Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди. Позивачі свої уточнені вимоги мотивували тим, що вони є співвласниками квартири [ADDRESS]. Відповідачка є власником квартири № 27 в цьому ж будинку, яка розташована поверхом вище над квартирою позивачів. 31 травня 2014 року внаслідок пошкодження крану на трубопроводі гарячого водопостачання відповідача сталося залиття гарячою водою належної їм квартири [ADDRESS]. Було пошкоджено їх квартиру та майно, про що комісією було складено акт про залиття від 02 червня 2014 року. Внаслідок залиття пошкоджені частини приміщень квартири, вартість ремонту яких, згідно складеного спеціалістом звіту про оцінку майна (сума завданих збитків), складає 31180 гривень. Пошкодженням квартири їм заподіяна моральна шкода, яка полягає у позбавленні можливості нормально користуватись житлом, суттєво змінилось їх життя, виникла необхідність усунення наслідків залиття, тривало не вирішується спір з відповідачем, вони змушені нести витрати на відновлення первісного стану квартири та вживати додаткових заходів для організації свого життя. Просили стягнути на їх користь завдану майнову шкоду в сумі 31180 гривень (пропорційно до часток та вже сплачених коштів страховою компанією), стягнути сплачений при зверненні до суду судовий збір, витрати на проведення оцінки вартості ремонтно-відновлюваних робіт та визначення розміру шкоди, в сумі 800 гривень та 1850 гривень витрат на правову допомогу, а також по 10000 гривень на відшкодування моральної шкоди на користь кожного з позивачів (а.с. 6-9, 148-149, 206, 217). Відповідачка [PERSON] та її представник позов визнали частково, пояснили, що залиття квартири позивачів відбулося з її квартири в результаті розриву труби, яка проходила в її квартирі, була викликана аварійна служба, яка перекрила воду в будинку, вважає, що сума завданих збитків є завищеною, а також недоведений обсяг та розмір завданої шкоди. Представник третьої особи - КП "Міськводоканал" Сумської міської ради в судовому засіданні зазначив, що 29 липня 2014 року між КП "Міськводоканал"СМР та [PERSON] був укладений договір про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення (т.1 а.с. 140-141). Відсутні підстави вважати, що залиття сталось з вини підприємства. Представник третьої особи КП "Сумижитло" Сумської міської ради, повідомив, що комісією в складі працівників цієї установи [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 02 та 20 червня 2014 року складено акти про залиття квартири [ADDRESS] на підставі яких комісія зафіксувала та підтвердила той факт, що залиття сталося з вини вищерозташованої квартири № 27. Представник третьої особи ТОВ "Сумитеплоенерго" при винесенні рішенні покладається на розсуд суду. Представник третьої особи ПАТ "Страхова компанія "Інгосстрах" пояснив, що 04 травня 2013 року між ПАТ та [PERSON] укладено договір страхування майна - квартири [ADDRESS]. За вказаним договором, випадок із залиття квартири визнано страховим та страхувальнику було виплачено вартість відновлюваного ремонту в розмірі 2479 гривень 35 копійок. Крім того представник страхової компанії підтвердив ту обставину, що розмір завданої шкоди та відповідно страхового відшкодування визначався оцінювачем виключно за актом від 02 червня 2014 року без огляду на місці пошкодженого приміщення. Суд, заслухавши сторони, дослідивши докази, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що залита чотирикімнатна квартира № 23 на другому поверсі п'яти поверхового будинку [ADDRESS] належить позивачам на праві власності. Так, [PERSON] (ім'я до його зміни - [PERSON], а прізвище до шлюбу - [PERSON] (т. 2 а.с. 44)) належить на праві власності ? частини квартири [ADDRESS], на підставі угоди про розподіл ? частки квартири від 29 червня 1997 року, посвідченої приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON] реєстр. № 1404 (т.1 а.с. 12- 13), ?? частка квартири на підставі договору дарування від 29 червня 1997 року, посвідченої приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON] реєстр. № 1409 (т. 1 а.с. 10-11), ? частка на підставі договору купівлі-продажу квартири від 13 жовтня 1999 року, посвідченої приватним нотаріусом Першої Сумської нотаріальної контори [PERSON] реєстр. №11-530 (т. 1 а.с. 14-15). [PERSON] належить на праві власності ? частина квартири [ADDRESS], на підставі угоди про розподіл ? частки квартири від 29 червня 1997 року, посвідченої приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON] реєстр. №1404 (т. 1 а.с. 12- 13). Власником квартири [ADDRESS] є відповідачка [PERSON] (т. 1 а.с. 62). 31 травня 2014 року внаслідок пошкодження трубопроводу гарячого водопостачання відповідачки сталося залиття гарячою водою належної позивачам квартири, чого не заперечували та не спростували сторони. Обставини стосовно залиття 31 травня 2014 року квартири позивачів з квартири відповідача підтверджуються актами про залиття, складеними 02 та 20 червня 2014 року комісією в складі працівників КП "Сумижитло" СМР [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16), згідно яких залиття сталось з вищерозташованої квартири № 27 при виконанні ремонтних робіт та внаслідок необережності було пошкоджено (зірвано) кран на трубопроводі гарячого водопостачання, та надано висновок і рекомендації комісії: надати мешканцям квартири № 27 припис про відповідальне відношення до інженерних мереж та своєчасне усунення аварійних ситуацій. 20 червня 2014 року було складено другий аналогічний акт та зазначено про вручення припису № 223615.01-08 від 03 червня 2014 року мешканцям квартири №27, щодо відновлення інженерних мереж останніми ( т.1 а.с. 17). Наведеними актами, які не спростовані відповідачкою, підтверджується наявність та перелік пошкоджень приміщень квартири позивачів, а саме, що внаслідок залиття пошкоджені частини стелі та стіни на кухні зі сторони ванної кімнати, мокрі плями на стелі та стіні зі сторони кухні, декоративна штукатурка в коридорі та кухні стали розбухлими, в житловій кімнаті по стелі пішли волосяні тріщини, водою в квартирі була пошкоджена електрика, розбухли міжкімнатні двері, на підлозі відбулося здуття ламінату. Згідно висновку про вартість ремонту пошкодженого майна, виконаного на підставі договору про проведення незалежної оцінки № 62-14 від 16 червня 2014 р., укладеного між [PERSON] та ТОВ "Оціночна фірма Юніт", не спростованого відповідачем, сума завданих позивачам збитків складає 31180 гривень. Оцінювачем складено кошторисний розрахунок вартості ремонтних робіт на вказану суму, які необхідно провести в квартирі позивачів по усуненню наслідків залиття (т. 2 а.с. 4-62). Наявність пошкоджень квартири позивачів, застережених в актах, складених працівниками КП "Сумижитло", підтверджена і наведеним висновком оцінювача, до якого додані фотознімки пошкоджених приміщень квартири і яким проведена оцінка завданих позивачам збитків. За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі винною особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Ст. 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, як її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Отже, згідно зі статтями 1166, 1167 ЦК України умовами для покладення на особу обов`язку відшкодувати шкоду є: протиправна поведінка (дія або бездіяльність) особи; шкода як наслідок такої протиправної поведінки; причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою; вина особи, яка заподіяла шкоду. Згідно ч. 4 ст. 319 ЦК України, власність зобов'язує. За загальним правилом, відповідно до ст. 151 ЖК України та ст. 322 ЦК України тягар утримання майна, тобто обов'язок здійснювати за свій рахунок ремонт квартири, лежить на власнику квартири. Згідно ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Отже, власник житла зобов'язаний забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень квартири, внутрішньоквартирних комунікацій, при наявності несправностей вживати заходів до їх усунення, тобто несе обов'язок і по утриманню внутрішньоквартирних систем тепло- та водопостачання. Обов'язок власника квартири як споживача житлово-комунальних послуг утримувати внутрішньо квартирне обладнання, слідкувати за його технічним станом, своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини, за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини передбачений і ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", утримання приватизованих квартир (будинків) здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них. Аналіз вказаних норм свідчить про те, що у разі, якщо санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання вийшли з ладу з вини власника квартири, на нього покладається обов'язок щодо їх ремонту та заміни, а також відповідальність на підставі норм ст. ст. 1166, 1167 ЦК України за обставин, якщо внаслідок такої бездіяльності завдано шкоди іншій особі. Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідач, всупереч передбаченому для нього обов'язку в силу ст. ст. 10, 60 ЦПК України, довести наявність підстав для звільнення його від відповідальності, не надав доказів наявності таких підстав. Посилання відповідача на відсутність його вини в заподіянні шкоди позивачам є безпідставними. Та обставина щодо ймовірного опломбування стояків води в квартирі відповідача, як і невідповідність причин залиття зазначених в актах реальним обставинам пошкодження труби, не звільняє його від обов'язку відшкодувати шкоду позивачам, які не є учасниками правовідносин, пов'язаних як з взаємовідносинами відповідача з КП "Міськводоканал", так і з проведенням можливих робіт по ремонту технічних мереж в квартирі. Таких висновків суд дійшов тому, що сама відповідачка підтвердила і не спростувала ту обставину, що залиття сталось внаслідок прориву труби саме в її квартирі, а оскільки вона в силу зазначених вище норм несе відповідальність за належне утримання обладнання з водопостачання в її квартирі, тому саме відповідачка і повинна відшкодовувати шкоду, пов'язану з таким залиттям. Доводи відповідача про те, що залиття квартири позивачів сталося внаслідок неналежного утримання колишнім власником житла труб, тобто, залиття сталося не з її вини, є необґрунтованими, оскільки по-перше з приводу цього суду не подано жодного доказу, а по-друге, можлива наявність таких обставин свідчить про виникнення правовідносин між відповідачем та продавцем житла, а не правовідносин між позивачем і відповідачем з приводу відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири. Не ґрунтуються на вимогах закону і заперечення відповідача проти позову з посиланням на те, що позивачі не надали доказів про проведення відповідних робіт для відновлення пошкодженої квартири, оскільки наявність заподіяної їм шкоди, яка полягає у витратах, що вони повинні будуть понести на ремонт житла, підтверджена наданими ними доказами в справі, сумнівів не викликає і належними доказами відповідачем не спростована. Суд роз'яснював стороні відповідачів право призначення відповідного експертного дослідження та наслідки невчинення таких дій, проте відповідного клопотання суду заявлено не було. Необґрунтованими є і посилання відповідача як на підставу для відмови в задоволенні позову ту обставину, що страховою компанією було частково відшкодовано завдані збитки позивачу і саме розмір визначений страховою компанією відповідач вважає належним для стягнення. З такими доводами суд не може погодитись з огляду на наступне. 04 травня 2013 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Інгосстрах" та [PERSON] укладено договір страхування майна, а саме квартири [ADDRESS] (т. 2 а.с. 78). За вказаним договором, випадок із залиття квартири визнано страховим та страхувальнику було виплачено вартість відновлюваного ремонту в розмірі 2479 гривень 35 копійок (т. 2 а.с. 94). Але обґрунтованість визначення розміру збитків для страхового відшкодування за договором страхування нерухомого майна [PERSON], проведеного Страховою компанією "Інгосстрах" в розмірі 2479 гривень 35 копійок, викликає у суду сумнів, оскільки така оцінка не відображає реальної вартості збитків, спричинених залиттям квартири, виходячи з того, що при проведенні оцінки суб'єкт оціночної діяльності користувався тільки актом про залиття без виїзду для огляду об'єкту, який було пошкоджено. Водночас надана суду позивачем оцінка, проведена спеціалістом [PERSON], на думку суду є об'єктивною та реальною, оскільки містить мотиви визначення розміру збитків, фотознімки пошкоджень, відповідні розрахунки. Крім того, ця оцінка була проведена як за наданими документами так і шляхом виходу на місце події з особистим дослідженням оцінювачем завданих залиттям збитків. Ці обставини підтвердив в своїх поясненнях суду допитаний в якості свідка [PERSON], який також зазначив, що пошкодження пов'язані з залиттям можуть бути прихованими, виявити які можливо в тому числі шляхом втручання у вже проведені ремонті роботи або шляхом демонтажу певних елементів квартири, тощо, а крім того, певні пошкодження можуть бути виявлені лише через деякий час після самої події залиття, що зумовлено характером впливу води на предмети та речі (ця обставина є загальновідомою). Крім того, такі твердження підтвердила в своїх показах свідок [PERSON], яка залучалась для складання актів про залиття. Безпідставними є і посилання відповідача на ті обставини, що наявність страхового договору також слугує підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки наявність страхових