Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] 05.02.2014 року звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «Інфокс» в особі філії «Фнфоксводоканал» про зобов'язання усунути пункт 3.4.4 договору та провести перерахунок сплачених коштів шляхом зарахування коштів в якості авансу. В обґрунтування позову вказав, що 12.08.2013 року він звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку оплати за послуги у зв'язку з фактичним не використанням послуг з водопостачання в период находження в Одеському слідчому ізоляторі. Листом ТОВ «Інфоксводоканал» від 12.08.2013 року йому було відмовлено в здійсненні перерахунку. Позивач вважає, що вказана відмова в здійснені перерахунку порушує його права як споживача, у зв'язку з чим ТОВ «Інфокс» повинен провести перерахунок оплати за період фактичного ненадання послуг, а саме з 16.04.2011 року по 27.02.2013 року та зарахувати проведену в цей період оплату в якості авансового платежу за послуги на особовий рахунок [PERSON] № [NUMBER]. В судовому засіданні позивач [PERSON] просив позовні вимоги задовольнити та провести перерахунок за період з 16.04.2011 року по 27.02.2013 року коли він знаходився в СІЗО та оплату, яку було сплачено за цей період зарахувати в якості авансового платежу. При цьому пояснив, він є власником квартири, після смерті його бабусі [PERSON] він вступив в 2004 році у спадщину. Договір з відповідачем він не укладав, в квартирі немає лічильників, так як це квартира загального мешкання (комуналка), за час знаходження його в СІЗО, приходили квитанції та їх сплачувала його мати, яке не проживає у цій квартирі та не зареєстрована, оплату вона проводила для того, щоб не накопичувався борг. За час його відсутності кімната була опечатана, в кімнаті ніхто не проживав. Представник відповідача ТОВ «Інфокс» Васильченко П.Н., діючий по довіреності від 13.12.2013р., в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та просив відмовити. При цьому вказав, що дійсно між сторонами договір не укладений, але в цьому випадку діє закон України «Про житлово-комунальні послуги». Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] належить на праві власності 307/1000 частин квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06.04.1998 року. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 21.06.2006 року та довідкою про смерть № 5413 від 21.06.2014 року (а.с. 17) 13.02.2007 року Шостою Одеською державною конторою видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім'я [PERSON] на 307/2000 частин квартири, яка належала [PERSON], про що є відповідна відмітка на звороті свідоцтва. Згідно технічного паспорту від 11.01.2007 року квартира [ADDRESS] складається з восьми кімнат, з яких три кімнати, загальною площею 34.2 кв.м. належать [PERSON] З довідки Ф№1 дільниці КП «ЖКС «Фонтанський» від 21.10.2013 року вбачається, що [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS], та з 20.06.2006 року склад сім'ї змінився з 2- осіб на 1 особу. (а.с. 9) Судом встановлено, що [PERSON] з 26.04.2011 року по 27.02.2013 року знаходився в Одеському слідчому ізоляторі (а.с.5), що підтверджується довідкою слідчого ізолятора від 29.04.2013 року. Як вбачається з пояснень позивача, за час його перебування у вищевказаній установі, на адресу його реєстрації приходили квитанції «Інфорксводоканал» за постачання води, які оплачувалися його матір'ю, що підтверджується їх копіями, наданими позивачем до справи (а.с. 10-15), за період з квітня 2011 року по лютий 2013 року. 12 серпня 2013 року [PERSON] звернувся до відповідача з письмовою заявою про перерахунок оплати фактично невикористаних послуг з холодного водопостачання і водовідведення за період знаходження в Одеському слідчому ізоляторі.(а.с. 4) Листом від 12 вересня 2013 року за № 1832/7/04 відповідачем було відмовлено позивачу у проведенні перерахунку на підставі того, що документи, які підтверджують зміну кількості тих, що проживають та ін. подаються "Споживачем" в місячний термін з моменту виникнення змін (а.с.6). Також з листа вбачається, що відповідачем було проведена звірка нарахувань та платежів за період з 01.07.2008 року по 01.09.2013 року за якою заборгованість за надані послуги у гр.[PERSON] -відсутня. В судовому засіданні встановлено та підтверджено поясненнями сторін, що між позивачем та відповідачем договір про надання послуг не укладався. В квартирі позивача відсутній прибор обліку води. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначено у Законі України "Про житлово-комунальні послуги". З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли правовідносини у сфері житлово - комунальних послуг, які врегульовані Законом України " Про житлово-комунальні послуги", статтями 20-21 якого визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК, статей 19 - 21 Закону N 1875-IV, постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 р. N 529 "Про затвердження Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій" вбачається, що умови типового договору, які набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, статей 627, 630 ЦК та статей 19, 20 Закону N 1875-IV. Усі зазначені вище та проаналізовані положення чинного законодавства кореспондуються з нормами статей 13, 41 Конституції і ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, якими закріплені основні принципи здійснення права власності та його обмеження. Крім того, п.6 ч.1 ст. 20 вищевказаного Закону передбачено право споживача на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з центрального опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року N 630 (далі - Правила) справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п'ятим пункту 16 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Відповідно до пункту 17 Правил послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання (п.21 Правил). Пунктом 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, передбачено, що у разі відсутності у приміщенні та на вводах у будинок засобів обліку води плата за надані послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення справляється з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства. За змістом частини 1 пункту 29 цих Правил споживач має право на зменшення розміру плати, зокрема, у разі: 1)надання послуг не в повному обсязі, зниження їх якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання; 2)тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання); несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім'ї (у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі (будинку садибного типу) та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою. Таким чином, виходячи з Положень Постанови Кабінету Міністрів № 630 вбачається, що відповідач правомірно відмовив позивачу у перерахунку за послуги водопостачання, так як зазначене не передбачене Положенням, і до того ж позивач мав би право на не сплату цих послуг у разі подання заяви до відповідача і подальшого тимчасового відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі. В процесі розгляду справи позивачем не надано доказів того, що в нього не було можливості або існували обставини, які перешкоджали йому, або його матері звернутися з листом до ТОВ «Інфоксводоканал» із письмовою заявою на тимчасове відключення водопостачання, в період його знаходження у слідчому ізоляторі. Згідно з ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Інших доказів, які б підтверджували законність позовних вимог та їх доведеність позивачем не надано суду. Враховуючи вищевикладене, на підставі наявних в матеріалах справи доказів і встановлених обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed