Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» заборгованість за кредитним зобов'язанням у розмірі 2000грн.. В рахунок погашення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11396252000 від 22.09.2008 в сумі 304907,76грн., звернути стягнення на предмет застави автотранспортний засіб: Тип Т3: легковий хетчбек; марка: HYUNDAI; модель: COUPE; номер кузова: [NUMBER]; держ.реєстр.номер: [NUMBER] вартість якого згідно договору застави складала 142300,00 грн., що належить на праві власності [PERSON], шляхом продажу вказаного автотранспортного засобу ТОВ «Вердикт Фінанс» з укладанням від його імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автотранспортного засобу з обліку в органах ДАІ України ( на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а в разі його втрати - отриманням дублікату), а також наданням ТОВ "Вердикт Фінанс" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Зобов'язати Відповідача [PERSON] передати ТОВ «Вердикт Фінанс» предмет застави автотранспортний засіб: Тип Т3: легковий хетчбек; марка: HYUNDAI; модель: COUPE; номер кузова: [NUMBER]; держ.реєстр.номер: [NUMBER] що належить йому на праві власності та знаходиться у нього або інших осіб, а також комплект ключів від цього автотранспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію автотранспортного засобу та технічний паспорт. Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 22.09.2008 року Акціонерний комерційний банк «УкрСибанк» та [PERSON], уклали Договір про надання споживчого крудиту та заставу транспортного засобу №11396252000, згідно якого позичальник отримав кредит у сумі 25977,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 22.09.2015 року. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань, між Акціонерним комерційним банком "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", та [PERSON], було укладено договір застави, за яким відповідач [PERSON], передав у заставу належний йому на праві власності автотранспортний засіб Тип Т3: легковий хетчбек; марка: HYUNDAI; модель: COUPE; номер кузова: [NUMBER]; держ.реєстр.номер: [NUMBER]. 20.04.2012 року ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ "Кредекс Фінанс" було укладено договір факторингу №05/12, відповідно до умов якого ПАТ "УкрСиббанк" відступив на користь ТОВ "Кредекс Фінанс", своє право вимоги заборгованності за Договорами кредиту, в тому числі за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11396252000 від 22.09.2008р. 20.04.2012р. між ТОВ "Кредекс Фінінс" та ТОВ «Вердикт Фінанс» було укладено Договір факторингу №05/12-КВ, згідно з яким ТОВ «Кредекс Фінінс» відступив ТОВ «Вердикт Фінанс» свої права вимоги до боржників за кредитними договорами. Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» та [PERSON] уклали договір поруки № 11396252000-П, згідно із яким обсяг відповідальності поручителя перед кредитором за невиконання [PERSON] за Договором становить 2000 грн. Посилаючись на те, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 10.01.2014 утворилася заборгованість у розмірі 304907,76 грн., з метою відновлення свого порушеного права, позивач змушений звернутися з вказаним позовом до суду. Представник позивача надав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив провести судовий розгляд без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі у судові засідання не з'явилися, хоча про час та місце проведення судових засідань були повідомленні належним чином, причини неявки суду не повідомили із заявою про розгляд справи за їх відсутності не зверталися, що дозволяє суду, відповідно до вимог ч.4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, провести заочний розгляд справи на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, вважає, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. Так із матеріалів справи вбачається, що 22.09.2008 між Акціонерним комерційним банком "УкрСиббанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON], було укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11396252000, згідно якого позичальник отримав кредит у сумі 25977,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 22.09.2015 року. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань, між Акціонерним комерційним банком "УкрСиббанк" та відповідачем [PERSON] було укладено договір забезпечення, за яким відповідач [PERSON], передав у заставу належний йому на праві власності автотранспортний засіб Тип Т3: легковий хетчбек; марка: HYUNDAI; модель: COUPE; номер кузова: [NUMBER]; держ.реєстр.номер: [NUMBER]. Згідно статей 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, в результаті чого згідно із розрахунком, заборгованість за кредитним договором станом на 10.01.2014 року утворилася заборгованість у розмірі 304907,76 грн. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В силу ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках. Передбачених законом чи договором. - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу» Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором, звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Статтею 589 ЦК України передбачено право заставодержателя звернути стягнення на предмет застави у разі невиконання зобов'язання, що нею забезпечено. Частина 2 ст. 589 ЦК України, передбачає право заставодержателя задовольнити за рахунок предмета застави в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. В силу ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи боржника). В силу вказаних норм 20.04.2012 року ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ "Кредекс Фінанс" було укладено договір факторингу №05/12, відповідно до умов якого ПАТ "УкрСиббанк" відступив на користь ТОВ "Кредекс Фінанс", своє право вимоги заборгованності за Договорами кредиту, в тому числі за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11396252000 від 22.09.2008р. 20.04.2012р. між ТОВ "Кредекс Фінінс" та ТОВ «Вердикт Фінанс» було укладено Договір факторингу №05/12-КВ, згідно з яким ТОВ «Кредекс Фінінс» відступив ТОВ «Вердикт Фінанс» свої права вимоги до боржників за кредитними договорами. Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» та [PERSON] уклали договір поруки № 11396252000-П, згідно із яким обсяг відповідальності поручителя перед кредитором за невиконання [PERSON] договору від 22.09.2008, становить 2000 грн. Згідно з ст. 553 ЦК України, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. В силу ст. 554 ЦК України. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч. 3 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Позивачем вищевказана вимога Закону була виконана, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. Якщо боржник у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись при цьому рівними правами, на засадах змагальності, згідно ст. 10 ЦПК України. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved