка позивача на перебування в стані алкогольного сп`яніння проводилася простим алкотестером які показали 2,0 проміле, після чого було складено акт про виявлене порушення від 04.09.2020 року. Вважають, що акт про появу на роботі в стані алкогольного сп`яніння [PERSON] складений належним чином і є допустимим доказом у справі.Просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Особлива сумлінність є необхідною при розгляді трудових спорів (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руотоло проти Італії»). Судом встановлено, що з 08.09.1982 року по 07.09.2020 рік позивач перебував у трудових відносинах з Державним підприємством "Миколаївський бронетанковий завод" на посаді слюсаря по ремонту бойових машин, 1990 року переведений на посаду тракториста. 07.09.2020 року [PERSON] було звільнено з зайнятої посади згідно п. 7 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з появою на роботі в нетверезому стані 04.09.2020 року. Позивача, на прохідному пункті, який з`явився на зміну 04.09.2021 року приблизно о 12.30 годин, було виявлено в нетверезому стані. Перевірка позивача на перебування в стані алкогольного сп`яніння проводилася простим алкотестером які показали 2,0 проміле, після чого було складено акт про виявлене порушення від 04.09.2020 року. Зазначений акт також був підписаний заступником директора ТОВ "Оберег - Юг" Колпаковим В.О. та начальником служби безпеки ДП "МБТЗ" сидоровим Ю.М. З наказом про звільнення позивач ознайомлений 08 вересня 2020 року про що свідчить його підпис та вказані обставини не спростовані ним у судовому засіданні. Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 40 КЗпП України підставою для звільнення особи є поява на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року роз`яснено, що звільнення на підставі пункту 7 частини 1 статті 40 КЗпП України є дисциплінарним звільненням, тому воно повинно проводитись з додержанням правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень. Допитані в судовому засіданні свідки суду пояснили: Свідок Колпаков В.О. пояснив, що приїхав на роботу, о 12.00 годині на завод заходив [PERSON] , охоронець помітив, що позивач перебуває у нетверезому стані. Позивач почав буянити, махати руками. Йому запропонували продути в драгер, після чого він сказав, що випив 150 грам горілки. [PERSON] вів себе неадекватно, від нього відчувався запах алкоголю, були розширені зіниці ока. Не пам`ятаю, що показав прилад драгер. Свідок Сидоров Ю.М. суду пояснив, що 04.09.2020 року був на проходній, де був директор охоронної фірми. На пропозицію пройти медичний огляд щодо встановлення факту вживання алкогольних напоїв, позивач відмовився та пояснив, що він не вживав алкогольні напої. Відповідно до пункту 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 09 листопада 1992 року нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп`яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів (стаття 27 ЦПК України), яким суд має дати відповідну оцінку . У судовому засіданні здобуто достатньо доказів щодо перебування позивача [PERSON] 04.09.2020 року у робочий час у стані алкогольного сп`яніння. Відсутність висновку щодо результатів медичного огляду з метою встановлення факту вживання позивачем [PERSON] 04.09.2020 року алкогольних напоїв не може слугувати підставою для задоволення позовних вимог, оскільки перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння доводиться як показаннями свідками так і письмовими доказами в їх сукупності. Звільнення за появу на роботі в стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння застосовується до працівника незалежно від того, чи притягався він раніше до дисциплінарної відповідальності та чи вживались до нього заходи громадського стягнення. Власник або уповноважений ним орган вправі звільнити працівника за цією підставою і при одноразовому порушенні трудової дисципліни, дотримуючись при цьому порядку і строків накладення дисциплінарних стягнень. ДП "Миколаївський бронетанковий завод" дотриманий порядок накладення дисциплінарного стягнення відносно позивача [PERSON] у вигляді звільнення, позивач не був членом профспілкової організації ДП "МБТЗ". Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що 04 вересня 2020 року позивач [PERSON] перебував на робочому місці у стані алкогольного сп`яніння, адміністрацією ДП "МБТЗ" дотриманий порядок звільнення, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Судові витрати віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed