Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 06.03.2019 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 126 836,95 грн. та судові витрати, посилаючись на те, що на підставі заяви від 05.09.2008 року, останній позивачем виданий кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 36% на рік. Вказує, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Відповідач зобов`язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених цим договором. Однак, порушила вимоги кредитного договору, в зв`язку з чим станом на 31.01.2019 року утворилась заборгованість у сумі 141982,52 грн., яка складається з наступного: 3140,00 грн. - заборгованість за кредитом; 133 680,83 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5161,64 грн. - заборгованість за пенею та комісією; Позивач зазначає, що оскільки кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, позивач просить стягнути з відповідача кредитну заборгованість у розмірі 126836,95 грн., яка складається з наступного: 3140,00 грн. - заборгованість за кредитом; 123696,95 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 05.09.2008 по 30.12.2018 р. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.03.2019 р. відкрито провадження по справі, призначений її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження, сторонам встановлений строк для надання заяв по суті справи. В судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи за його відсутності та про підтримання заявлених позовних вимог. Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просила відмовити, надали суду письмове клопотання про застосування строку позовної давності. Вислухав пояснення відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що 05.09.2008 року відповідач підписала заяву про надання їй ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (наразі даний банк іменується АТ КБ «ПРИВАТБАНК») банківських послуг (а.с. 8), а саме надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 4000,00 грн. зі сплатою за користування кредитними коштами 3% на місяць. В даній заяві також передбачено право кредитора змінювати кредитний ліміт. За приписами 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач у позові посилається на те, підписана відповідачем заява про надання банківських послуг разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Враховуючи правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 03.07.2019 р. по справі № 342/180/17, суд приходить до висновку, що зазначені позивачем Умови та правил надання банківських послуг, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили заявлені позивачем умови кредитування, в тому числі щодо зміни відсоткової ставки за користування кредитом, строку кредитування та дії кредитного договору тощо. Згідно даної заяви позивачем відповідачу видана кредитна картка № [NUMBER] . Відповідно до інформації наданої позивачем (а.с. 77) клієнт [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) згідно кредитного договору б/н від 05.09.2008 року, отримала картки № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня 07.2016 року. Оцінивши даний письмовий доказ, суд критично ставиться до наданої позивачем інформації щодо строку дії даних карток, оскільки в ній не конкретизовано по кожній окремій картці дату її видачі та кінцевий строк її дії. Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно розрахунку наданого позивачем (а.с.5-7), внаслідок неналежного виконання відповідачем умов даного кредитного договору, станом на 31.01.2019 року утворилась заборгованість у сумі 126836,95 грн., яка складається з: 3140,00 грн. - заборгованість за кредитом; 123696,95 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом з 05.09.2008 по 30.12.2018 р. З даного розрахунку заборгованості вбачається, що з січня 2013 р. розрахунок заборгованості по процентам за користування кредитним коштами позивачем здійснюється з розрахунку змінених процентних ставок (30, 34, 42,43 % на рік), при цьому заявою відповідача про надання позивачем банківських послуг не передбачена умова щодо порядку зміни кредитної ставки. Розрахунку заборгованості процентів за період з січня 2013 р. по 30.12.2018 р. з урахуванням погодженої сторонами процентної ставки 3% на місяць позивачем суду не надано. Отже, заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом за період з січня 2013 р. по 30.12.2018 р. не підлягають задоволенню у зв`язку з необґрунтованістю. Позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту та процентів за користування кредитних коштів за період з 05.09.2008 р. по грудень 2012 р. (включно) не підлягають задоволенню у зв`язку з їх пред`явленням позивачем 06.03.2019 р. поза строком загальної позовної давності, з огляду на наступне. За правилами статей 256-258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Згідно з ч.3, 4, 5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідач звернувся до суду із заявою про застосування до позовних вимог строку позовної давності. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. За правовим висновком Верхового Суду України, викладеному у постанові від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Із заяви відповідача про надання позивачем банківських послуг від 05.09.2008 р. вбачається, що тіло кредиту та проценти за користування кредитними коштами повинні були сплачуватись відповідачем щомісячними платежами, кінцевого строку дії кредитування та виконання кредитного зобов`язання в даній заяві не зазначено. З виписок кредитних рахунків позичальника [PERSON] , а саме: рахунку 52**89 вбачається, що відповідачем останній платіж по погашенню кредиту здійснено 08.10.2014 р., з цього часу відповідач більше карткою не користувалася та кредитні кошти не погашала. Дані обставини відповідач підтвердила в судовому засіданні. З огляду на вищезазначене, з листопада 2014 р. по листопад 2017 р. почала обчислюватись позовна давність по пред`явленим позивачем позовним вимогам про стягнення тіла кредиту у заявленому позивачем розмірі та процентів за його користування за період з 05.09.2008 р. по грудень 2012 р. Не є перериванням позовної давності, а саме вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу в розумінні положень статті 264 ЦК України, платіж в сумі 38 грн. 36 коп., який здійснено 21.10.2015 р., оскільки як вбачається з виписки про рух коштів позичальника [PERSON] цей платіж було здійснено шляхом автоматичного списання з карти [NUMBER], при цьому матеріали справи не містять доказів належності цієї карти позичальнику. Таким чином, заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: dismissed