Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка є двоюрідною сестрою померлої [INFO] [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] . Крім неї спадкоємцями після померлої є [PERSON] та [PERSON] . Померла ніколи не мала власних дітей, була активною жінкою, постійно перебувала у відрядженнях, тому позивачка не могла і подумати, що вона може так рано піти з життя. Разом з померлою проживав [PERSON] , який своєчасно подав заяву до нотаріуса про прийняття спадщини. Вона постійно проживає у м. Сквира, піклується про хворого онука [PERSON] , який є інвалідом. Вона також є особою, яка потребує допомоги, оскільки перебуває на постійному обліку у лікаря, рідко виїздить за межі м. Сквира, не мала можливості зустрічатися з сестрою. Про смерть сестри позивачка дізналась після отримання позовної заяви [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування. 08.07.2021 року позивачка звернулась до П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з пропуском строку. На підставі викладеного позивачка звертається до суду з даним позовом, в кому просить суд визначити їй додатковий строк тривалістю у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] . Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22.09.2021 року до участі у справі залучено третю особу - Київську міську раду. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22.09.2021 року задоволено клопотання представника позивачки про витребування доказів. 03.11.2021 року до суду надійшли письмові пояснення представника третьої особи, в яких представник просить відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. На початку судового розгляду позивачка підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. У подальшому позивачка у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. У судовому засіданні представник позивачки повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у письмових поясненнях. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу в його відсутність. Вислухавши пояснення позивачки, представника позивачки, відповідача, представника третьої особи, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. [PERSON] є двоюрідною сестрою померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження обох осіб та свідоцтвом про шлюб. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме: на квартиру [ADDRESS] . При житті [PERSON] заповіт не складала. Відповідно до матеріалів спадкової справи, відкритої П`ятнадцятою Київською державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON] , [PERSON] , при цьому [PERSON] від отримання спадщини відмовився. Як встановлено судом, позивачка [PERSON] звернулася до П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини 08 липня 2021 року. Постановою державного нотаріуса від 08.07.2021 року у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] було відмовлено у зв`язку з пропуском строку для подачі такої заяви після смерті [PERSON] . У своїх позовних вимогах [PERSON] просить суд визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини строком 2 місяці, мотивуючи це тим, що вона пропустила його з поважних причин, оскільки не знала про смерть сестри, дізнавшись про це лише наприкінці грудня 2019 року. Вирішуючи по суті позовні вимоги, суд виходить з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має особисто подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, як це передбачено ч. 1 ст. 1270 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 Цивільного Кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно із постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування", вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому поважними є причини, пов"язані з об"єтивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім"єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Пунктом 1 вказаного Листа передбачено, що при розгляді справ про спадкування слід звертати увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. У разі, якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові, а не відмови у відкритті провадження у справі, закриття провадження у справі або залишення позовної заяви без розгляду. Згідно із ч. 1 ст. 252, ч. 1 ст. 253, ч. 3, 5 ст. 254 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами; перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов"язано його початок; строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Таким чином, шестимісячний строк на подачу заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] почав свій перебіг 30 вересня 2017 року та закінчився 29 березня 2018 року. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі N 6-1320цс17 зроблено висновок, що "право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними". Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як встановлено при розгляді справи, позивачка [PERSON] зі спадкодавцем не проживала, а тому відповідно до положень ст. 1269 ЦК України, мала особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини в шестимісячний строк з моменту її відкриття. Як на підставу для поновлення строку для подачі заяви позивачем вказується факт того, що йому до грудня 2019 року не було відомо про смерть сестри, хоча вона постійно з нею спілкувалася, але у серпні 2017 року [PERSON] повідомила сестру, що планує їхати працювати до Франції, а тому позивачка вважала, що відсутність зв`язку з сестрою пов`язана з перебуванням останньої за кордоном. Крім того, позивачка вказує про те, що у березня 2018 року нею був втрачений мобільний телефон з усіма контактами, а через хворобу свого онука, за яким вона здійснює догляд, вона не мала можливості виїхати до м. Києва і відвідати сестру, щоб з`ясувати, де вона і чому не виходить на зв`язок. На підтвердження викладеного у позові [PERSON] надала суду письмові докази, а саме виписку з медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] та виписку з медичної карти стаціонарного хворого, відповідно до якої вона перебувала на стаціонарному лікуванні з 10.12.2019 року по 18.12.2019 року. Також позивачем надано суду свідоцтво про народження [PERSON] , 2014 року народження, та висновки ЛКК від 04.12.2018 року та від 04.11.2020 року про встановлення дитині інвалідності. Вказані вище факти заважали позивачці своєчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлої сестри. Оцінюючи наведені позивачі доводи, судом було встановлено наступне. Позивачка [PERSON] підтримувала (з її слів) з сестрою [PERSON] гарні стосунки, остання постійно приїздила до неї у гості, але з серпня 2017 року зв`язок з останньою перервався, а позивачка вважала, що сестра поїхала працювати до Франції, а тому зв`язку немає. При цьому при розгляді справи встановлено, що лише наприкінці грудня 2019 року [PERSON] приїхала додому до сестри, де двері їй ніхто не відчинив, у подальшому від [PERSON] вона дізналася про смерть сестри. Наведені факти свідчать про те, що протягом більше двох років позивачка не цікавилася долею сестри, об`єктивних причин для того, щоб вважати, що остання більше двох років не виходить на зв`язок начебто через перебування за кордоном, суд не вважає поважними причинами для поновлення строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки на даний час існує безліч можливостей для того, щоб зв`язатися з будь-якою особою, навіть якщо вона перебуває за кордоном. Той факт, що тривалий час позивачка не цікавилася долею сестри, не свідчить про поважність причин для поновлення їй строку. Крім того, надані суду медичні документи позивачки та її онука не дають суду підстав вважати поважними причини пропуску строку, а лише свідчать про тимчасові погіршення стану здоров`я у позивача. Також суд зазначає, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона здійснює постійний догляд за своїм онуком, який є особою з інвалідністю. Що стосується тверджень позивачки про втрату нею мобільного телефону, то суд дані твердження до уваги не приймає, оскільки вони не були підтверджені належними та допустимими доказами. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Подібна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі N 381/4482/16-ц (провадження N 61-12844св18). Рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, позивачем свідомо не було вчинено будь-яких дій для прийняття спадщини з моменту її відкриття і до закінчення 6-ти місячного строку. Будь-яких перешкод у позивача для подачі заяви про прийняття спадщини не було, а спадкоємець свідомо не скористався правом на прийняття спадщини, а тому правових підстав для визначення додаткового строку немає. Також позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження доводів, викладених у позові, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed