Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до КС «Благо» про стягнення депозиту, встановленого індексу інфляції за прострочення грошових зобов`язань та трьох відсотків річних, пені. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 27 грудня 2006 року між нею та відповідачем кредитною спілкою «Благо» укладено договір № Д 246 на депозитний вклад суму 3238 грн. строком на 36 місяців до 26.12.209 року під 33 % річних з місячною виплатою відсотків. Таким чином, вважає, що оскільки відповідач свої зобов`язання перед нею належним чином не виконав, то з нього необхідно стягнути неповернуту суму пайового внеску в розмірі 3238 грн. Крім того, позивач вказує, що з відповідача необхідно стягнути інфляційні витрати за період з 2010р. по травень 2020р., що складає 5964,0 грн. та 3 % річних за період з 2010 по 2019 на суму 874,грн., та пеню в розмірі 35456грн.. Таким чином, позивач просила суд, - стягнути з КС «Благо» на її користь неповернуту суму пайового внеску в розмірі 3238 грн., інфляційні 5964 грн., 3% річних 874грн., та пеню 35456грн., що всього становить 45532грн. Ухвалою суду від 02 листопада 2020 року відкрито провадження по справі та призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в \~повному обсязі підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. В судове засідання представник відповідача КС «Благо» повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відзив на позовну заяву не подано. Суд, на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 27 грудня 2006 року між КС «Благо» та [PERSON] укладено Договір № Д 246 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Відповідно до п.1.3. договору на фактичний внесений вкладником внесок (вклад) на депозитний рахунок нараховуючись відсотки в розмірі 33 % річних з виплатою відсотків щомісячно. Згідно з п.2.1. договору термін внеску (вкладу) на депозитний рахунок складає 36 місяці. З матеріалів справи вбачається, що 30 червня 2009 року складений додатковий договір до договору про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок № Д 246 від 27.12.2006 року. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.2 додаткового договору загальний розмір внеску (вкладу) на депозитний \~ \~ \~ \~ рахунок за договором становить 3238 коп. Зазначене також вбачається з квитанцій до прибуткових касових ордерів, додаткових договорі та книжки сплати членських внесків наданих позивачем в якості доказів та досліджених в судовому засіданні. Згідно з умовами договору, загальна сума грошових коштів невиплачена відповідачем визнається як невиплачена сума основних сум вкладу, відповідно до договору № Д 246, в зв`язку з чим зобов`язання з погашення заборгованості по них не припинило існувати. Пунктами 2.1., 2.2 та 3.9 договору передбачено, що термін внеску (вкладу) на депозитний рахунок складає 36 місяців та закінчується зі спливом терміну, що вказаний в п. 2.1., при цьому внесок (вкладе) повертається Спілкою в останній день терміну внеску (вкладу), який визначений в п. 2.1 цього Договору. Отже, згідно умов вказаного договору, Спілка мала повернути позивачу внесок в останній день терміну внеску, тобто 26.12.2009р. Умовами договору також визначено, що кредитна спілка зобов`язана повернути суму внеску, прийнятого на зберігання від члена кредитної спілки, а також за користування грошовими коштами нараховувати і сплачувати члену кредитної спілки відсотки у строки та в розмірах, які передбачені умовами цього договору. Доказів повернення грошових коштів, або повідомлення про підстави неможливості погашення боргу, відповідачем до суду не надано. Відповідно до ч.1\~ст. 1 Закону України "Про кредитні спілки", кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Згідно з ч.ч.1, 3, 5,6\~ст. 10 Закону України "Про кредитні спілки", членами кредитної спілки можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають на території України, об`єднані хоча б за однією з ознак, зазначених у частині першій\~статті 6 цього Закону, мають повну цивільну дієздатність, з урахуванням обмежень, передбачених частиною другою цієї статті. Прийняття до кредитної спілки та виключення з її складу провадяться на підставі письмової заяви особи за рішенням спостережної ради кредитної спілки, крім випадків припинення членства у зв`язку із смертю особи або виключенням члена за рішенням загальних зборів у разі порушення ним статуту кредитної спілки. Членство у кредитній спілці настає з дня сплати особою вступного та обов`язкового пайового внесків у порядку, передбаченому статутом кредитної спілки. В першу чергу сплачується вступний внесок. У разі коли вступний та обов`язковий пайовий внески сплачено у різні дні, першим днем членства вважається день сплати обов`язкового пайового внеску. Днем припинення членства у кредитній спілці вважається день прийняття загальними зборами членів кредитної спілки або спостережною радою кредитної спілки відповідного рішення. Члени кредитної спілки мають право: брати участь в управлінні справами кредитної спілки, обирати та бути обраними до її органів управління; вносити пропозиції на розгляд органів управління кредитної спілки; одержувати від кредитної спілки кредити та користуватися іншими послугами, які надаються членам кредитної спілки відповідно до її статуту; одержувати інформацію про діяльність кредитної спілки, ознайомлюватися з річними балансами, фінансовими звітами, протоколами засідань органів управління кредитної спілки та іншими документами щодо діяльності кредитної спілки; одержувати дохід на свій пайовий внесок, якщо інше не передбачено статутом кредитної спілки; вийти з членів кредитної спілки в порядку, передбаченому цим Законом та статутом кредитної спілки (ч. 1\~ст. 11 Закону України "Про кредитні спілки"). Статтею 23 Закону України "Про кредитні спілки"\~визначено, що внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Кошти, що належать членам кредитної спілки, обліковуються окремо. Кошти, що належать членам кредитної спілки, використовуються для надання кредитів членам кредитної спілки, а у разі наявності тимчасово вільних коштів членів кредитної спілки - можуть розміщуватися спілкою на депозитних рахунках в установах банків, які мають ліцензію на право роботи з вкладами громадян, і в об`єднаній кредитній спілці, а також у державні цінні папери, перелік яких встановлюється Уповноваженим органом. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої\~статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Як передбачено ст. 627 ЦК України (в ред., що діяла на час спірних правовідносин), відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл.\~52 Цивільного Кодексу України. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України в постанові №6-2168цс-15 від 30 березня 2016 року, який в силу ст. 360-7\~ЦПК України\~є обов`язком для всіх судів, за змістом ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки, виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Як передбачено\~частиною 1\~статті 625\~ЦК України,\~боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання. Згідно із ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч.5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивача суму боргу по внеску 3238 грн., індекс інфляції за час прострочення зобов`язання в сумі 5964 грн., пеня в сумі 35456 грн., та 3 % річних за порушення грошового зобов`язання в розмірі 874 грн., всього, кошти в сумі 45532 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача КС «Благо» в дохід держави слід стягнути судовий збір в сумі 2102 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved