Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

\~Позивач звернувся до суду з позовом до КП "Дорожник", в якому просить стягнути на його користь з відповідача по справі середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.08.2014 року по 30.06.2015 року включно у розмірі 32643,45 грн. В обґрунтування свого позову вказує, що він працював в КП "Дорожник" з 02.11.2011 року по 25.07.2014 року на посаді водія 1-го класу, звільнений за п. 1 ст. 40 КЗпП України. 03.09.2014 року рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська по цивільній справі №209/4775/14-ц, задоволено частково його позов до КП "Дорожник". Стягнуто на його користь з відповідача по справі заборгованість по заробітній платі в сумі 9188,09 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 12.05.2014р. по 19.08.2014р. в сумі 2581,11 грн., та 1500 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 13269,20 грн. Однак повне фактичне виконання рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська здійснено 30.06.2015 року. З цих підстав, вказує, що середня заробітна плата за весь час затримки розрахунку становить 32643,45 грн., яка обрахована ним за 215 робочих дня, з розрахунку 151,83 грн. середньоденної заробітної плати. \~\~Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за її відсутності, запереченть проти позову не має, позовні вимоги визнає. З урахуванням заяв сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній даних і доказів, згідно ч. 2\~ст. 158 ЦПК України. З'ясувавши позиціїї сторін, дослідивши матеріали справи,\~\~суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню. Як встановлено судом, позивач працював в КП "Дорожник" з 02.11.2011 року по 25.07.2014 року на посаді водія 1-го класу, звільнений за п. 1 ст. 40 КЗпП України. 03.09.2014 року рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська по цивільній справі №209/4775/14-ц, задоволено частково його позов до КП "Дорожник". Стягнуто на його користь з відповідача по справі заборгованість по заробітній платі в сумі 9188,09 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку за період в сумі 2581,11 грн., та 1500 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 13269,20 грн. Однак повне фактичне виконання рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська здійснено 30.06.2015 року Дніпровським відділом ДВС Дніпродзержинського МУЮ, шляхом примусового стягнення коштів з арештованих рахунків КП "Дорожник". Ці обставини визнані відповідачем, та підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами (а.с. 6-10). Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком суми середнього заробітку за весь час затримки розрахунку за період з 20.08.2014 року по 30.06.2015 року включно у розмірі 28435,90 грн., яка обрахована позивачем в позовній заяві за 215 робочих дня, виходячи з розрахунку 151,83 грн. середньоденної заробітної плати (а.с. 11), що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обовязок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», встановлено, що при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, якщо працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він в цей день він не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведене відсутності в цьому своєї вини. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору при поданні позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача по справі на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн..

Outcome: approved