Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Куп'янська міська рада Харківської області, про виділ частки (долі) житлового будинку та надвірних споруд в натурі, визначення порядку користування земельною ділянкою, вказавши, що вона є власницею 1/2 частини житлового будинку, що розташований за адресою: Харківська обл., м. Купянськ. вул. Д.Лучитського, 98, на підставі договору купівлі-продажу від 02.11.2005 року та свідоцтва про право на спадщину від 27.09.2005 року. Власником іншої 1/2 частини цього будинку є [PERSON], на підставі договору дарування від 21.11.2000 року, укладеного з попереднім власником [PERSON]. Зазначеним договором дарування від 21.11.2000 року [PERSON] подарувала належну їй на праві власності 1/2 частину житлового будинку та належну на праві приватної власності приватизовану земельну ділянку за цією ж адресою в розмірі 0,1 га, яка була передана їй для будівництва та обслуговування будинку, господарчих споруд за вищевказаною адресою. Земельна ділянка була передана [PERSON] згідно рішення виконкому Купянської міської ради № 225/2 від 20 квітня 1999 року. На підставі вказаного договору дарування [PERSON] в подальшому 26.12.2000 року отримала Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку в розмірі 0,1000 га за вказаною адресою. Проте рішення № 225/2 від 20 квітня 1999 року виконкому Купянської міської ради було прийнято без урахування рішення народного суду м. Куп'янська від 12.11.1979 року, яким був встановлений порядок користування житловим будинком, надвірними будівлями, а також земельною ділянкою між [PERSON] та [PERSON], попередніми власниками вищезазначеного житлового будинку. Внаслідок прийняття виконкомом такого рішення в теперішній час другий співвласник житлового будинку взагалі залишився без земельної ділянки. За адміністративним позовом [PERSON], постановою колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.12.2012 року рішення виконкому Купянської міської ради № 225/2 від 2- квітня 1999 року скасоване. Згідно ухвали колегії суддів Вищого адміністративного суду України від 22 травня 2013 року вказана постанова залишена без змін. В подальшому, рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 16.01.2014 року по справі № 2-53/2011 про визнання недійсним державного акту, визнано недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку в розмірі 0,1000 га, який виданий 26.12.2000 року [PERSON] на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарчих будівель і споруд по вул. Д.Лучитського, 98 у м. Купянську, Харківської області на підставі договору дарування частини жилого будинку і приватизованої земельної ділянки, посвідченого 21 листопада 2000 року приватним нотаріусом [PERSON] за реєстровим № 5230 та зареєстрований в Книзі записів держаних актів на право приватної власності на землю № 677. Рішення суду не оскаржувалося та набрало законної сили. За вказаним будинком закріплена земельна ділянка площею 2017 кв.м., згідно викопіювання зі схематичного плану кварталу № 178 на земельну ділянку № 98 по вул. Д.Лучитського в м. Купянськ. На вказаній земельній ділянці, відповідно до технічного паспорту, розташований житловий будинок літ. А житловою площею з надвірними будівлями та спорудами, сараї літ. «Г,Ж,Л», два погреби літ «Б,К», дві вбиральні літ. «Д,З», гараж літ. «Е». Між попередніми власниками житлового будинку, [PERSON] та [PERSON], у процесі користування ним та надвірними будівлями, а також присадибною земельною ділянкою була досягнута домовленість про добровільний розподіл між собою житлового будинку та надвірних будівель. Так, відповідно до долі позивача 1/2, позивач користується частиною житлового будинку літ А житлова кімната приміщення (1-2; 1-1;1-І площею 27,1 кв.м) та надвірними будівлями 1/2 Г, 1/2 Б, Е,Н,З.М, 1/2 № 1. А відповідач відповідно до долі 1/2 користується частиною житлового будинку літ. А приміщення 2-1; 2-І; 2-ІІ та надвірними будівлями К, Л,Ж,Д, 1/2 Г, проте встановленого плану розподілу не додержується, вільно переміщується по земельній ділянці, що припадає на долю позивача. Тому виникла необхідність виділення долі позивача у натурі. Добровільно відповідач не погоджується визначити порядок користування житловим будинком та земельною ділянкою відповідно до їхніх долей. Також на даний час співвласниками не досягнуто згоди про порядок користування спільною земельною ділянкою. За таких обставин позивач звернулася до суду з даним позовом та просить виділити [PERSON] в натурі її долю 1/2 частину житлового будинку літ А, а саме: кімнати житлового будинку літ А 1-2; 1-1; 1-І;, площею 27,1 кв.м. та надвірні споруди: сарай 1/2 Г,Н, гараж літ Е, льох літ «Б», вбиральня літ «З», що знаходяться за адресою : Харківська область, місто Купянськ, вулиця Д.Лучитського, буд. 98, а також душ літ «М», 1/2 огорожа № 1 за цією ж адресою. Встановити порядок користування земельною ділянкою, загальною площею 2017 кв.м., що закріплена в цілому для обслуговування будинку в спільному домоволодінні у м. Купянськ, вул. Д.Лучитського, буд. 98, виділивши кожному з співвласників відповідну частину земельної ділянки. Крім того, представник позивача [PERSON] у заяві від 04.04.2017 р. просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судові витрати, понесені та документально підтверджені у сумі 8835,60 грн., які складаються з таких витрат: судовий збір у сумі 243,60 грн.; витрати на проведення судової експертизи у сумі 4992,00 грн.; витрати на послуги БТІ з обстеження (аванс) м. Купянськ, вул. Д.Лучитського, 98, у сумі 600 грн.; витрати на правову допомогу у сумі 3000,00 грн. Зарахувати зустрічні однорідні вимоги: щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації в розмірі 10133 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1297,40 грн. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] просили задовольнити позов, з урахуванням висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1649/6596/6597 від 29.06.2016 року, посилаючись на те, що другий варіант порядку користування земельною ділянкою для позивач є єдиним можливим шляхом вирішення цього спору, так як за такого порядку користування земельною ділянкою, яка знаходиться у спільному користуванні, її площа буде менше ніж за 1-м варіантом, а відповідачу та позивачу буде виділено в користування земельну ділянку більшої площі та при другому варіанті можливо буде уникнути небажаного спілкування з відповідачем. Також підтримали та просили задовольнити заяву від 04.04.2017 р. щодо судових витрат: судового збору у сумі 243,60 грн., витрат на проведення судової експертизи у сумі 4992,00 грн., витрат на послуги БТІ з обстеження (аванс) м. Купянська, вул. Д.Лучитського, 98, у сумі 600 грн., витрат на правову допомогу у сумі 3000 грн. та зарахування зустрічних однорідних вимог щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судових витрат, понесених і документально підтверджених позивачем у розмірі 8835,60 грн., щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації в розмірі 10133 грн. та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1297,40 грн. Відповідач та її представники заперечували проти задоволення позову. Згідно письмових заперечень від 03.02.2016 р. відповідач посилалася на те, що 12.11.1979 року народним судом м. Купянська, Харківської області було ухвалено рішення суду по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], власниками будинку на той час, про встановлення порядку користування жилим будинком, надвірними будівлями та земельною ділянкою, що розташований за адресою: м. Купянськ, вул. Д.Лучитського, буд. 98. Цим рішенням суду. У відповідності до висновку технічної експертизи, в користування [PERSON] у домоволодінні виділено квартиру № 2, куди входить кімната 1-3, веранда 1-2; в користування [PERSON] в цьому ж домоволодінні виділено квартиру № 1, куди входять кімнати 1-4, 1-5, сіни, комора (1-1,1-1), сарай Г, вбиральню Д, погріб Б, двір площею 526 кв.м. - залишити в загальному користуванні. Ділянку під городом та садом поділити: виділити в користування [PERSON] ділянку площею 745 кв.м. зліва (на плані синій колір), [PERSON] також розміру праворуч (жовтий колір). Дане рішення суду виконано. У 1979 році співвласники та їх правонаступники користувалися та продовжують користуватися житловим будинком та земельною ділянкою відповідно до рішення суду, у відповідності до рішення суду був виготовлений технічний план БТІ. Де вказані квартири № 1,2, з 1/2 частиною надвірних будівель, а тому не має підстав для зміни цього встановленого порядку користування житловим будинком. Розмір та статус земельної ділянки з 1979 року не змінився. Права позивача ніхто не порушує, є встановлений порядок користування жилим будинком, надвірними будівлями та земельною ділянкою, якого дотримуються співвласники вже більше 35 років. Якщо виходити з Висновку судової будівельно-технічної експертизи від 29.06.2016 року, представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні наполягав на встановленні 1 варіанту порядку користування земельною ділянкою. Заперечував проти задоволення заяви представника позивача про зарахування зустрічних однорідних вимог щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судових витрат, понесених і документально підтверджених позивачем у розмірі 8835,60 грн., щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації в розмірі 10133 грн. та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 1297,40 грн., посилаючись на те, що це не є зустрічними однорідними вимогами відповідно до ст. 601 ЦК України, він не є кредитором за одним зобовязанням і не є боржником за іншим. Також, заперечував проти стягнення з відповідача витрат за послуги БТІ з обстеження у сумі 600 грн., оскільки вважає, що це не відноситься до судових витрат, а також проти послуг адвоката. Представник третьої особи надав суду заяву і телефонограму про розгляд справи у відсутність представника Купянської міської ради Харківської області, пояснень та заперечень по справі немає, покладаються на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, думку представника третьої особи, допитавши експерта, перевіривши і дослідивши матеріли справи, прийшов до наступного. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Судовим розглядом встановлено наступне. Позивач [PERSON] є власником 1/4 частки жилого будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: м. Купянськ, вул. Д-Лучитського, № 98, на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 27 вересня 2005 р. державним нотаріусом Купянської державної нотаріальної контори за р. № 2-2119, а на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 02 листопада 2005 р. державним нотаріусом Купянської державної нотаріальної контори, їй належить і 3/12 часток вказаного будинку з надвірними будівлями (т.1 а.с. 6, 8, 21-22,23,24). Відповідно до договору дарування частини жилого будинку і приватизованої земельної ділянки, посвідченого 21 листопада 2000 р. приватним нотаріусом Куп»янського міського нотаріального округу [PERSON] за р. № 5230, відповідач [PERSON] прийняла в дар від [PERSON] 1/2 \~частку \~жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель за цією ж адресою та належну останній на праві власності приватизовану земельну ділянку в розмірі 0,1 га, яка передана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарчих будівель і споруд за вищевказаною адресою (т.1 а.с. 7,8). Згідно архівного витягу від 14.12.2009 р. № 07-31434, на підставі рішення виконавчого комітету Купянської міської ради № 225/2 від 20 квітня 1999 р. попередньому власнику [PERSON] було передано 1/2 частку земельної ділянки площею 1000,050 кв.м безоплатно у спільну часткову приватну власність та земельної ділянки площею 1119,391 кв.м в постійне користування, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарчих будівель та споруд, які розташовані за адресою: м. Купянськ, вул. Д-Лучитського, 98 (т.1 а.с. 10). Рішенням народного суду м. Куп'янська Харківської області від 12.11.1979 року виділено у користування [PERSON] у домоволодінні № 98 по вул. Д.Лучитського в м. Купянську відповідно до висновку БТІ квартиру № 2, куди входить кімната І-3, веранда І-2. Виділено у користування [PERSON] квартиру № 1. куди входить кімнати І-4, І-5, сіни, комора (І-І). Сарай Г, вбиральню Д, погріб Б, двір площею 526,6 кв.м залишено в загальному користуванні. Ділянку під городом і садом розділено: виділено в користування [PERSON] ділянку площею 745 кв.м зліва (на плані синій колір), [PERSON] такого ж розміру справа (жовтий колір). Рішення набрало законної сили 21.11.1979 року та виконано згідно акту судового виконавця від 02.04.1980 року (т. 1 а.с.49,50,51). Відповідач [PERSON] отримала 26 грудня 2000 р. Державний акт на право приватної власності на землю площею 0,1000 га, який був виданий Купянською міською радою відповідно до вищевказаного договору дарування від 21 листопада 2000 р. (т.1 а.с. 9). Постановою колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2012 р. у адміністративній справі за позовом [PERSON] до Купянської міської ради про скасування рішення зазначене рішення виконкому Купянської міської ради № 225/2 від 20 квітня 1999 р. скасоване. Відповідно до ухвали колегії суддів Вищого адміністративного суду України від 22 травня 2013 р. вказана постанова залишена без змін (т.1 а.с. 11-14). Рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 16 січня 2014 року, яке набрало законної сили 28.01.2014 р., визнано недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії 111-ХР № 078040, який виданий 26 грудня 2000 р. [PERSON] на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарчих будівель і споруд по вул. Д-Лучитського, № 98 в м. Купянську Харківської області на підставі договору дарування частини жилого будинку і приватизованої земельної ділянки, посвідченого 21 листопада 2000 р. приватним нотаріусом [PERSON] за реєстровим № 5230, та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 677 (т. 1 а.с.15-17). За ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. [PERSON] на підставі рішення № 888 від 20.12.2000 р. виконкому Купянської міської ради передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,0560 га. Яка розташована: Харківська обл., м. Купянськ, вул. Д.Лучитського, 98, для ведення особистого підсобного господарства, про що видано Державний акт на право приватної власності на землю 26.12.2000 року зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 688 (а.с.27). За клопотанням позивача судом призначалася судова будівельно-технічна експертиза. Згідно Висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1649/6596/6597, складеного 29.06.2016 року на розгляд суду запропоновано один варіант розподілу жилого будинку та надвірних будівель у відповідності до фактичного користування, з відступом від ідеальних часток співвласників. Так, за цим варіантом співвласниці [PERSON] (ідеальна частка: 1/2) виділяється квартира № 1, з відступом від ідеальної частки, з урахуванням арифметичної частини по варіанту 57/100; співвласниці [PERSON] (ідеальна частка: 1/2 ) виділяється квартира № 2, з відступом від ідеальної частки, з урахуванням арифметичної частини по варіанту 43/100. Грошова компенсація згідно з проведеними розрахунками становить: співвласниці [PERSON] (квартира № 1) необхідно виплатити на користь співвласниці [PERSON] (квартира №2) в розмірі 10133 грн. Для здійснення запропонованого І-го варіанту розподілу необхідно буде виконати переобладнання приміщень, які вказані в додатку № 1 червоним кольором. Із запропонованим варіантом - представники сторін погодилися. Спору між сторонами та заперечень щодо виділення [PERSON] гаражу літ «Е», льоху «Б», душу літ «М» відповідно до технічної документації немає. Згідно Висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1649/6596/6597, складеного 29.06.2016 року на розгляд суду експертом запропоновано два варіанти порядку користування земельною ділянкою у відповідності до часток співвласників. Розглянувши у судовому засіданні два варіанти порядку користування земельною ділянкою у відповідності до часток співвласників, зясувавши думку представників сторін, які не досягли згоди та обрали різні варіанти порядку користування земельною ділянкою у відповідності до часток співвласників, запропоновані експертом у Висновку, суд, враховуючи, що другий варіант порядку користування земельною ділянкою є єдиним можливим врегулюванням спору, який довгий час триває між сторонами по справі, оскільки площа земельної ділянки, яка залишиться у загальному користуванні, буде меншою ніж за першим варіантом, запропонованим експертом та буде проходити з боку земельної ділянки, для уникнення тривалих конфліктів між сусідами, у підтвердження чого позивачкою надавалися суду в ході розгляду справи відповідні документи щодо їх відносин. Так, за другим варіантом : співвласниці [PERSON] виділяється в користування земельна ділянка N1 площею 1008,5 м2, як і припадає на 1/2 частину жилого будинку, в тому числі: -44,2кв.м - під будовами, -953,5кв.м - під двором та городом, -10,8кв.м (21,6/2) - ділянка спільного користування співвласників; співвласниці [PERSON] виділяється в користування земельна ділянка N2 площею 1008,5 м2, як і припадає на 1/2 частину жилого будинку, в тому числі: -56,7 кв.м - під будовами, -941,0 кв.м - під двором та городом, -10,8кв.м (21,6/2) - ділянка спільного користування співвласників. Частина земельної ділянки площею 21,6 м2 виділяється у спільне користування співвласників. Границя земельної ділянки N1 проходить у такий спосіб: 1) від червоної лінії вул. [PERSON] на відстані 6,3м від межі з домоволодінням №96 ділянка довжиною 7,0м, -поворот ліворуч, ділянка довжиною 7,2м, -по міжквартирній перегородці між приміщеннями "1-І" та "2-П", "1-1" та "2-1", "1-2" та "2-1", -поворот праворуч, ділянка довжиною 9,8м, уздовж стіни ж.будинку літ."А-1" та ділянки спільного користування, -поворот праворуч, ділянка довжиною 2,4м, -далі - по перегородці сараю літ.'Т", далі - ділянка довжиною 3,0м, -поворот ліворуч, ділянка довжиною 9,6м, -поворот праворуч, ділянка довжиною 3,9м, -поворот ліворуч, ділянка довжиною 63,5м, до межі домоволодіння, розділяючи її на ділянки 10,81м та 11,14м. Границя земельної ділянки N2 проходить у такий спосіб: 1)від червоної лінії вул. [PERSON] на відстані 6,3м від межі з домоволодінням №96 ділянка довжиною 7,0м, -поворот ліворуч, ділянка довжиною 7,2м, -по міжквартирній перегородці між приміщеннями "1-І" та "2-П", "1-1" та "2-1", "1-2" та "2-1", -далі - ділянка довжиною 2,4м до межі з домоволодінням №100, на відстані 7,1м від червоної лінії по вул. Д.Лучитського; 2)на відстані 16,9м від червоної лінії по вул. Д.Лучитського від межі з домоволодінням №100 ділянка довжиною 4,6м, -далі - по перегородці сараю літ.'Т", далі - ділянка довжиною 3,0м, -поворот ліворуч, ділянка довжиною 9,6м, -поворот праворуч, ділянка довжиною 3,9м, -поворот ліворуч, ділянка довжиною 63,5м, до межі домоволодіння, розділяючи її на ділянки 10,81м та 11,14м. Границя користування земельною ділянкою по ІІ-му варіанту вказана в додатку N3 червоним кольором. У судовому засіданні експерт [PERSON] підтримала висновок судової будівельно-технічної експертизи № 1649/6596/6597 та пояснила суду, що порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55, яка була застосована при складанні Висновку. Експертиза була проведена на підставі наданих сторонами правовстановлюючих документів, з урахуванням рішення суду 1979 р. Експерту для проведення експертизи був наданий техпаспорт на будинок, характеристика та вартість були на окремому аркуші. На підставі наданих документів, експертного дослідження, була розрахована грошова компенсація, яка згідно з проведеними розрахунками становить: співвласниці [PERSON] (квартира № 1) необхідно виплатити на користь співвласниці [PERSON] (квартира №2) в розмірі 10133 грн. Вартість споруд на 2005 рік у порівнянні з 2016 р. менша, за рахунок проведеного ремонту. У 2013 році [PERSON] провела капітальний ремонт, якщо були б відомості про це, то це б вплинуло на розподіл. Вважає, що для визначення грошової компенсації з урахуванням змін, які відбулися після капітального ремонту, це передбачає проведення додаткової експертизи. Суд відповідно до ст. 10 ЦПК України сприяв та надавав сторонам строк для підготовки письмового клопотання про проведення додаткової експертизи, але сторони дійшли згоди та відмовилися від проведення повторної додаткової експертизи та просили суд ухвалити рішення на підставі наданого експертом висновку. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 355 Цивільного кодексу України\~майно, що є власністю двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1\~ст. 356 Цивільного кодексу України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із ч. 1\~ст. 367 Цивільного кодексу України\~майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до\~ст. 364 Цивільного кодексу України\~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга\~статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч. 2 ст. 364ЦК України). У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до пункту 7\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 р. №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину\~\~будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.\~\~Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим стосовно до\~ст.119 ЦК\~ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Відповідно до\~ст. 377 Цивільного кодексу України\~до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно із ч. 3\~ст. 358 Цивільного кодексу України\~кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до\~ст. 367 Цивільного кодексу України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними або рішенням суду. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Таким чином, відповідно до аналізу змісту норм ст.ст. 183,358,364,379,380,382 ЦК України\~виділ часток(поділ) жилого будинку, що перебуває спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі стороні може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом(квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ(поділ) технічно можливий, але з відступленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Згідно\~ст. 88 Земельного Кодексу України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками. Відповідно до\~ст. 120 Земельного кодексу України\~до особи, яка набула права власності на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). У разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду кількома особами право власності на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим задовольнити позов як запропоновано варіантом розподілу жилого будинку по вул. Д.Лучитського, 98, в м. Купянську, Харківської області, та ІІ варіантом порядку користування земельною ділянкою, відповідно до Висновку експертизи № 1649/6596/6597 від 29.06.2016 року та технічної документації. Згідно наданих суду документів судові витрати позивача склали: по оплаті судового збору 243,60 грн. (т. 1 а.с.1), витрати на проведення судової експертизи у сумі 4992,00 грн. (т. 1 а.с.174), витрати на послуги БТІ з обстеження (аванс) м. Купянськ, вул. Д.Лучитського, 98, у сумі 600 грн.(т. 2 а.с. 149); витрати на правову допомогу у сумі 3000,00 грн., що підтверджуються розрахунком та квитанцією про оплату послуг адвоката (т. 2 а.с.146, 147). Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, повязаних з розглядом судової справи, окрім інших, належать витрати, повязані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи. Тому, суд вважає, що витрати на послуги БТІ з обстеження (аванс) с. Купянськ, вул. Д.Лучитського, 98, у сумі 600 грн. є витратами, повязаними з розглядом судової справи, і посилання представника відповідача [PERSON] на те, що ці витрати не відносяться до судових витрат є необґрунтованими. Щодо зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі ст. 601 ЦК України, слід зазначити наступне. Стаття 601 ЦК України передбачає зарахування зустрічних однорідних вимог способом припинення одночасно двох зобов'язань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов'язанні є кредитором у другому). Допускаються випадки, так званого часткового зарахування, коли одне зобов'язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов'язання. В такому випадку зобов'язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами. Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв'язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов'язань по передачі родових речей, зокрема грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо);3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. В даному випадку вимоги не відповідають зазначеним вище умовам, не є зустрічними, тому не можуть зараховуватися за правилами ст. 601 ЦК України, у звязку з чим вимоги про зарахування зустрічних однорідних вимог не підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial