Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

12.06.2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що їй та відповідачу на праві власності належить по 1/2 частині незавершеного будівництвом житлового будинку №72 з надвірними спорудами, які розташовані по вул. Хотинській в місті Ізмаїлі Одеської області. Разом з тим, відповідач не впускає її проживати до власної частини будинку, а також чинить перешкоди у проведені його технічної інвентаризації, у звязку з чим, вимушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 24.09.2014 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, залучена Ізмаїльська міська рада (а.с.175, т.1). Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.12.2014 року позов задоволений, виділено [PERSON] у натурі 1/2 частини незакінченого будівництвом житлового будинку № 72 з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по вул.Хотинській в м.Ізмаїлі Одеської області, а саме: із незакінченого будівництвом житлового будинку літ. "А" - приміщення, під літ. №1 - коридор, площею 13,2 кв.м; 2 - жила кімната, площею 10,8 кв.м; 5 - жила кімната, площею 7,4 кв.м, загальною площею 31,4 кв.м; із господарських будівель: літ. "В" - гараж; із господарських споруд: № 1 - ворота, хвіртка; № 2 - паркан; № 4 - мостіння, загальною вартістю 64130 грн., покладено на [PERSON] виконання за її рахунок будівельних робіт з демонтування дверних блоків та закладення дверних прорізів в стінах, які розділяють приміщення № 1 та № 3 і №1 та № 4, незакінченого будівництвом житлового будинку літ. "А"; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію в рахунок ідеальної долі в розмірі 12525 грн.; зобов'язано [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у користуванні виділеною у натурі частиною незакінченого будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: Одеська область, м.Ізмаїл, вул.Хотинська, 72; визначений порядок користування земельною ділянкою за вказаною адресою, виділивши [PERSON] у користування земельну ділянку площею 154 кв.м з виїздом на вул.Хотинську в м. Ізмаїлі Одеської області, згідно з варіантом № 2, як стороні І, наведеним у додатку № 7 до судової будівельно-технічної експертизи № 37/45-2013 від 03.07.2014 року, зобов'язано [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у користуванні виділеною їй земельною ділянкою за вказаною адресою; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 776,30 грн., витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи у розмірі 4000 грн. 05.01.2015 року [PERSON] подав апеляційну скаргу на вказане рішення суду. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11.03.2015 року рішення Ізмаїльського міськрайонного суду залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.11.2015 року рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.12.2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 11.03.2015 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. 11.12.2015 року суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Грубіян Л.І. прийняла до свого провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Ізмаїльська міська рада, про виділення у натурі 1/2 частини незакінченого будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, здійснення перепланування, стягнення компенсації ідеальної долі, визначення порядку користування земельною ділянкою та усунення перешкод. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду від 21.03.2016 року у справі призначено додаткову судово будівельно-технічну експертизу. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду від 09.06.2017 року у справі призначено додаткову судово будівельно-технічну експертизу. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору,- Ізмаїльська міська рада про виділення у натурі 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, визнання права власності, визначення порядку користування земельною ділянкою та припинення права спільної часткової власності. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду від 25.01.2018 року \~прийнято зустрічну позовну заяву відповідача [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Ізмаїльська міська рада про виділення у натурі 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, визнання права власності, визначення порядку користування земельною ділянкою та припинення права спільної часткової власності до сумісного розгляду з позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Ізмаїльська міська рада, про виділення у натурі 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, визначення порядку користування земельною ділянкою та усунення перешкод. У судовому засіданні позивач та її представник неодноразово уточнювали позовні вимоги, остаточно просили: виділити [PERSON]в натурі 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: м. Ізмаїл, вул. Хотинська, буд. 72, до складу якої входять: житловий будинок літ. «А» у складі наступних приміщень позначених на плані: №№ 1 коридор, площею 13,2 кв.м., 2 жила кімната, площею 10,8 кв.м., 3 жила кімната, площею 19,6 кв.м., 4 жила кімната, площею 7,8 кв.м., загальною площею 51,4 кв.м., господарські (надвірні) споруди: №1 ворота/хвіртка; 2 паркан; 4 мостіння; 5 паркан. Визнати за позивачем право власності на житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Хотинська, 72 в м. Ізмаїлі Одеської області, що складається з житлового будинку літ. «А» у складі наступних приміщень позначених на плані: №№ 1 коридор, площею 13,2 кв.м., 2 жила кімната, площею 10,8 кв.м., 3 жила кімната, площею 19,6 кв.м., 4 жила кімната, площею 7,8 кв.м., загальною площею 51,4 кв.м., господарські (надвірні) споруди: №1 ворота/хвіртка; 2 паркан; 4 мостіння; 5 паркан, що розташований на земельній ділянці орієнтовною площею 125,0 кв. м. згідно висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №27/36-2017 від 26.12.2017 року (конкретну площу земельної ділянки визначити при формуванні земельної ділянки в порядку ст. 79-1 Земельного кодексу України). Крім цього, просили припинити між [PERSON] та [PERSON] право спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Хотинська, 72 в м. Ізмаїлі Одеської області, зареєструвавши в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як окремий обєкт нерухомості житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Хотинська, 72 в м. Ізмаїлі Одеської області, що складається з житлового будинку літ. «А» у складі наступних приміщень позначених на плані: №№ 1 коридор, площею 13,2 кв.м., 2 жила кімната, площею 10,8 кв.м., 3 жила кімната, площею 19,6 кв.м., 4 жила кімната, площею 7,8 кв.м., загальною площею 51,4 кв.м., господарські (надвірні) споруди: №1 ворота/хвіртка; 2 паркан; 4 мостіння; 5 паркан, що належить [PERSON], привласнивши окремий реєстровий номер. Зустрічну позовну заяву [PERSON] визнали в повному обсязі. В останнє судове засідання не з'явилися. Відповідач та його представник не заперечували проти задоволення уточненого позову. На зустрічних позовних вимогах наполягали, остаточно просили виділити [PERSON] в натурі 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: м. Ізмаїл, вул. Хотинська, буд. 72, до складу якої входять: житловий будинок літ. «А» у складі наступних приміщень позначених на плані: №№ 4 жила кімната (частина) площею 7,8 кв.м, 5-жила кімната, площею 7,4 кв.м, загальною площею 15,2 кв.м; із господарських будівель: літня кухня літ. «Б» - літня кухня з прибудовою літ. «б», гараж літ. «В», сарай літ. «Г». Визнати за відповідачем право власності на житловий будинок із надвірними спорудами по вул.Хотинська, 72 в м. Ізмаїлі Одеської області, що складається з житлового будинку літ. «А» у складі наступних приміщень позначених на плані: №№ 4 жила кімната (частина) площею 7,8 кв.м, 5-жила кімната, площею 7,4 кв.м, загальною площею 15,2 кв.м; із господарських будівель: літня кухня літ. «Б» - літня кухня з прибудовою літ. «б», гараж літ. «В», сарай літ. «Г», як окремий обєкт нерухомості, що розташований на земельній ділянці орієнтовною площею 210,0 кв. м, з виходом на вул.Хотинська, згідно висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №27/36-2017 від 26.12.2017 року (конкретну площу земельної ділянки визначити при формуванні земельної ділянки в порядку ст. 79-1 Земельного кодексу України). Також, просили припинити між [PERSON] та [PERSON] право спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Хотинська, 72 в м. Ізмаїлі Одеської області, зареєструвавши в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно як окремий обєкт нерухомості житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Хотинська, 72 в м. Ізмаїлі Одеської області, з привласненням окремого реєстрового номеру. В останнє судове засідання не з'явилися. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Ізмаїльська міська рада, не заперечувала проти задоволення позовних вимог, надала пояснення по справі, просила продовження розгляд справи в подальшому проводити в їх відсутність. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, розглянувши подані ними документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Частина 1 ст.16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Право на захист особа здійснює на свій розсуд (ч.1 ст.20 ЦК України). У судовому засіданні встановлено, що рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за №397 п.8 від 24.07.1985 року [PERSON] та [PERSON] відведена земельна ділянка площею 330 кв.м, розташована по вул. Хотинській, 72 в м. Ізмаїлі Одеської області, для будівництва індивідуального житлового будинку (а.с.7, т.1). Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.03.2011 року за [PERSON] визнано право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті 28.04.2010 року матері [PERSON], та складається із 1/2 частини незавершеного будівництвом житлового будинку №72 з надвірними спорудами, розташованими по вул. Хотинській в м. Ізмаїлі Одеської області (а.с.6, т.1). За змістом технічного паспорту на земельній ділянці по вул. Хотинській, 72 в м. Ізмаїлі Одеської області фактично розташовані: житловий одноповерховий будинок літ. «А», до складу якого входять приміщення, позначені на плані №№1 коридор, площею 13, 2 кв.м; 2 жила кімната, площею 10, 8 кв.м; 3 жила кімната, площею 19, 6 кв.м; 4 жила кімната, площею 15, 6 кв.м; 5 жила кімната, площею 7, 4 кв.м, загальною площею 66, 6 кв.м, у тому числі жилою 53, 4 кв.м; ганок; господарські будівлі: літ. «Б» літня кухня; літ. «б» веранда; літ. «В» гараж; літ. «Г» сарай; господарські споруди: №1 хвіртка; №2 паркан; №3 водопровід; №4 мостіння; №5 паркан (а.с.34-39, т.1). Вирішуючи позовні вимоги в частині виділення в натурі 1/2 частини будівництвом житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, суд виходить з наступного. Загальна декларація прав людини 1948 року передбачає право кожної людини на такий життєвий рівень, який є необхідним для підтримання здоров'я і добробуту її самої та її сім'ї. У Декларації зазначено, що необхідний життєвий рівень забезпечує, зокрема, житло (п.1 ст.25). Аналогічне положення міститься в п.1 ст.11 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права 1966 року, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради УРСР від 19.10.1973 року N 2148-VIII, в якому, крім вказаного, закріплено обов'язок держав - учасників Пакту вживати необхідних заходів для забезпечення здійснення такого права. Стаття 379 ЦК України визначає, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання (ст.380 ЦК України). Квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання (ч.1 ст.382 ЦК України). Відповідно до ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Згідно ст.183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Статтею 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. За змістом ч.ч.1-3 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. За позицією Верховного Суду України, викладеною в п.п.6, 7 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» за №7 від 04.10.1991 року, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої Ради (ст.152 ЖК). Якщо сторона оспорює рішення виконкому щодо дозволу на переобладнання та перепланування і воно є необгрунтованим, суд може не погодитись з ним, мотивуючи це в рішенні. При поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Стаття 152 ЖК УРСР визначає, що переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Аналогічну за змістом норму містить п.п.1.4.1 п.1.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України 17.05.2005 року за №76 (далі Правила за №76). Згідно з п.п.1.4.3 п.1.4 Правил за №76 до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. Відповідно до п.4 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 08.10.1992 року за №572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку. Разом з тим слід враховувати, що нормативними правовими актами визначено поняття перепланування обєктів, які не належать до самочинного будівництва і відповідно не вимагають дозволу на його проведення. Так, п.3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України 24.05.2001 року за №127, не є самочинним будівництвом, зокрема улаштування чи закриття дверних (віконних) прорізів у внутрішніх не капітальних стінах, збільшення або зменшення житлової або допоміжної площі за рахунок демонтування або влаштування перегородок (без порушення капітальних несучих стін, несучих конструкцій, опор, балок), комор, утеплення і оздоблення стін. Отже, для переобладнання та перепланування належного на праві власності нерухомого майна, які не вважаються самочинним будівництвом, дозвіл органу місцевого самоврядування не потрібний. Відповідно до вищезазначеної Інструкції не належать до самочинного будівництва індивідуальні житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05.08.1992 року. Згідно з листом №12/5-126 від 23.03.1999 року Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України не підлягає здачі в експлуатацію обєкти нерухомості побудовані до 05.08.1992 року. Також, згідно відповіді КП «Ізмаїльське МБТІ» за вих.№96 від 22.01.2018 року на запит адвоката, власниками будинку №72 по вул.Хотинська в м.Ізмаїлі є [PERSON] та [PERSON] (по ? частині кожний), будинок побудований у 1985 році, та не підлягає здачі в експлуатацію. Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи за №27/36-2017 від 26.12.2017 року, запропонований додатковий варіант поділу житлового будинку та господарських будівель і споруд у складі домоволодіння №72 по вул.Хотинська в м.Ізмаїлі Одеської області. Вказаний варіант запропонований експертом у звязку з досягнутою домовленістю між сторонами у справі. Так, вищезазначеним висновком запропоновано додатковий варіант поділу житлового будинку з господарськими будівлями і господарськими (надвірними) спорудами, а саме: Виділити стороні І, з часткою?: із житлового будинку літ. «А» приміщення, позначені в плані: №№ 1 коридор, площею 13,2 кв.м., 2 жила кімната, площею 10,8 кв.м., 3 жила кімната, площею 19,6 кв.м., 4 жила кімната, площею 7,8 кв.м., загальною площею 51,4 кв.м., господарські (надвірні) споруди: №1 ворота/хвіртка; 2 паркан; 4 мостіння; 5 паркан- графічно зображено у додатках№1 та №2. Всього майна на суму 67\~198 грн., що складає 44% або 11/25 від загальної вартості домоволодіння і є меншою від ідеальної на 9457 грн. Виділити стороні ІІ, з часткою?: із житлового будинку літ. «А» приміщення, позначені в плані: №№ 4 жила кімната (частина) площею 7,8 кв.м, 5-жила кімната, площею 7,4 кв.м, загальною площею 15,2 кв.м; із господарських будівель: літня кухня літ. «Б» - літня кухня з прибудовою літ. «б», гараж літ. «В», сарай літ. «Г»; із господарських (надвірних) споруд: №3 водопровід графічно зображено у додатках №1 та №2. Всього майна на суму 84392 грн., що складає 56 % або 14/25 від загальної вартості домоволодіння і є більшою від ідеальної на 9456 грн. За вказаним варіантом сторона ІІ має сплатити на користь сторони І грошову компенсацію 9457 грн. Разом з тим, [PERSON] по взаємній домовленості між сторонами відмовилася від компенсації. Вирішуючи позовні вимоги в частині визначення порядку користування земельною ділянкою, суд виходить з наступного. За змістом ч.ч.3, 5 ст.89 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до ч.4 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Статтею 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника. Згідно розяснень Верховного Суду України, викладених в п.п.19-21 постанови Пленуму «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» за №7 від 16.04.2004 року, у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Абзаци 1 і 2 цього пункту стосуються також випадків, коли належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди. Виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі. Так, висновком вищезазначеної судової будівельно-технічної експертизи запропоновано порядок користування земельною ділянкою при домоволодінні по вул.Хотинська, 72 в м.Ізмаїл Одеської області, який відповідає додатковому варіанту поділу будівель і споруд, а саме: Виділити у користування сторони І частину земельної ділянки площею 125 кв.м з виходом (виїздом) на вул.Хотинська, межі якої визначаються наведеними у таблиці І координатами поворотних точок відносно пунктів державної геодезичної мережі в системі координат 1963 року графічно зображено у додатку №2. Виділити у користування сторони ІІ частину земельної ділянки площею 225 кв.м з виходом на вул.Хотинська, межі якої визначаються наведеними у таблиці 2 координатами поворотних точок відносно пунктів державної геодезичної мережі в системі координат 1963 року графічно зображено у додатку №2. Враховуючи, що висновком експертизи запропонований додатковий варіант поділу житлового будинку з надвірними спорудами та користування земельною ділянкою, з яким сторони погодились, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги за первісним та зустрічним позовами підлягають задоволенню.

Outcome: approved