Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування. Свої вимоги мотивував тим, що 10 травня 2017 року [PERSON] звернулася до позивача з заявою про здійснення відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 20 березня 2017 року на бул. Дружби Народів в м. Києві за участю автомобіля марки «Toyota Auris» д/н [NUMBER] , під керуванням відповідача та автомобіля марки «ЗАЗ Ланос» д/н [NUMBER] , який належить [PERSON] . 19 червня 2017 року постановою Печерського районного суду м. Києва відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 1252/17 від 19 червня 2017 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки ЗАЗ Ланос» д/н [NUMBER] становить у розмірі 88 445,07 грн., вартість відновлювального ремонту становить у розмірі 101 208,29 грн. Згідно наказу Моторно (транспортного) страхового бюро України № 8359 від 15 вересня 2017 року підлягає виплаті сума страхового відшкодування у розмірі 52 614,72 грн. Згідно платіжного доручення № 1259694 від 18 вересня 2017 року Моторно (транспортним) страховим бюро України сплачено [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 52 614,72 грн. згідно наказу № 8359 від 15 вересня 2017 року. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача у відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 52 614,72 грн., матеріальні збитки, що складаються з витрат на оплату послуг аварійного комісара у розмірі 670,00 грн. та витрати по сплаті судового збору. Згідно вимог ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 10 травня 2017 року [PERSON] звернулася до позивача із заявою про здійснення відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 20 березня 2017 року на бул. Дружби Народів в м. Києві за участю автомобіля марки «Toyota Auris» д/н [NUMBER] , під керуванням відповідача та автомобіля марки «ЗАЗ Ланос» д/н [NUMBER] , який належить [PERSON] (а.с. 9, 10). 19 червня 2017 року постановою Печерського районного суду м. Києва відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України (а.с. 8). Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 1252/17 від 19 червня 2017 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки ЗАЗ Ланос» д/н [NUMBER] становить у розмірі 88 445,07 грн., вартість відновлювального ремонту становить у розмірі 101 208,29 грн. (а.с. 12-28). Згідно наказу Моторно (транспортного) страхового бюро України № 8359 від 15 вересня 2017 року підлягає виплаті сума страхового відшкодування у розмірі 52 614,72 грн. (а.с. 31). Згідно платіжного доручення № 1259694 від 18 вересня 2017 року Моторно (транспортним) страховим бюро України сплачено [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 52 614,72 грн. згідно наказу № 8359 від 15 вересня 2017 року (а.с. 31 зв.). Між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях. Предметом доказування є вчинення відповідачем певних дій, які призвели до заподіяння позивачу матеріальної шкоди. Представник позивача в обґрунтування вимог посилався на скоєння відповідачем, цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована, дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого заподіяно матеріальної шкоди. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно п.п. 33.1, 33.1.4 ст. 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Статтею 1191 ЦК України та п.38.2.1 ст.38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що особа яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно п.п. ґ п. 38.1.1 п. 38.1, ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно п.п а п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, зокрема, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно ст. 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Судом встановлено, що Моторно (транспортним) страховим бюро України сплачено [PERSON] у відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача, цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована у розмірі 52 614,72 грн. (а.с. 31 зв.). З урахуванням викладеного позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування підлягають задоволенню повністю: стягнути з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України, код ЄДРПОУ 21647131, знаходиться за адресою: бул. Русанівський, 8, м. Київ, у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 52 614 (п`ятдесят дві тисячі шістсот чотирнадцять) грн. 72 коп. Позивач просив про стягнення з відповідача матеріальних збитків, які складаються з витрат на оплату послуг аварійного комісара у розмірі 670,00 грн. На підтвердження вимог позивачем надано платіжне доручення № 1252/17рв від 11 липня 2017 року про сплату позивачем на рахунок ТОВ «ЕАК «Фаворит» грошових коштів у розмірі 670,00 грн. за послуги аварійного комісара (а.с. 29 зв.), рахунок № 1252/17 від 19 червня 2017 року про оплату вартості послуг аварійного комісара у розмірі 670,00 грн. (а.с. 29), акт виконаних робіт (а.с. 29). Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як вбачається з п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Тому суд приходить висновку по задоволення позовних вимог Моторно (транспортного) страхового бюро України про стягнення з відповідача матеріальних збитків, які складаються з витрат на оплату послуг аварійного комісара у загальному розмірі 670,00 грн. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 102 грн. 00 коп., відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір немайнового характеру на користь позивача в сумі 2 102 грн. 00 коп.

Outcome: approved