Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

27 січня 2016 року [PERSON] звернулася до Пологівського районного суду Запорізької області з позовом до приватного акціонерного товариства "Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат" (далі за текстом - ПрАТ "Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат") про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування обставин, викладених у позові, позивач зазначила, що рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 10 червня 2015 року у справі № 324/355/15-ц, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 10 вересня 2015 року, її було поновлено на посаді економіста з фінансової роботи ПрАТ "Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат", стягнуто на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Зазначене рішення Пологівського районного суду Запорізької області мало застереження, що судове рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Оскільки ПрАТ "Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат" виконав рішення суду лише 19 жовтня 2015 року, позивач просить постановити судове рішення, яким стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11 червня 2015 року по 18 жовтня 2015 року включно у сумі 9720 грн. за вирахуванням податку з доходів фізичних осіб та інших обов'язкових платежів. У судове засідання повідомлена належним чином позивач не явилася, уповноважених представників не направила. У письмовій заяві до суду [PERSON] просить суд через похилий вік, незадовільний стан здоров'я та проведення АТО розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю і просить суд їх задовольнити (а.с.30-31). У судовому засіданні представник відповідача за довіреністями на а.с.21,46 Лукянчиков І.В. позовні вимоги [PERSON] до ПрАТ "Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат" не визнав і просив відмовити в їх задоволенні, обґрунтувавши позицію відповідача тим, що на даний час рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 10 червня 2015 року у справі №324/355/15-ц виконане у повному обсязі. Позивачем безпідставно не доведений розмір ціни позову, оскільки вказаним вище судовим рішення не встановлено розмір середнього заробітку позивачки у розрахунку за один робочий день, у даній справі змінився період прострочення і тому змінився її середній заробіток. З зазначених підстав представник відповідача просив відмовити позивачу в задоволенні її позовних вимог і в своїх письмових запереченнях до суду (а.с.34). Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем, вислухав у судовому засіданні представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, надавши оцінку добутим доказам в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працювала на посаді економіста з фінансової роботи фінансового відділу управління ПрАТ «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат». Наказом від 04 листопада 2014 року №1080 голови правління ПрАТ «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» у зв'язку з удосконаленням організаційної структури та зниженням зайнятості за основним місцем роботи було наказано провести з 23 січня 2015 року скорочення штату і чисельності працівників в кількості 5 чоловік: головна бухгалтерія, сектор структурний підрозділ - 3 чоловіки, фінансовий відділ - 2 чоловіки. Наказом №30 від 23 січня 2015 року про припинення трудового договору (контракту) [PERSON] було звільнено з посади економіста з фінансової роботи фінансового відділу управління ПрАТ «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників. Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 10 червня 2015 року у справі №324/355/15-ц позов [PERSON] до ПрАТ «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» було задоволено частково. Визнано незаконним наказ №30 від 23 січня 2015 року про припинення трудового договору (контракту) з [PERSON] економістом з фінансової роботи ПрАТ «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників. Поновлено позивача на посаді економіста з фінансової роботи ПрАТ «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат». Стягнуто з ПрАТ «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 14904 грн. Виплату зазначеної суми зобов'язано провести за вирахуванням податку з доходів фізичних осіб та інших обов'язкових платежів. Стягнуто з ПрАТ «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» на користь позивачки в якості відшкодування моральної шкоди кошти в сумі 2000 грн. В задоволенні позову [PERSON] до ПрАТ «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» в іншій частині відмовлено. Розподілені судові витрати. Рішення в частині поновлення [PERSON] на посаді економіста з фінансової роботи ПрАТ «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» та стягнення середнього заробітку в межах платежу за один місяць допущено до негайного виконання (а.с.7-9). Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 10 вересня 2015 року рішення Пологівського районного суду Запорізької області у справі №324/355/15-ц залишене без змін (а.с.10-12). На виконання вказаних вище судових рішень в.о.Голови правління ПрАТ «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» 19 жовтня 2015 року видав наказ №708к про поновлення [PERSON] на роботі з 10 червня 2015 року та допуск до виконання трудових обов'язків з 19 жовтня 2015 року (а.с.14,54). Як вбачається з ч.7 ст.235 Кодексу законів про працю України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Відповідно до п.34 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу. Верховний Суд України у постанові від 01 липня 2015 року у справі №6-435цс15, яка відповідно до вимог ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для суду, зазначив, що негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов'язковості і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні. Всупереч вимогам наведених нормативних актів відповідач без поважних причин та достатніх правових підстав не виконав у встановлені законодавством строки судове рішення про поновлення на роботі незаконно звільненої [PERSON], що призвело до порушення її права на працю, гарантованого ст.43 Конституції України. