Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

У грудні 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (далі - АТ КБ "Приватбанк") пред'явило в суді позов до [PERSON] про стягнення заборогованості. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 13.10.2007 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено договір № б/н відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 7000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач зобов»язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Позивач виконав свої зобов"язання за Кредитним договором належним чином, однак, відповідач систематично порушував договірні зобов'язання, внаслідок чого загальна заборгованість відповідача перед позивачем станом на 16.12.2018 року складає - 15112,19 гривень, у тому числі: 376,84 гривень - заборгованість за кредитом; 2216,37 гривень - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 11323,16 гривень - заборгованість за пенею та комісією; 500 гривень - штраф (фіксована частина), 695,82 гривень - штраф (процентна складова). Просить суд ухвалити рішення на підставі якого стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 15112,19 гривень та судові витрати по справі. Ухвалою від 23 січня 2019 року справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з одночасним викликом сторін в судове засідання. В судове засідання представник позивача не з»явився, вказавши у позовній заяві, що не заперечує проти заочного розгляду справи, просить здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного провадження та у його відсутності. (а.с.3, 35). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. (а.с.44) Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і дату судового розгляду, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач не з'явився на судовий розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив, хоча був завчасно повідомлений про час і дату розгляду справи в суді, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав, суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. В підтвердження заявлених у позовній заяві вимог, позивач надав суду кредитний договір № б/н від 13.10.2007 року. (а.с.8-24). Відповідно до кредитного договору, банк надає позичальнику кредит у розмірі 7000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом. (а.с.8-24). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] порушив умови Кредитного договору, внаслідок чого перед банком виникла прострочена заборгованість на загальну суму 15112,19 гривень, що складається з наступного: - 376,84 гривень - заборгованість за кредитом; - 2216,37 гривень - заборгованість за відсотками за користування кредитом; - 11323,16 гривень - заборгованість за пенею та комісією; - 500 гривень - штраф (фіксована частина), - 695,82 гривень - штраф (процентна складова). Наявність заборгованості стверджується розрахунком станом на 16.12.2018 року. (а.с.7). Відповідно до ст.629 ЦК України, укладений договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд враховує те, що до окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. У відповідності до ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). У відповідності до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що сума простроченої заборгованості відповідача перед позивачем становить 376,84 гривень, а сума нарахованої пені - 11323,16 гривень, тобто значно перевищує розмір завданих банку збитків, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені до розміру простроченої заборгованості. Окрім того, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Враховуючи вищевикладене, в задоволенні вимоги про стягнення 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 695,82 грн. - штраф (процентна складова) слід відмовити, оскільки стягується 376,84 гривень - заборгованість за пенею та комісією. Суд вважає, що рішення про часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] заборгованості на загальну суму 2970,05 гривень буде справедливим та відповідає чинному законодавству. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.629,1048,1049,1050,1054 ЦК України,

Outcome: partial