Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "Приватбанк" звернулися до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із вказаним позовом до відповідача [PERSON] відповідно до якого просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 09 вересня 2009 року у розмірі 20 618 гривень 48 копійок. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що 09 вересня 2009 року відповідач по справі [PERSON] на підставі заяви клієнта банку та Умов і правил надання банківських послуг одержав від Публічного Акціонерного товариства [PERSON] банк "Приват Банк" кредит у розмірі 5 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з процентною ставкою за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вказуючи на те, що відповідач належним чином не виконував своїх зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого станом на 15 березня 2015 року виникла заборгованість перед позивачем в сумі 20 618 гривень 48 копійок. Однак відповідачем було порушено умови кредитного договору щодо своєчасного погашення заборгованості. Неодноразові спроби Позивача в досудовому порядку врегулювати питання погашення кредитної заборгованості не призвели до позитивних результатів, в звязку з цим Позивач був змушений звернутись за судовим захистом своїх порушених прав. В судове засідання позивач та його представник не з'явився, надав до суду заяву у якій повністю підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві, просить позов розглянути у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просить справу розглянути у його відсутність, заявленні позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про ухвалення рішення виходячи з наступного: 09 вересня 2009 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір б\\н, відповідно до якого позивач взяв на себе зобов'язання надати відповідачу кредит у сумі 5 000, 00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобов'язувався повертати кредит згідно графіку погашення суми кредиту та сплачувати щомісячно відсотки за користування кредитом, що підтверджується копією заяви разом з копією Умов надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, що являється Договором згідно ст. 634 ЦК України. Згідно п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг кредитного договору Клієнт зобов'язується погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, перевитрат платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених даним Договором. Відповідно до п. 6.6 у випадку невиконання зобов'язань по Договору, на вимогу Банку виконати зобов'язання по поверненню Кредиту (в тому числі Простроченого кредиту та Овердрафту), виплаті винагороди Банку. Відповідно до п. 3.1-3.3 Умов та правил надання банківських послуг, для надання послуг банку клієнту кредитної картки, клієнт своїм підписом у заяві та пам'ятці клієнта посвідчує укладення договору між банком про надання банківських послуг, шляхом надання відповідної суми кредитного ліміту. Згідно п. 3.17, п. 5.2, п. 6.9 вказаних умов та правил, при наявності у клієнта прострочення по кредитному ліміту, а також відсоткам за користування кредитним лімітом, банк має право: після закінчення строку вкладу, вклади та нараховані відсотки перечислити на відповідний картковий рахунок клієнта або розірвати даний договір. Також у випадку порушення держателем встановлених законодавством України вимог та умов даного кредитного договору, банк має право призупинити дію кредитної картки та визнати картку недійсною до моменту погашення заборгованості, а також вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому чи у відповідній визначеній банком частині у випадку невиконання держателем своїх кредитних зобов'язань згідно кредитного договору. У разі виникнення заборгованості, держатель зобов'язаний протягом 30 днів з моменту її виникнення погасити дану заборгованість. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, видавши кошти у сумі 5 000,00 грн. відповідачу. Однак, відповідач не додержувався належного виконання умов зазначеного договору, в силу чого його заборгованість перед позивачем станом на 15 березня 2015 року виникла заборгованість перед позивачем в сумі 20 618 гривень 48 копійок, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 11741 гривень 59 копійок, заборгованості за процентами за користування кредитом - 6 747 гривень 84 копійки а також штрафи 500 гривень (фіксована частина) та 958 гривень 02 копійки (процентна складова). Враховуючи вищевикладене суд вважає, що правовідносини, що виникли між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] є зобов'язальними, і ЦК України. Відповідно до ст. ст. 509, 526, 530 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд бере до уваги те , що відповідачем 28 вересня 2015 року було частково погашено кредит, та внесено на кортку приватбанка 3 000 гривень. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема із договорів та інших правовідносин. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі викладеного та ст. ст. 525, 526, 549, 550, ч.3 ст. 551, 610, 611, 615, 616, 617, 627, 638, 639, 1054, 1056, 1048, ч. 1 ст. 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215, 224-227 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved