Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

Позивач - публічне акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний банк" звернулося з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Позивач мотивує свій позов тим, що 29 серпня 2008 року між закритим акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 6712106 про надання останній кредиту для придбання транспортного засобу в сумі 7362,00 доларів США зі сплатою відсотків в розмірі 13,49 % річних на строк до 29 серпня 2015 року за умови погашення позичальником заборгованості за кредитом та відсотками шляхом здійснення щомісячних рівних платежів. З метою забезпечення виконання [PERSON] умов вищевказаного кредитного договору 29 серпня 2008 року між ЗАТ "Перший Український Міжнародний банк" та [PERSON] було укладено договір поруки № 6712107, відповідно до якого поручитель зобов'язувався перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором № 6712106 від 29 серпня 2008 року. Оскільки всупереч умовам вищевказаних договорів своїх зобов'язань відповідачі належним чином не виконали, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів у користь банку кредитну заборгованість в розмірі 1848,29 доларів США, що еквівалентно 28067,44 гривень, та понесені ним судові витрати. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 10 березня 2015 року було прийнято зустрічний позов [PERSON] до публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" про визнання кредитного договору нікчемним. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] мотивує цей позов тим, що 29 серпня 2008 року між нею та закритим акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний банк" було укладено кредитний договір № 6712106 про надання кредиту для придбання транспортного засобу в сумі 7362,00 доларів США зі сплатою відсотків в розмірі 13,49 % річних на строк до 29 серпня 2015 року. Позивач вважає, що вищевказаний договір укладено з порушенням вимог діючого законодавства України, а подальше його використання завдає їй значних матеріальних збитків. Стверджує, що надання кредитних коштів за кредитним договором відповідає ознакам споживчого кредиту, тому до цих правовідносин застосовуються норми Закону України "Про захист прав споживачів". Позивач в період з 29 серпня 2009 року по 23 червня 2014 року здійснювала усі належні платежі за договором, однак через суттєве підвищення курсу долара США до гривні виплачувати кредит стало неможливим без суттєвої шкоди для неї та членів її сім'ї. Кредитний договір не приніс позивачу очікуваних результатів, а лише збитки, пов'язані із коливанням валютних курсів, про які позичальника не було повідомлено до укладення кредитного договору. Також банк не повідомив [PERSON] про обов'язкову інформацію, зазначену в ч.2 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", особливо в частині того, що вона нестиме валютні ризики під час виконання зобов'язань. На думку позивача, навмисне ненадання банком позичальнику важливої інформації, передбаченої п.2 ч.2 ст.19 Закону України "Про захист прав споживачів", ввело позичальника в оману. Позивач вважає, що таким чином банк уклав із нею вищевказаний договір із застосуванням нечесної підприємницької практики, а тому просить визнати цей кредитний договір нікчемним. Відповідачі [PERSON], [PERSON] не з'явилися в судове засідання і від них не надійшло повідомлення про причини їх неявки. Про час, день і місце проведення даного судового засідання [PERSON], [PERSON] були повідомлені належним чином. Представник відповідача - позивача за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні, а зустрічний позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та пояснив суду, що [PERSON] підписала вищевказаний договір, не знаючи його умов, оскільки представник банку з цими умовами її не ознайомив. Крім цього, графік погашення кредиту, як додаток до договору, не містить інформації про сукупну вартість цього кредиту. Зважаючи на те, що з часу отримання кредиту по цей час курс долара США по відношенню до національної грошової одиниці України суттєво підвищився, відповідач, не будучи попередженою перед укладенням договору про валютні ризики, сплачує на виконання умов договору набагато більші суми коштів, ніж ті, на які вона розраховувала. Представник відповідача ствердив, що позивач безпідставно намагається стягнути з відповідачів пеню та штрафи, тому що термін позовної давності пред'явлення до суду цих вимог минув. Оскільки вищевказаний договір було укладено із застосуванням банком нечесної підприємницької практики, то цей договір, на думку представника відповідача, є нікчемним, і так як позивач нікчемність цього договору не визнає, представник відповідача просив пред'явлений його довірителем зустрічний позов задовольнити. Представник позивача - відповідача за зустрічним позовом - публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний банк" Процюк А.С. у судовому засіданні первісний позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив його задовольнити, а пред'явлений [PERSON] до банку зустрічний позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні. Крім того, суду пояснив, що [PERSON] отримала кредит у 2008 році і до червня 2013 року належним чином виконувала його умови згідно наданого їй графіку погашення платежів. Представник позивача ствердив, що перед укладенням договору відповідачу [PERSON] було запропоновано кілька варіантів кредитування, в тому числі і в національній валюті України, однак остання надала перевагу отриманню кредиту в доларах США, оскільки в той час умови цього договору були для позичальника більш вигідними. Відповідач мала можливість ознайомитися з умовами цього договору перед його підписанням, прочитавши текст, набраний на бланку договору. Представник позивача пояснив, що пунктом 1.1.1 кредитного договору визначено, що всі валютні ризики несе позичальник, додатком до договору є графік повернення кредиту, у якому зазначено необхідний до щомісячної сплати розмір тіла кредиту та відсотків за його користування. У зв'язку з наведеним представник позивача вважає посилання відповідача на нікчемність кредитного договору безпідставним. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що первісний позов слід задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову відмовити з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні і що стверджується матеріалами справи, 29 серпня 2008 року між закритим акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 6712106 (а.с.13-22), згідно з п.п.1.1, 1.2, 1.3, 1.4 якого позичальнику [PERSON] надавався кредит для придбання транспортного засобу в сумі 7362,00 доларів США на строк до 29 серпня 2015 року з виплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,49 % річних за умови погашення позичальником заборгованості за кредитом та відсотками шляхом здійснення кожного місяця рівних щомісячних платежів згідно графіку (а.с.23-27). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року дія Закону України "Про захист прав споживачів" поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Отже, з умов кредитного договору вбачається, що кредитні кошти були надані позивачу в споживчих цілях для придбання транспортного засобу. Таким чином, оспорюваний кредитний договір являється договором споживчого кредиту. Пунктами 4, 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" визначено, що судам відповідно до статті 215 ЦК (435-15) необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Як на підставу визнання кредитного договору нікчемним позивач за зустрічним позовом покликалася на несправедливість умов договору щодо надання кредиту в іноземній валюті та знецінення національної валюти - гривні, що суперечить Закону України "Про захист прав споживачів". Так, відповідно до ч.6 ст.19 вищевказаного Закону правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Відповідно до п.2 ч.1 цього ж Закону нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Однак, на думку суду, покликання позивача, як на підстави нікчемності кредитного договору невиконання приписів Закону України "Про захист прав споживачів" щодо попереднього інформування про умови кредитування та валютні ризики є безпідставними. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Сторонами у справі було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору та укладено кредитний договір, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредит в сумі 7362,00 доларів США. Крім того, [PERSON] протягом тривалого часу належним чином виконувала умови кредитного договору та сплачувала необхідні платежі згідно графіку, який є додатком до договору та у якому встановлено щомісячний розмір цих платежів, про що сама стверджує у поданій нею зустрічній позовній заяві. Згідно з п.3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, передбачено, що в разі надання кредиту в іноземній валюті банки зобов'язані під час укладення кредитного договору попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за цим договором несе споживач. Пунктом 1.1.1 кредитного договору від 29 серпня 2008 року № 6712106 передбачено, що позичальник несе усі валютні ризики під час виконання зобов'язань за цим Договором. При підписанні договору [PERSON] погодилася з його умовами та не заперечувала проти надання кредиту в іноземній валюті з визначеною процентною ставкою. Крім того, ніщо їй не перешкоджало отримати кредит у національній валюті. Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Отже, з огляду на вищенаведене, суд вважає, що у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" про визнання кредитного договору нікчемним слід відмовити. Згідно з ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч.3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Пунктом 1.3 кредитного договору від 29 серпня 2008 року № 6712106 передбачено сплату позичальником відсотків в розмірі 13,49 % на рік. Пунктом 5.2 кредитного договору від 29 серпня 2008 року № 6712106 передбачено сплату позичальником пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, у відповідний період, від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Пунктом 5.4 кредитного договору від 29 серпня 2008 року № 6712106 передбачено сплату позичальником штрафу в розмірі 10,0 % від мінімальної страхової суми за кожний випадок порушення обов'язків щодо поновлення дії страхування, передбачених п.4.3.1 цього Договору. Пунктом 5.5 кредитного договору від 29 серпня 2008 року № 6712106 передбачено сплату позичальником штрафу в розмірі 1,0 % від суми одержаного кредиту за кожний випадок порушення обов'язків, передбачених п.п.4.3.2-4.3.6 цього Договору. Як вбачається із статуту публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний банк" (а.с.53-56), ПАТ "Перший Український Міжнародний банк" є правонаступником закритого акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний банк". Крім того, 29 серпня 2008 року на виконання умов кредитного договору № 6712106 між ЗАТ "Перший Український Міжнародний банк" та [PERSON] було укладено договір поруки № 6712107 (а.с.28-34), згідно з п.п.1.1, 1.2 якого Поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором № 6712106. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 6712106 від 29 серпня 2008 року позичальника [PERSON] станом на 03 грудня 2014 року (а.с.8-11), заборгованість відповідача перед публічним акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний банк" нарахована правильно і становить: 1307,24 доларів США заборгованості по кредиту, 21,16 доларів США заборгованості по процентах, 166,34 доларів США заборгованості по пені, 73,62 доларів США штрафу за невиконання п.п.4.3.2-4.3.6 цього Договору, 279,93 доларів США штрафу за невиконання п.4.3.1 цього Договору, а тому суд вважає, що вона в сумі 1848,29 доларів США (1307,24 + 21,16 + 166,34 + 73,62 + 279,93 = 1848,29) підлягає стягненню з обох відповідачів у користь позивача солідарно, тому що для цього є законні підстави. Офіційний курс валют, встановлений Національним Банком України станом на 03 грудня 2014 року складає 1518,5623 грн. за 100,00 доларів США, відтак сума заборгованості за кредитним договором, нарахованими процентами, пенею та штрафами становить 28067,44 грн. (1848,29 х 15,185623 = 28067,44). Крім цього, підстав для застосування строку позовної давності при стягненні заборгованості відповідачів по пені та штрафах суд не знаходить, оскільки, на думку суду, ці позовні вимоги пред'явлені позивачем в межах строків, визначених ч. 2 ст. 258 ЦК України для застосування спеціальної позовної давності. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України суд стягує в рівних частинах з відповідачів в користь позивача сплачені останнім при зверненні до суду 282,16 грн. судових витрат. На підставі наведеного,

Outcome: approved