Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 12.03.2015р. [PERSON] відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт отримала кредит у розмірі 4 719 грн. 32 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на порушення позичальником кредитних зобов'язань та утворення станом на 21.12.2017 року заборгованості в розмірі 12 643 грн. 66 коп., з них: 4 322 грн. 21 коп. - заборгованість по кредиту; 2 028 грн. 63 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5 013 грн. 52 коп. - заборгованість за пенею та комісією; 1 279 грн. 30 коп. - штраф, відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, яка у добровільному порядку відповідачем не погашена, просить позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, на розгляд справи не з'явився, звернувшись з клопотанням (вх. № 233 від 17.01.2018р.) про розгляд справи у відсутність представника банку, в якому також не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] двічі будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в порядку передбаченому п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України (судові повістки направлені рекомендованим листом № 5630101052488, 5630101083073 повернуті до суду по витіку строку зберігання з відміткою про відсутність адресата по місцю проживання), на розгляд справи не з'явилася, про причини неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 6 ст. 223 ЦПК України наслідки, визначені частинами третьою - пятою цієї статті, настають і в разі, якщо учасник справи (його представник) залишить залу судового засідання. Таким чином, суд, з врахуванням неявки відповідача належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, не повідомлення ним про причини неявки, відсутності заяв про розгляд справи у його відсутність чи відкладення, згоди позивача на заочний розгляд справи, ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Згідно з положеннями ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, з огляду на що та неявку в судове засідання всіх учасників, які беруть участь у справі, суд прийняв рішення про проведення заочного розгляду справи, без технічної фіксації судового процессу. Судом встановлені факти: · 05.08.2010 року [PERSON] ознайомилася та погодилася із Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які були надані їй в письмовій формі, отримала картку "Універсальна", своїм підписом підтвердила факт отримання інформації про умови кредитування в ПриватБанку та погодилася, з тим, що підписана нею заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та Банком договір про надання банківських послуг (анкета - заява від 05.08.2010р., Умови і Правила надання банківських послуг, Тарифи банку) ; . 12.03.2015р. [PERSON] ознайомилася та погодилася з генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості, яка на момент її укладення становить 5 035 грн. 33 коп., та приєдналася до умов та правил надання продукту кредитних карток, з метою створення умов для виконання в подальшому зобов'язань по кредитному договору від 05.08.2010 року, в якій визначили кінцеву дату погашення заборгованості - 31.03.2017 року. В цій же угоді позивальник своїм підписом підтвердила, що ознайомилася з умовами і правилами, та підтвердила факт надання їй повної інформації про умови кредитування, та погодила, що вказана генеральна угода та Умови, Правила і Тарифи становлять між неї і банком кредитний договір (генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт від 12.03.2015 року ); . у п. 2.1.1.4.6 сторони встановили строк повернення кредиту, комісії, процентів в повному обсязі, у випадку порушення клієнтом зобов'язань по погашенню заборгованості перед банком, на протязі 90 днів з моменту виникнення таких порушень, в т.ч. зобов'язань строк виконання яких не настав, - 91- й день з моменту настання порушення зобов'язання. . у п. 2.1.1.12.4 сторони також погодили строки та порядок погашення по кредиту з встановленими мінімальним платежем, - в повному обсязі 211-й день з моменту виникнення заборгованості та строк погашення процентів по овердрафту - щомісячно за попередній місяць до 25 числа; . в зв'язку з не належним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором від 05.08.2010 року та генеральної угоди про реструктуризацію боргу від 12.03.2015р., щодо своєчасного погашення належних за ним платежів, у позичальника, в період з 12.03.2015 р. по 21.12.2017р. утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 12 643 грн. 66 коп., з яких: - 4 322 грн. 21 коп. - заборгованість по кредиту; - 2 028 грн. 63 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 5 013 грн. 52 коп. - заборгованість за комісією; - 1 279 грн. 30 коп. - штраф, відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди (розрахунок заборгованості станом на 21.12.2017 року); . останній платіж за договором, відповідач здійснила 18.06.2015 року в сумі 100 грн., які були зараховані в рахунок погашення простроченої заборгованості та процентів (розрахунок заборгованості станом на 21.12.2017 року); · 06.07.2000р. організаційно - правова форма КБ "ПриватБанк", створеного у 1992р. у формі товариства з обмеженою відповідальністю, змінено на закрите акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", та 30.04.2009р. - у публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (витяг із статуту ПАТ КБ "ПриватБанк" від 19.04.2017 року, банківська ліцензія №22 від 05.10.2011р., свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи А01 №054809, відомості з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, статут в редакції від 19.04.2017р.); · судові витрати понесені позивачем складають 1 762 грн. (платіжне доручення від 26.12.2017р.). Суд вважає, що між сторонами виник спір та склалися правовідносини з приводу стягнення кредитної заборгованості. При прийнятті рішення, суд керується Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. З міст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Згідно з вимогами ст.624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до вимог ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннямист.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до вимог ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Крім того, суд керується положеннями Умов та Правил надання банківських послуг, з якими позивач письмово ознайомився та погодився, тарифами банку. На підставі вищевикладеного, з врахуванням того, що позивач зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідач взяті на себе зобов'язання за даним договором не виконав, внаслідок чого за ним рахується заборгованість у вищезазначеній сумі (тіло, відсотки, штрафи, комісія), що підтверджується наданим позивачем розрахунком, який не спростований відповідачем, позовні вимоги підлягають у задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд присуджує з відповідача на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати - 1762 грн.

Outcome: approved