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що на час розгляду даної справи рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 10 червня 2015 року у справі №324/355/15-ц виконане у повному обсязі, оскільки виконання судового рішення у повному обсязі передбачає, у тому числі, й своєчасне його виконання, що відповідачем зроблено не було. Даний висновок підтверджується не лише доданою позивачем до позову копією виписки з наказу ПрАТ «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» від 19 жовтня 2015 року №708к, а й наданими відповідачем на виконання ухвали суду копіями наказу ПрАТ «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» від 19 жовтня 2015 року №708к, табелем обліку використання робочого часу за жовтень 2015 року, штатним розкладом фінансового відділу станом на 19 жовтня 2015 року (а.с.54,58-60,64). Наведені документи підтверджують у повному обсязі факт допуску позивачки до виконання трудових обов'язків з 19 жовтня 2015 року, а не негайно з часу оголошення рішення суду у судовому засіданні. Саме ж по собі зазначення у наказі від 19 жовтня 2015 року про поновлення позивачки на роботі з дати винесення судового рішення, тобто з 10 червня 2015 року, не може свідчити про повне і своєчасне виконання судового рішення у справі №324/355/15-ц, оскільки у період з 10 червня 2015 року по 18 жовтня 2015 року позивач не була фактично допущена до роботи і не мала можливості виконувати свої трудові обов'язки. Відповідно до ст.236 Кодексу законів про працю України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Оскільки рішення Пологівського районного суду Запорізької області у справі №324/355/15-ц було проголошене 10 червня 2015 року, а фактично виконане лише 19 жовтня 2015 року, то вимоги позивача про стягнення з ПрАТ «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 11 червня 2015 року по 18 жовтня 2015 року включно є законними та обґрунтованими. При визначенні періоду, за який мають бути проведені виплати позивачці, судом враховано, що відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У рішенні Пологівського районного суду Запорізької області від 10 червня 2015 року у справі №324/355/15-ц було проведено розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу [PERSON] за період з 24 січня 2015 року по 10 червня 2015 року включно. Тому суд погоджується з позицією позивача про те, що період затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі, за який їй має бути нараховано та виплачено середній заробіток, складає з 11 червня 2015 року по 18 жовтня 2015 року. Суд не бере до уваги той факт, що у п.5 наказу ПрАТ «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» від 19 жовтня 2015 року №708к надається розпорядження головному бухгалтеру [PERSON] забезпечити нарахування і виплату [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 24 січня 2015 року по 09 червня 2015 року включно у сумі 14904 грн., оскільки зазначена у ньому кінцева дата періоду, за який має бути виплачено середній заробіток, не узгоджується з кінцевою датою цього періоду, зазначеною у судовому рішенні. Суд також не бере до уваги посилання представника відповідача на недоведеність розміру суми позову, оскільки розмір середньоденного заробітку позивача було встановлено у рішенні Пологівського районного суду Запорізької області від 10 червня 2015 року у справі №324/355/15-ц на підставі довідки ПрАТ «Докучаєвський флюсо-доломітний комбінат» від 23 січня 2015 року, і він становить 108 грн., а тому відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України даний факт не підлягає доказуванню під час розгляду даної справи. Проте, суд не погоджується із розрахунком ціни позову, який наведений позивачем, і зазначає, що час вимушеного прогулу [PERSON] з дати ухвалення судового рішення у справі №324/355/15-ц, тобто з 11 червня 2015 року, і до дня поновлення її на роботі, тобто по 18 жовтня 2015 року, склав 89 робочих днів. Під час здійснення даного розрахунку суд керувався положеннями ст.73 Кодексу законів про працю України, де встановлено, зокрема, такі святкові дні: 28 червня - День Конституції України, 24 серпня - День незалежності України, 14 жовтня - День захисника України. При цьому судом також було враховано, що відповідно до ч.3 ст.67 Кодексу законів про працю України у випадку, коли святковий або неробочий день (стаття 73) збігається з вихідним днем, вихідний день переноситься на наступний після святкового або неробочого. Оскільки святковий день 28 червня - День Конституції України у 2015 році збігався з вихідним днем - неділею, то наступний за ним робочий день - понеділок 29 червня 2015 року був вихідним днем. Також судом враховано, що відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці", пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують дню звільнення працівника з роботи. При цьому згідно з п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. У зв'язку з наведеним розрахунок середнього заробітку позивача судом проведено таким чином: 89 робочих днів х 108,00 грн. (розмір середньоденного заробітку позивачки) = 9612,00 (дев'ять тисяч шістсот дванадцять) грн. Суд не бере до уваги у якості доказу зміни умов оплати праці позивачки у спірний період, надані представником відповідача копії наказу від 06 лютого 2015 року №63 щодо оголошення простою підприємства з 09 лютого 2015 року, додатку №1 до наказу від 06 лютого 2015 року №63 (а.с.55,57), оскільки дані документи були створені у період, коли позивач ще не була поновлена на роботі на підставі судового рішення, і стали для неї обов'язковими лише після фактичного допуску її до роботи, тобто з 19 жовтня 2015 року. Правила ж обчислення середнього заробітку чітко визначені у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100, норми якого не передбачають необхідності врахування при обчисленні середнього заробітку особи для проведення відповідних виплат заробітної плати працівника за період, коли він фактично не працював. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі суд керувався положеннями ч.3 ст.88 ЦПК України, відповідно до якої якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судом встановлено, що позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір у даній справі має бути стягнуто з відповідача у дохід держави пропорційно задоволеній частині позовних вимог, тобто у сумі 545,08 грн. (551,20 грн. х 9612,00 грн. : 9720,00 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial