Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

03 березня 2015 року [PERSON] звернулась до апеляційного суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що апеляційний суд, постановивши рішення від 21 жовтня 2014 року у даній справі, яким відмовив у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення 1/2 частини боргів за договорами позики, не вирішив питання про судові витрати. Тому, пославшись на правила ст.220 ЦПК України, [PERSON] просила ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з позивача [PERSON] на її користь у повернення сплаченого судового збору 171 грн.15 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 4626 грн. 00 коп. Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи заяви [PERSON], апеляційний суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до правил ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Як вбачається з матеріалів справи, у вересні 2014 року [PERSON] звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28 серпня 2014 року, сплативши судовий збір в розмірі 171,15 грн. (а.с.197), яка була задоволена повністю, рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28 серпня 2014 року було скасовано, в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення 1/2 частини боргів за договором позики було відмовлено. Судом не було вирішене питання щодо розподілу судових витрат у справі. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 171 грн. 15 коп. судового збору за розгляд справи в апеляційному суді. Стосовно стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на правову допомогу в сумі 4626 грн. 00 коп. необхідно зазначити наступне. Відповідно до п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до судових витрат серед іншого належать витрати на правову допомогу. Згідно з ст.84 ЦПК України витрати, пов"язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Склад та розмір витрат, пов"язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов"язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанції до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Як вбачається з матеріалів справи, між відповідачкою [PERSON] та адвокатом [PERSON], діючого на підставі свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю №37 від 04 грудня 2009 року, було укладено Договір від 08 вересня 2014 року про надання правової допомоги (а.с.214-218), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов"язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку суду апеляційної інстанції не були надані і не були предметом дослідження суду. Подаючи 03.03.2015 року заяву про ухвалення додаткового рішення [PERSON] надала квитанції №000298 від 08 вересня 2014 року на суму 1000 грн. та №000288 від 07 серпня 2013 року на суму 4000 грн. та надала розрахунок оплати за виконану правову допомогу виконаних робіт по Договору про надання правової допомоги від 07.08.2013 року та від 08.09.2014 року. Згідно з ст.ст.79, 84, 88, 89 ЦПК України, роз"ясеннями, даними у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року „Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу. Відповідно до вищезазначеного та виходячи з розуміння ч.1 ст.11 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, не підлягають стягненню витрати на правову допомогу, оскільки документи, підтверджуючі оплату таких витрат, подані після розгляду справи по суті і останні не були предметом дослідження судом при ухваленні рішення. За таких обставин заява [PERSON] про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню зі стягненням з [PERSON] на користь [PERSON] 171 грн. 15 коп. понесених у справі судових витрат по сплаті судового збору.

Outcome: partial