Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом про стягнення кредитної заборгованості з відповідача в сумі 47241 грн. 02 коп. і судових витрат в розмірі 472 грн. 41 коп судового збору. Мотивує свій позов тим, що згідно кредитного договору МО -13/2006 від 03 грудня 2007 року укладеного між ПАТ КБ "Приватбанк" і фізичною особою-підприємцем [PERSON], банк зобов язався надати відповідачу кредитний ліміт у розмірі 17000 грн. на термін до 02.12.2008 року, а відповідач зобов язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку : щомісяця в період сплати Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобов язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредитний ліміт у розмірі 17000 грн. У зв язку з тим що Позичальник не виконує свої зобов язання по кредитному договору виникла прострочена заборгованість, яка станом на 25.04.2013 року складає 47241 грн. 02 коп., яка складається з : - заборгованості по процентам за користування кредитом- 22817 грн. 57 коп. - пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту - 24423 грн.45 коп. В забезпечення виконання зобов язання за Договором МО -13/2006 між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] в забезпечення виконання зобов язань за кредитним договором був укладений договір поруки. Відповідно до п.5 Договору поруки позивачем була направлена [PERSON] письмова вимога щодо виконання зобов язання за Договором МО -13/2006. Дана вимога залишена без задоволення. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов і просить його задоволити. Представник відповідачів позов не визнав, пояснивши, що відповідачі в жовтні 2008 року повністю сплатили борг по даному кредитному договору, але позивач відмовився надати їм довідку про сплату кредиту. Вимоги за даним позовом вважає безпідставним. Крім того, зазначив, що проведення розрахунків на підставі наданої до позову таблиці не відповідає умовам кредитного договору та додатків до нього. Так в п.1.3 договору зазначено, що сума кредитного ліміту (сальдо або тіло кредиту) складає 17000 грн., а в наданих розрахунках з 29.05.2008 року кредитний ліміт складає 42862 грн. 42 коп. З зазначеної дати сума кредитного ліміту змінюється, але весь час перевершує 17000 грн. Таким чином, починаючи з вказаної дати банк безпідставно нараховує відсотки за кредитом, відсотки, які нараховуються на прострочену заборгованість за кредитом, неустойку не на суму кредиту, яка зазначена в договорі, а на суми, які значно перевищують сальдо кредиту (17000 грн.), що є незаконним. Згідно п.1.1 додатку до кредитного договору від 03.12.2007 року, відсоткова ставка за користування кредитом на протязі 16-30 днів складає 20.5 % .У наданих розрахунках банк з 26.05.2008 року застосовує відсоткову ставку у розмірі 25% замість 20.5 % на поточну заборгованість по кредиту. Відповідно до п.3.2 кредитного договору, у разі порушення зобов язань по поверненню кредиту, передбачених п.п. 1.4, 1.5, 2.2.3, 2.2.4, 2.2.5, 2.3.4, позичальник сплачує банку 41% річних від суми простроченої заборгованості. В порушення даної умови договору, банк безпідставно з 03.11.2008 року нараховує відсотки на прострочену заборгованість за кредитом по ставці у 50% річних. Згідно п.4.1 кредитного договору, при порушенні зобов язань по кредитному договору, передбачених п.п. 2.2.2, 3.1, 3.3, 1.4, 1.5, 2.2.3, 2.2.4 , 2.2.5, 2.3.4, 2.2.6, 3.4 позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0.044 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочки. В порушення зазначених умов договору, починаючи з 11.03.2008 року банк нараховує пеню у розмірі (0.06-0.07 %) за кожний день прострочення платежу. Дані порушення кредитора при проведенні розрахунків, порушення умов кредитного договору, привели до появи неіснуючої кредитної заборгованості позичальника. Факт відсутності заборгованості за вказаним кредитним договором підтверджується також завіреною представником ПАТ КБ «Приватбанк» випискою від 11.10.2013 року по рахункам [PERSON], зробленою в електронній системі «Приват-24». Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, представника відповідачів суд вважає що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено ,що згідно кредитного договору МО -13/2006 від 03 грудня 2007 року укладеного між ПАТ КБ "Приватбанк" і фізичною- особою -підприємцем [PERSON], банк зобов язався надати відповідачу кредитний ліміт у розмірі 17000 грн. на термін до 02.12.2008 року, а відповідач зобов язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку : щомісяця в період сплати Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобов язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредитний ліміт у розмірі 17000 грн. Відповідач [PERSON] сплатив заборгованість по кредиту до 2.10.2008 року, тобто до закінчення строку дії кредитного договору (2.12.2008 року), що не заперечується представником позивача в судовому засіданні. В п.3.6 кредитного договору зазначена послідовність погашення заборгованості по кредитному договору, а саме зазначено, що кошти, які надходять від Клієнта, в першу чергу направляються для відшкодування збитків, потім неустойки (пені), відсотків, а потім простроченого кредиту, а потім кредиту. Згідно п.2.1.5 кредитного договору банк зобов язаний здійснювати контроль за виконанням умов даного договору, цільовим використанням, своєчасним та повним погашенням кредиту в порядку, передбаченого даним договором. Тому не зрозуміло, яким чином була повністю сплачена кредитна заборгованість і не сплачені проценти за користуванням кредитом і чому працівник банку не проконтролював послідовність погашення кредиту згідно п.3.6 договору. Крім того, до позову додана таблиця розрахунку заборгованості за кредитним договором, згідно якої не зрозуміло, яким чином банк всупереч укладеному кредитному договору змінював тіло кредиту, ставки відсотків та пені, як пояснював представник відповідачів. В судовому засіданні головуючим пропонувалося представнику позивача надати зрозумілий для суду розрахунок заборгованості і надавався час для цього. Але розрахунок не був наданий суду. Крім того, починаючи з 2.10.2008 року банк не направив боржнику жодного повідомлення щодо існуючої заборгованості, а на усні та письмові звернення відповідачів відповіді не надавав. В забезпечення виконання зобов язання за Договором МО -13/2006 між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] в забезпечення виконання зобов язань за кредитним договором був укладений договір поруки. Згідно п.2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов язків за Кредитним договором, в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи оплату кредиту, процентів, винагороди, штрафів, відшкодування збитків. Згідно п.5 договору поруки у випадку невиконання боржником якого-небудь обов язку, передбаченого п.1 цього договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного обов язку. Згідно п.11 договору поруки цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов язань за Кредитним договором. Згідно п.24. постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз яснено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Строк виконання основного зобов язання згідно кредитного договору настав 2.12.2008 року. А письмова вимога поручителю направлена лише 16.04.2013 року. Тому порука по кредитному договору вважається припиненою. Згідно ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд вважає за можливе відмовити в задоволенні даного позову через недоведеність позову.

Outcome: dismissed