правовідносин (по добровільному договору страхування) в силу наведених вище норм не звільняє винну особу відшкодувати заподіяну шкоду, а звернення позивача до страхової компанії є правом, а не обов'язком сторони. Отже, залиття та пошкодження житла позивачів сталося з квартири відповідача, яка розташована вище, з вини останнього, між завданою шкодою та неправомірними діями відповідача є причинний зв'язок, оскільки внаслідок його недбалого ставлення до технічних мереж своєї квартири, яке проявилось у неналежному контролюванні технічного стану обладнання, стався порив труби. Відтак, суд вважає, що позивачі, відповідно до вказаних положень процесуального закону, довели факт заподіяння їм з вини відповідача майнової шкоди, яка полягає у вимушених витратах, які вони повинні понести на проведення ремонту в квартирі на суму 31180 гривень та 800 гривень, пов'язаних з проведенням робіт по оцінці пошкоджень (які документально підтверджені). Покази інших свідків, викликаних за клопотанням відповідачки, як і її не підтверджені доказами пояснення, жодним чином не спростовують зазначених висновків суду, як і не доводять заперечень проти позову, оскільки не містять в собі доказової інформації щодо предмету доказування в частині розміру спричинених збитків та причин їх виникнення. Вирішуючи спір в частині відшкодування майнової шкоди, суд виходить з розміру часток позивачів у праві власності на належну їм квартиру, а також фактично понесених витратах кожною зі сторін по проведенню оцінки пошкоджень, а також враховуючи вже відшкодовані кошти страховою компанією. Позивачі в своїх вимогах зазначили, що оплата проведеного спеціалістом дослідження по встановленню вартості необхідного ремонту проведена за рахунок коштів позивачки [PERSON], а по договору страхування кошти були виплачені на користь позивача [PERSON] Тому, враховуючи розмір їх часток у праві власності на квартиру ([PERSON] - 3/4 і [PERSON] - 1/4), суд вважає необхідним на відшкодування шкоди, заподіяної кожному з них залиттям квартири та вимушено понесеними витратами на визначення вартості ремонту, а також з урахуванням виплачених коштів страховою компанією на користь одного з позивачів, в межах заявлених позовних вимог, стягнути кошти з відповідача кошти у відповідних частках: на користь позивача [PERSON]: 23385 гривень (3/4 частини від загальної суми збитків в 31180 гривень) + 800 гривень (вартість робіт по оцінці пошкоджень), а всього - 24185 гривень; на користь позивача [PERSON]: 7795 гривень (1/4 частина від загальної суми збитків в 31180 гривень) - 2479,35 гривень (сума яка відшкодована страховою компанією), а всього - 5315,65 гривень. Відтак позов частині відшкодування майнової шкоди підлягає задоволенню. Суд також вважає доведеним позов в частині заподіяння моральної шкоди позивачам в зв'язку з пошкодженням їх майна. Враховуючи обсяг їх моральних страждань, те, що залиття квартири змінило в негативну сторону течію їх життя, призвело до вимушених витрат, дискомфорту в повсякденному житті, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково і на відшкодування заподіяної моральної шкоди стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] 200 гривень, а на користь позивача [PERSON] - 100 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, пропорційно до задоволених вимог на користь позивачів з відповідача підлягають стягненню понесені ними судові витрати: на користь позивачів [PERSON] та [PERSON] по 243,6 гривень на кожного (за вимоги майнового характеру); на користь позивача [PERSON] - 2,4 гривень та на користь [PERSON] - 4,9 гривень (за вимоги про відшкодування моральної шкоди). Вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу на користь [PERSON], суд виходить з того, що позивачем доведено та документально підтверджено розмір понесених витрат (т. 1 а.с. 148), участь адвоката в судових засіданнях, час витрачений на надання такої допомоги. Проте, виходячи з принципів виваженості, розумності та справедливості, а також враховуючи ту обставину, що кількість та час судових засідань пов'язані в тому числі з тим, що лише під час судового розгляду були з'ясовані певні обставини (зокрема, стосовно наявності страхових правовідносин, розміру вже сплачених коштів тощо), які не позбавлені були з'ясувати сторони до подання позову, тому достатньою сумою для стягнення таких витрат є кошти в 700 гривень. На підставі ст.ст. 22, 23, 319, 322, 1166, 1167, 1192 ЦК України, ст. 151 ЖК України,

Outcome: partial