Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просила визнати недійсним кредитний договір № 8/2006/840-К/459-Н, укладений 22.09.2006 року між ПАТ КБ " Надра " та нею ( [PERSON] ). На думку позивачки вищезазначений кредитний договір повинен бути визнаний недійсним на підставі ст.ст.203, 215 ЦК України, так як він суперечить ст.ст.11, 15, 19 Закону України " Про захист прав споживачів ". Представник відповідача в судове засідання не з'явився; про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку; надіслав на адресу суду письмові заперечення на позов та просив суд, в задоволенні позову відмовити; по справі зібрано достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Суд, заслухав пояснення представника позивачки, дослідив надані докази, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідально до звичаїв ділового обороту або інших умов, що звичайно ставляться. Провіряючи обставини по справі судом встановлено, що 22.09.2006 року між ВАТ КБ " Надра " та [PERSON] було укладено кредитний договір № 8/2006/840-К/459-Н, згідно якого їй було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 26 600, 00 доларів США, в порядку і на умовах визначених цим договором, для проведення розрахунків по договору купівлі - продажу ( придбання житлового будинку [ADDRESS] ), вона ж у свою чергу зобов'язалася своєчасно повернути отриманий кредит ( кінцевий термін повернення кредиту 21.09.2026 року ), сплатити відсотки за користування кредитом на підставі відсоткової ставки у розмірі 10 % річних і виконати свої зобов'язання згідно з даним договором в повному обсязі у встановлений договором термін, а в разі порушення зобов'язання, крім сплати всіх нарахованих відсотків, комісій, можливих штрафних санкцій у строк визначений договором, сплачує пеню ( а.с.9-10 ). ПАТ КБ " Надра " у повному обсязі були виконані зобов'язання за кредитним договором. Відповідно до ч.2 ст.192 ЦК України, іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом ( ч. 3 ст.533 ЦК України ). Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті ( ч. 2 ст. 524 ЦК України ). Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. За кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти ( ч.1 ст.1054 ЦК України ). Кредитний договір підписаний сторонами, містить детальний опис його предмету ( умови, права та обов'язки сторін, відповідальність сторін, строк дії договору, врегулювання спорів та інше ). В момент підписання кредитного договору [PERSON] отримала його примірник. Підписання даного кредитного договору є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом договору. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд ( ч.3 ст.6 ЦК України ). Згідно ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як вбачається із вищезазначеного кредитного договору, між позивачкою та відповідачем було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, в тому числі щодо його предмету - надання кредиту саме в еквіваленті - долари США, про що свідчать підписи обох сторін у договорі. Крім того, не заслуговують на увагу пояснення представника позивачки в тім, що відповідач не повідомив позивачку перед укладенням кредитного договору про суттєві кредитні умови ( як в усній так і у письмові формі ), як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону; відповідно до п.3.3.1. кредитного договору № 8/2006/840-К/459-Н від 22.09.2006 року ( укладеного між позивачем та відповідачем ) вбачається, позичальник повертає кредит та сплачує банку передбачені п.п.1.3.1., 1.3.2. цього договору платежі шляхом здійснення перерахування на рахунок [NUMBER], мінімально необхідного платежу у валюті кредиту; п.3.3.2 щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 334, 83 доларів США. Даним договором чітко визначені зобов'язання сторін, як то отримана сума кредиту ( п.1.1. ), а також відсоткова ставка за користування кредитними коштами ( 10 % відсотків річних ). Підписавши вищезазначений кредитний договір позивачка у повному обсязі погодилася з його умовами, в тому числі і істотними. Під час розгляду справи судом достовірно встановлено, що перед укладенням спірного кредитного договору позивачка була ознайомлена з умовами кредитування, про що свідчать її підписи на даних умовах, їй були роз'яснені можливі валютні ризики. Таким чином, при укладенні вищезазначеного кредитного договору в іноземній валюті ( долар США ) та беручи на себе певні обов'язки щодо погашення цього кредиту саме в доларах США, сторони за договором ( перш за все [PERSON] ) повинні були усвідомлювати, що курс національної валюти України - гривні до долара США не є незмінним, та те, що зміна цього курсу можливо настане, а тому сторони повинні були передбачити та врахувати підвищення валютного ризику за цими договорами. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони ( ч.1 ст.60 ЦПК України ). Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами ) вимог, які встановлені ч.1 ст.203 ЦК України. Частиною 1 ст.203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Отже, позивачкою не доведено та не надано доказів, не було їх встановлено і під час розгляду справи в суді, які б стали підставою для визнання правочину ( кредитного договору ) недійсним. Зміст вищезазначеного кредитного договору не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, а тому в силу ч.1 ст.215 ЦК України, не підлягає визнанню недійсним. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є безпідставними, і такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed