Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

У квітні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до держави в особі Міністерства юстиції України, Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, Державної казначейської служби України про визнання неправомірними дій відповідача - суб'єкта владних повноважень (держави) про відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданих незаконними діями суб'єкта владних повноважень (державою), просив визнати неправомірними дії відповідача-міністерства юстиції України та Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, що полягали у порушенні ст.ст. 3, 6, 8, 19 Конституції України з боку відповідачів, стягнути з Державної казначейської служби України на його користь завдану моральну шкоду в сумі 100 000,00 грн., що завдана в результаті порушення відповідачем ст.ст. 3,66,8,19 Конституції України та стягнути з відповідача - Державної казначейської служби України на його користь завдану матеріальну шкоду в сумі 100 000,00 грн., що завдана в результаті порушення відповідачем ст.ст. 3,6,8,19 Конституції України. Пред'явлений позов позивачем неодноразово уточнювався. Остання редакція позовної заяви від 31.05.2016 року, у якій позивач пред'являє вимоги до держави в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України, Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання дій держави незаконними, припинення дій держави, відновлення становища, що існувало до порушення прав, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛЬБРУС», Державна казначейська служба України. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 17.09.2011 року рекомендованою поштою з повідомленням про вручення ним було отримано постанову від 05.09.2011 року головного державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Чеботарьова А.С. про відкриття виконавчого провадження ВП №28637019. 27.12.2012 року він отримав лист від ПП «Спеціалізоване підприємство юстиція» від 21.12.2012 року, яким його повідомляли, що його квартира буде продана на прилюдних торгах 08.01.2012 року в приміщенні Жовтневого ВДВС Криворізького МУЮ. 03.04.2013 року, невідомий йому гр.. [PERSON] прийшов до нього додому та повідомив, що він є новим власником належної йому квартири, за адресою: [ADDRESS] та вимагав звільнення приміщення протягом 10 днів. Вважає дії з боку державного виконавця завідомо незаконними, оскільки стягнення проведено в рахунок погашення заборгованості за кредитом що забезпечений заставою. Квартира, що розташована за адресою, [ADDRESS] не входить в перелік заставного майна. Також, 11.04.2013 року йому було вручено офіційного листа «Про призначення опису», яким Жовтневий відділ державний виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції повідомляв його, що 17.04.2013 року о 10.30 годині відбудеться опис належного йому на праві приватної власності майна, за адресою: [ADDRESS], оскільки в строки встановлені державним виконавцем для самостійного виконання виконавчий документ - виконавчий лист №2-213/10 від 25.08.2011 року виданий Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області не виконаний. Вважає викладені факти, дії та рішення з боку Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції та інших посадових та юридичних осіб, причетних до зазначених фактів незаконними, в результаті яких йому завдано матеріальної шкоди на суму більше 200 000,00 грн. Також, вважає, що при наявності заставного майна, на виконання зобов'язань забезпеченим цим заставним майном, незаконно було накладено арешт на інше мано боржника, що є його особистою приватною власною та не входить до складу заставного майна і проведено реалізацію цього не заставного майна. Стверджує, що відповідач - Жовтневий ВДВС Криворізького МУЮ вчинив неправомірну дію по відношенню до нього, яка полягала у порушенні вимог ст.ст. 3, 6, 8, 19, 41 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконавче провадження». Просить визнати незаконними дії держави, в особі уповноважених органів, їх посадових і службових осіб, по відношенню до нього, громадянина України, в наслідок яких порушено його конституційне право на рівність всіх перед законом та верховенство права, в наслідок яких йому завдано матеріальну та моральну шкоду, припинити дії Держави, в особі уповноважених органів, їх посадових і службових осіб,які порушують його конституційне право на рівність всіх перед законом та верховенство права, в наслідок яких йому завдано матеріальну та моральну шкоду, відновити становище, яке існувало до порушення його прав, в наслідок яких порушено його конституційне право на рівність всіх перед законом та верховенство права, в наслідок яких йому завдано матеріальну та моральну шкоду, стягнути з відповідачів по справі, солідарно, на його користь завдану моральну шкоду у розмірі 200 000,00 грн., що завдана в результаті порушення відповідачами ст.ст. 3, 6, 8, 19 Конституції України та стягнути з відповідачів, солідарно, на його користь завдану матеріальну шкоду в розмірі 1 868 189, 10 грн., що завдана в результаті порушення відповідачами ст.ст. 3, 6, 8, 19 Конституції України. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені у позовні заяві. Представник Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України - Стельмах І.В. вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на письмові заперечення. Представник ПАТ «Державний ощадний банк України» Радіонова Н.Є., проти позову заперечувала, просила визнати ПАТ «Державний ощадний банк України» неналежним відповідачем у справі та у задоволенні позову [PERSON] в частині вимог до ПАТ «Державний ощадний банк України» відмовити. Представник третьої особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛЬБРУС», [PERSON] просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник третьої особи Державної казначейської служби України, просила суд постановити ухвалу про закриття провадження в частині позовних вимог щодо визнання дій Держави в особі уповноважених органів та посадових осіб незаконними, припинення незаконних дій та відновлення становища, що існувало до порушення прав та постановити рішення, яким у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної та матеріальної шкоди відмовити повністю у зв'язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, проаналізувавши обставини справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі з наступного. У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 03.09.2011 року від Дзержинського відділення № 7806 ПАТ «Ощадбанк» надійшли заяви про відкриття виконавчих проваджень з примусового виконання до Жовтневого відділу ДВС м. Кривого Рогу, а саме виконавчий лист Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу № 2-212/10 від 25.08.2011 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Ощадбанк» грошових коштів у сумі 43 400, 00 грн., виконавчий лист Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу № 2-213/10 від 25.08.2011 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Ощадбанк» грошових коштів у сумі 1025, 00 грн., виконавчий лист Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу № 2-213/10 від 25.08.2011 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Ощадбанк» грошових коштів у сумі 102400 грн. 05.09.2011 р. головним державним виконавцем Чеботарьовим А.С. винесено постанови про відкриття виконавчого провадження, з примусового виконання трьох вищевказаних виконавчих документів, де боржнику надано строк для самостійного виконання рішення до 12.09.2011 року.( т. 1 а.с.108-111). Зазначена постанова, згідно матеріалів виконавчого провадження була направлена боржнику [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з невиконанням виконавчих документів у строк встановлений для їх самостійного виконання головним державним виконавцем Чеботарьовим А.С. 13.09.2011 року винесено постанови про стягнення з боржника виконавчого збору.(т. 1 а.с.183) Відповідно до зворотного повідомлення яке надійшло на адресу відділу, постанови про відкриття виконавчого провадження отриманні боржником 22.09.2011 року.( т. 1 а.с.186) 21.09.2011 державним виконавцем направлено запити до Північної МДПІ, РЕР ДАІ, Криворізького БТІ, адресного столу, управління держкомзему(т. 1 а.с.185). 03.10.2011 року головним державним виконавцем Чеботарьовим А.С. винесено постанови про відкладення провадження виконавчих дій на строк до 10.10.2011 року.(т. 1 а.с.187) 11.10.2011 року за постановами головного державного виконавця Чеботарьова А.С. виконавчі провадження з примусового виконання: виконавчого листа Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу № 2-212/10 від 25.08.2011 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Ощадбанк» грошових коштів у сумі 43 400, 00 грн., виконавчого листа Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу № 2-213/10 від 25.08.2011 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Ощадбанк» грошових коштів у сумі 1025, 00 грн., виконавчого листа Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу № 2-213/10 від 25.08.2011 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ « Ощадбанк» грошових коштів у сумі 102400 грн. об'єднанні у зведене виконавче провадження № за СДРВП 29209307.( т. 1 а.с. 189-191) 20.10.2011 року виходом державного виконавця за адресою: [ADDRESS] було встановлено, що боржник [PERSON] за зазначеною адресою не перебуває, в квартирі, що є власністю боржника знаходиться орендар [PERSON].(т. 1 а.с.206) 28.10.2011 року надійшла відповідь з адресно - довідкового сектору ВГІРФО КМУ УМВС відповідно до якої боржник [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS].(т. 1 а.с.207) 18.11.2011 року надійшла відповідь з РЕР ДАІ про наявність зареєстрованих за боржником транспортних засобів, а саме: автомобіль марки АЛЬФА РОМЕО 1986 р. в державний номер [NUMBER] який постановою державного виконавця було оголошено в розшук.(т. 1 а.с.208) 21.02.2011 року надійшла відповідь з Криворізького БТІ відповідно до якої за боржником на праві приватної власності зареєстровано однокімнатну квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS].(т. 1 а.с.209) 21.02.2011 року головним державним виконавцем Чеботарьовим А.С. проведено опис та арешт належного боржнику [PERSON] майна, а саме: однокімнатну квартиру розташовану за адресою [ADDRESS], копія акту опису та арешту направлено боржнику поштою за вих. № 2255.(т. 1 а.с. 213-216) Позивачем зазначено, що нерухомість, а саме: однокімнатна квартира № 42, загальною площею 32,3 м.кв., жилою площею 19,0 м.кв. розташована на першому поверсі 5 поверхового будинку, за адресою: [ADDRESS], а саме: 1-а кімната 19,0 м.кв, кухня 5,9 м.кв., вбиральня 2,8 м.кв., коридор 4,6 м.кв., матеріал зовнішніх стін ЗБП, ніколи не була предметом іпотеки (відповідальний договір відсутній) за договором кредиту по справі № 2-213/10 від 25.08.2010 року про стягнення з [PERSON] на користь Дзержинського відділення № 7806 Публічного акціонерного товариства «Ощадбанк» грошових коштів у сумі 43 400,00 грн. В свою чергу, відповідно до копії Витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на запит органу державної влади (т. 1 а.с. 117-119) Заборона на нерухоме майно, зареєстрована 01.06.2006 року за №3285984 приватним нотаріусом Герасимовою Л.С., іпотечний договір, реєстр № 2672, об'єкт обтяження: однокімнатна квартира № 42, загальною площею 32,3 м. кв., жилою площею 19,0 м. кв., що розташована за адресою: [ADDRESS], номер РПВН: 9798804. Накладена заборона на відчуження зазначеної в договорі квартири за № 25. Арешт нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 13226116. 12.03.2012 року постановою головного державного виконавця призначено експерта для участі у виконавчому провадженні - Кисіль Р.І.(т. 1 а.с. 229-230) 15.10.2012 року до Жовтневого відділу ДВС надано звіт про оцінку майна, а саме: однокімнатної квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 232-240). Того ж дня державним виконавцем було направлено сторонам виконавчого провадження повідомлення про вартість майна разом з копією експертного висновку.(т. 1 а.с. 243) 20.12.2012 року між Жовтневим відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції та ПП «СП«Юстиція» укладено договір про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого майна.( т. 1 а.с. 152). Вперше прилюдні торги призначено на 08.01.2013 року за початковою ціною 81160,00 грн. 14.01.2013 року оскільки перші прилюдні торги призначені на 08.01.2013 року не відбулися у зв'язку з відсутністю купівельного попиту, державним виконавцем проведено переоцінку майна на 25%, вартість якого склала 60870,00 грн.(т. 1 а.с. 158). 15.02.2013 року оскільки другі прилюдні торги призначені на 12.02.2013 року не відбулися у зв'язку з відсутністю купівельного попиту, державним виконавцем проведено переоцінку майна на 25%, вартість якого склала 40580,00 грн.(т. 1 а.с.161) 13.03.2013 року в приміщенні Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції організатором прилюдних торгів ПП «СП«Юстиція» було проведено продаж однокімнатної квартири розташованої за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON], продажна ціна склала - 40680,00 грн.(т. 1 а.с. 164-167) 14.03.2013 року переможцем прилюдних торгів було внесено на депозитний рахунок відділу грошові кошти у сумі 34618,68 грн. 20.03.2013 року державним виконавцем складено акт про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (т.2 а.с.27). Суд вважає, твердження позивача, щодо належності йому лише 1/2 частини реалізованої квартири, такими що не знайшли свого підтвердження, оскільки згідно інформаційної довідки з реєстру права власності на нерухоме майно, вищевказана однокімнатна квартира на момент реалізації належала на праві приватної власності [PERSON], на підставі договору купівлі - продажу від 22.08.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Герасимовою Л.С., зареєстрованого комунальним підприємством «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», реєстраційний номер майна 9798804 (т. 1 а.с.122-123). Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України - суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо - захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦПК України - сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Відповідно до частини другої ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження" боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку. Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (статті 383, 384 ЦПК, частина четверта статті 82 Закону України "Про виконавче провадження"). Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) можуть бути оскаржені до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина п'ята статті 82 Закону України "Про виконавче провадження"). Суд вважає, твердження позивача щодо внесення експертом, суб'єктом оціночної діяльності, Кисіль Р.І. до звіту про оцінку, завідома неправдивої інформації, щодо візуального обстеження предмету оцінки та опитування працівників, осіб які знаходилися на території безпідставні, оскільки, будь яких рішень суддів, слідчих органів, щодо вчинення експертом Кисіль Р.І. посадового підлогу відсутні, висновок експерта з оцінки арештованого майна не скасований та не оскаржувався боржником в установленому законом порядку. Відповідно до ч.2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією України межах відповідно до законів України. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до преамбули Закону України « Про виконавче провадження», цей закон визначає умови і порядок виконання судових рішень суддів та інших органів ( посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання у добровільному порядку, та встановлює черговість звернення стягнення на майно боржник: стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у разі відсутності у боржників коштів та Інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Згідно зі ст. 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади в межах їхньої компетенції, встановленої законами. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Згідно статті 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 3 статті 23 ЦК України передбачено, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, також з урахування інших обставин, які мають істотне значення. Позивач [PERSON] по всім фактам звертався до правоохоронних органів, які проводили перевірки та ними не було встановлено жодних фактів скоєння злочинів та кримінальних проваджень стосовно діяльності посадових осіб порушено не було. Відповідно п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року за №4 (з подальшими змінами та доповненнями) передбачено,що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Крім того, в п. 9 вищевказаної Постанови передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підстави своїх вимог. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Звертаючись до суду з позовом [PERSON] посилався на незаконність дій відповідачів та їх посадових осіб по відношенню до нього, однак в порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України належних доказів на підтвердження порушення його законних прав, які не з'явились і під час розгляду справи по суті, щодо вчинення відносно нього неправомірних дій, які були б підставою для розгляду судом питання про відшкодування майнових втрат та моральної шкоди, позивач та його представник не надали, також не надали ґрунтовних і чітких відповідей щодо їх існування. Тим більше, поданням уточненої позовної заяви, в якій позовні вимоги доповнюються вимогами на визнання дій відповідача неправомірними, позивач підтвердив, що на момент подання позову про стягнення матеріальної та моральної шкоди, дії відповідачів не були визнані неправомірними компетентними органами чи судом. Отже, всі доводи позивача щодо завданої йому шкоди ґрунтуються на суб'єктивних оцінках та припущеннях. Натомість доводи позивача спростовується матеріалами справи, зі змісту уточненої позовної заяви є незрозумілим, яким саме відповідачем порушено законне право позивача, в яких діях це порушення виражається. У відповідачів за уточненою позовною заявою - Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України, з огляду на коло повноважень кожного з них, жодних правових зв'язків з позивачем не існувало, то відповідно й діями безпосередньо кожного відповідача не могло бути порушене право позивача. Суду не надано безсумнівних доказів, які б свідчили про вчинення відносно нього неправомірних дій. Таким чином суд прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги цілком є необґрунтованими, безпідставними, недоведеними, ґрунтуються на поясненнях, наданих позивачем та які не відповідають дійсності та обставинам справи і спростовуються поясненнями відповідачів, третьої особи та матеріалами справи в їх сукупності. За таких обставин суд, вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до держави в особі Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України, Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання дій держави незаконними, припинення дій держави, відновлення становища, що існувало до порушення прав, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛЬБРУС», Державна казначейська служба України.

Outcome: dismissed