Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання майна спільною сумісною власністю. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з січня 1995 року проживала з [PERSON] однією сім'єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу у квартирі позивача за адресою: [ADDRESS]. За час спільного проживання вони придбали приватизовану земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] та автомобіль ВАЗ 21112 державний номер [NUMBER], які зареєстрували на [PERSON] Оскільки вказане майно придбано за час спільного проживання, позивач вважає його спільною сумісною власністю. З 2008 року вони переїхали проживати до домоволодіння [ADDRESS], вели спільне господарство, мали спільний бюджет. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відповідачі, які доводяться померлому батьками, перешкоджають позивачу у користуванні майном, яке позивач та померлий [PERSON] придбали за час спільного проживання. Тому позивач просить встановити факт її проживання з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з січня 1995 року по 04 січня 2014 р., визнати земельну ділянку та автомобіль спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своїх доводів зазначили, що між позивачем та їх сином [PERSON] часто виникали сварки, тому вважають що позивач не була членом сім'ї померлого. Крім того, заробіток [PERSON] перевищував заробіток позивача, тому майно, придбане за час їх спільного проживання не є спільною сумісною власністю. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [INFO] помер [PERSON], який відповідачам доводився сином /а.с.17/. Як вбачається з копії паспорту позивача, вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] зареєстрований за цією ж адресою з 06 лютого 2003 року /а.с.6,7/. Згідно акту про спільне проживання від 03 березня 2014 року [PERSON] з січня 1995 року по травень 2008 року проживав разом зі [PERSON] в квартирі [ADDRESS] однією сім'єю як чоловік та жінка та вели спільне господарство /а.с.9/ Відповідно до акту про спільне проживання від 12 березня 2014 року [PERSON] з травня 2008 року проживав разом зі [PERSON] у будинку [ADDRESS] однією сім'єю як чоловік та жінка та вели спільне господарство /а.с.8/ Крім того, допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], пояснили, що [PERSON] та померлий [PERSON] з травня 1995 року по день смерті останнього проживали однією сім'єю як чоловік та дружина, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та побут. За спільні кошти вони купували майно, зокрема, автомобіль у кредит та земельну ділянку. Позивач займалася лікуванням та похованням [PERSON] Отже, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в період з січня 1995 року до смерті [PERSON], позивач з [PERSON] проживали спільно, були пов'язані спільним побутом і мали взаємні права і обов'язки. Кодекс про шлюб та сім'ю України, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, не містив терміну «проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу». Так, згідно статті 6 КпШС України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), правове регулювання шлюбних і сімейних відносин в Україні здійснюється тільки державою. Визнається тільки шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Згідно частини 1 статті 158 КпШС України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), одруження підлягає реєстрації в державних органах реєстрації актів громадянського стану. Отже, період з січня 1995 року по 01 січня 2004 року, як період проживання однією сім'єю чоловіка [PERSON] та жінки [PERSON] без шлюбу, не може ґрунтуватись на нормах закону - Сімейного кодексу України, оскільки на час виникнення спірних правовідносин був чинний Кодекс про шлюб та сім'ю України. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку хз встановлення. Виходячи з цих вимог закону, а також досліджених в судовому засіданні всіх обставин справи та наданих позивачем доказів, суд приходить до висновку, що взаємовідносини між позивачем та [PERSON] з січня 1995 року по 01 січня 2014 року свідчать їх про проживання однією сім'єю у цей період, оскільки було доведено факт спільного проживання та ведення господарства, спільного побуту. Згідно частини 2 статті 3 Сімейного кодексу України (який набув чинності з 01 січня 2004 року), сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що чоловік [PERSON] та жінка [PERSON] проживали однією сім'єю без шлюбу в період з 01 січня 2004 року по [INFO] - день смерті [PERSON], суд вважає можливим частково задовольнити заяву та встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Вимоги в частині встановлення факту спільного проживання як чоловіка та жінки до 04 січня 2014 р. є безпідставними, оскільки [PERSON] помер [INFO]. Позовні вимоги про визнання майна спільною сумісною власністю підлягають задоволенню з огляду на наступне. На підставі договору купівлі-продажу від 22.12.2007 р. [PERSON] придбав земельну ділянку площею 0,737 га., розташовану на території [ADDRESS], призначену для обслуговування житлового будинку і господарських будівель /а.с.10-12/. Також, за кредитні кошти, отримані в ПАТ КБ "Приватбанк" за договором від 17.08.2010 року [PERSON] придбано автомобіль ВАЗ 21112 державний номер [NUMBER] /а.с.13-21, 43/. З довідки КБ "Праватбанк" від 02.02.2012р. вбачається, що кредит на автомобіль був погашений /а.с. 12/. Відповідно до ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. У п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" судам роз'яснено, що при застосуванні ст.74 СК України, яка регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Оскільки земельну ділянку та автомобіль було придбано у період проживання як чоловіка [PERSON] та жінки [PERSON], які не перебували у шлюбі між собою та в будь-якому іншому шлюбі, суд приходить до висновку що вказане майно є спільною сумісною власністю.

Outcome: partial