Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

Від ПАТ КБ "Приватбанк" надійшла позовна заява до [PERSON] з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 20447 грн 02 к. за кредитним договором № б/н від 18.10.2013, яка складається з наступного: 805 грн 93 к. - тіло кредиту; 7525 грн 19 к. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 10666 грн 04 к. - заборгованості за пенею, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн 00 к. - штраф (фіксована частина), 949 грн 86 к. - штраф (процентна складова); судові витрати у розмірі 1762 грн 00 к. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18.10.2013 між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, за яким остання отримала кредит у розмірі 8000 грн 00 к. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в такому порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 28.01.2018 має заборгованість - 20447 грн 02 к., яка складається з наступного: 805 грн 93 к. - заборгованість за кредитом; 7525 грн 19 к. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 10666 грн 04 к. - заборгованість за пенею, а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг - 500 грн штрафу (фіксована частина); 949 грн 86 к. - штрафу (процентна складова). Невиконання відповідачем умов кредитного договору стало підставою для пред'явлення в суді даного позову. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 21.03.2018 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження на 10.05.2018. 10.05.2018 судовий розгляд відкладено з причин нез'явлення відповідача, яка подала клопотання про відкладення судового засідання у зв'язку з хворобою. 22.05.2018 судовий розгляд відкладено з причин нез'явлення відповідача, яка не повідомила про причину неявки. 18.06.2018 відповідач [PERSON] звернулася з заявою про надання їй матеріалів справи для ознайомлення, а 20.06.2018 подала клопотання про відкладення судового засідання у зв'язку з необхідністю підготуватися до розгляду справи представникові, якому вона надала довіреність на представництво її інтересів. 20.06.2018 за неявки сторін було задоволено клопотання відповідача та судовий розгляд відкладено. 23.08.2018 належним чином повідомлені сторони повторно в судове засідання не з'явилися. Представник позивача [PERSON] подала заяву про судовий розгляд справи за відсутністю представника позивача, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON],\~яка повідомлялася\~рекомендованими листами,\~направленими їй\~судом (а.\~с.\~39,\~44,\~48),\~не надала\~до суду\~документів,\~що підтверджують\~поважність причин\~її неявки\~на попередні\~судові засідання,\~а також\~не повідомила про причини повторної неявки в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань після 20.06.2018 не подавала, документів, що підтверджують повноваження представника не надавала. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, яка повідомлялася про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному ЦПК України, і від якої не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за її відсутністю, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, проти чого не заперечувала представник позивача. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 18.10.2013 між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 8000 грн 00 к. у вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту на\~платіжну картку\~зі сплатою\~відсотків за\~користування кредитом\~у розмірі\~30%\~на рік\~на суму\~залишку заборгованості\~за кредитом\~з кінцевим\~терміном повернення,\~що відповідає\~строку дії\~картки. (а. с. 8, 9-23, 26-29). Відповідно до п. 5.3 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженої Постановою НБУ від 18.06.2003 №254 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.07.2003 за № 559/7880, особові рахунки та виписки з них є регістрами, які Банки обов'язково мають складати на паперових та/або електронних носіях. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного) (п.5.1. цього Положення). Згідно розрахунків, наданих позивачем у виді виписки по особовому рахунку за кредитним договором б/н, укладеним між позивачем та відповідачем, станом на 28.01.2018 має заборгованість - 20447 грн 02 к., яка складається з наступного: 805 грн 93 к. - заборгованість за кредитом; 7525 грн 19 к. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 10666 грн 04 к. - заборгованість за пенею, а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг - 500 грн штрафу (фіксована частина); 949 грн 86 к. - штрафу (процентна складова) (а. с. 5-7). \~ \~ \~ \~Зазначений розрахунок містить відомості про порядок нарахування заборгованості дати та суми погашення відсотків, кредиту, комісії та пені, тобто зрозумілі суми надходження та їх віднесення на погашення складових заборгованості. \~ \~ \~ \~Тобто розмір заборгованості за кредитним договором підтверджений випискою по особовому рахунку, в якому міститься повна інформація про рух коштів на рахунку, відображення всіх операцій за кредитним договором за даними балансу, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованості за договором. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв'язку з укладанням кредитного договору б/н від 18.10.2013 та наявності з боку відповідача невиконаних зобов'язань за цим договором. Розмір невиконаних зобов'язань підтверджується даними розрахунку заборгованості за кредитним договором, який не спростовано відповідачем. Внаслідок порушення відповідачем [PERSON] умов кредитного договору від 18.10.2013, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" значною мірою позбавлено того, на що воно розраховувало при укладенні договору. Приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За загальними правилами, що випливають з положень ст. ст. 11-14, 202, 509, 525, 526, 546, 549, 550, 610, 614, 622-625 ЦК України, цивільні права та обов'язки, виникають, зокрема, з договорів, і повинні належно виконуватися; позичальник зобов'язаний повернути кредитору усе заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор управі вимагати виконання порушеного зобов'язання, стягнення неустойки; особа здійснює свої права та виконує цивільні обов'язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, зловживання правом не допускається; особа діє у цивільних відносинах вільно, на власний ризик і повинна діяти, в т.ч., вчиняючи правочин, добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки. Водночас, слід взяти до уваги, що за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зважаючи на те, що позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені, яка підлягає задоволенню, з метою дотримання заборони щодо подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, в частині позовних вимог щодо стягнення штрафів, а саме: 500 грн штрафу (фіксована частина); 949 грн 86 к. штрафу (процентної складової) за порушення умов договору належить відмовити. За таких обставин, позовна заява Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором б/н від 18.10.2013, станом на 28.01.2018, в розмірі 18997 грн 16 к., яка складається з наступного: 805 грн 93 к. - заборгованість за кредитом; 7525 грн 19 к. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 10666 грн 04 к. - заборгованість за пенею. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial