Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду іззазначеним позовом, посилаючись на те, що позивач, засновником якого є орган місцевого самоврядування в особі Криворізької міської ради, створене з метою отримання прибутку в результаті діяльності з виробництва, транспортування, постачання та реалізації теплової енергії споживачам м. Кривого Рогу для потреби опалення та гарячого водопостачання. На виконання статутної мети КПТМ "Криворіжтепломережа" здійснює постачання теплової енергії відповідачам за адресою: [ADDRESS]. Так як [ADDRESS] є багатоповерховим, опалення до квартири №15 здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід'ємною частиною системи опалення зазначеного будинку, це свідчить про те, що відповідач отримує теплову енергію. Відповідачам проводились нарахування відповідно до тарифів на теплову енергію, встановлених: з 01 січня 2011 року затверджено Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України №1844 від 14 грудня 2010 року, тариф на теплову енергію для населення - 269,50 грн. за 1 Гкал; з 01 липня 2014 року затверджено Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України №650 від 06 червня 2014 року та з 21 листопада 2014 року затверджено постановою Національної комісії у сфері енергетики та комунальних послуг №146 від 31 жовтня 2014 року, для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії 427,83 грн/Гкал (з податком на додану вартість); для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії 12,94 грн. за 1 кв.м за місяць протягом періоду надання послуг з централізованого опалення (з податком на додану вартість); з централізованого постачання гарячої води: за умови підключення рушникосушильників до системи гарячого водопостачання 27,21 грн. за 1 куб.м, (з податком на додану вартість); за відсутності рушникосушильників 25,29 грн. за 1 куб.м (з податком на додану вартість); з 01 травня 2015 року затверджено Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України №1171 від 31 березня 2015 року з централізованого опалення; для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії 720,15 грн/Гкал (з податком на додану вартість); для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії 21,77 грн. за 1 кв.м за місяць протягом періоду надання послуги з централізоване опалення (з податком на додану вартість). Відповідачі оплату за отримані послуги належним чином не здійснювала, у зв'язку з чим за період з 01 грудня 2010 року по 01 вересня 2017 року виникла заборгованість у сумі 13657,32 грн, з яких: 4070,01 грн - за послугу з централізованого опалення та 9587,31 грн - за гаряче водопостачання. Просить стягнути солідарно з відповідачів зазначену суму боргу. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, суд постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Дослідив письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.18) та є побутовим споживачем послуг, які надає Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа». Встановлено, що позивачем регулярно надавалися комунальні послуги, що також підтверджується актами про підключення та відключення теплоносія (а. с. 38-47, 49-58). Відповідно до наданого позивачем розрахунку сума заборгованості за період з 01 грудня 2010 року по 01 вересня 2017 року становить 13657,32 грн, з яких: 4070,01 грн - за послугу з централізованого опалення та 9587,31 грн - за гаряче водопостачання (а. с. 6-7). Відповідач [PERSON] зареєстрованим не значиться (а. с. 17). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають зі ст. 526 ЦК України та ст.ст. 67, 68, 162 ЖК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Відповідно до п.2 ст.3 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг. Частиною 1 статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно ч.ч. 1, 2 ст.17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 1 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Таким чином споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки укладення договору є обов'язком споживача. Відповідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтею 68 ЖК України передбачено, що наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно п. п. 3,5 ст. ст. 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 68 Житлового Кодексу України споживач щомісяця, не пізніше 20-го числа місяця, наступного за звітним, вносить повну оплату за комунальні послуги. Частина 5 пункт 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року №1198, передбачає обов'язок споживача теплової енергії своєчасно проводити розрахунки за використану теплову енергію. Таким чином, оскільки позивач свої обов'язки по постачанню теплової енергії для потреби опалення та гарячого водопостачання виконував, доводи позивача невиконання зобов'язань по оплаті за отримані послуги, а також розміру заборгованості нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними, суд вважає доведеним факт утворення заборгованості за період з 01 грудня 2010 року по 01 вересня 2017 року за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 13657,32 грн, яка підлягає стягненню на користь позивача. Разом з тим, суд зазначає, що за адресою, за якою виник борг з оплати комунальних послуг, зареєстрована відповідач [PERSON], приміщення перебуває у комунальній власності, [PERSON] є наймачем кімнати та зобов'язана здійснювати оплату за комунальні послуги, споживачем яких вона є. Проте, місце реєстрації відповідача [PERSON] за адресою, де виник борг, не підтверджено, позивачем не надано доказів того, що [PERSON] в період з 01 грудня 2010 року по 01 вересня 2017 року був споживачем послуг позивача. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості за комунальні послуги. У задоволенні вимог до [PERSON] необхідно відмовити. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути судові витрати, сплачені позивачем при подачі позову до суду, у вигляді судового збору у розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір», що становить 1 600,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial