Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, сина [PERSON], 2014 року народження у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Заявлені вимоги мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 16.11.2010 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. Відповідач з ними не мешкає, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач у судове засідання не з»явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не відомо, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у відсутність позивачки та відповідача, за наявними в матеріалах справи доказами. Оскільки сторони у судове засідання не з»явились, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 08.12.2016 року (а.с.2-4). Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], батьками зазначені: батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с.9) На даний час, неповнолітня дитина проживає разом з матір»ю, яка приймає безпосередню участь в утриманні та вихованні дитини, позивач не працює, перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Новозаводської районної у м. Чернігові ради та отримує допомогу на дитину до трьох років (а.с.11). Відповідач працює, тому може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до положень ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 27 "Конвенції про права дитини", ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року та положення "Декларації прав дитини" регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. За умов частини першої та третьої ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку в силу ст. 181 Сімейного Кодексу України. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника та одержувача аліментів та інші обставини, що мають істотне значення, і вважає за необхідне, позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.12.2016 року в силу ст. 191 Сімейного Кодексу України. Суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved