Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому вказує, що відповідно до рішення Тиврівського районного суду Вінницької області у справі №2-697/2009 від 28.10.2009 р. [PERSON] зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дочок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], по 250 грн. щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Але станом на час подання даної позовної заяви аліментів, які сплачує [PERSON], недостатньо для повноцінного утримання дітей. З моменту присудження аліментів, збільшились ціни на основні групи товарів, які необхідні для забезпечення нормального прожиткового мінімуму дітей. На даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку сином [PERSON], [INFO] Відповідач добровільно відмовляється збільшити розмір аліментів, які він сплачує. Оскільки батьки є рівними в своїх правах та обов'язках щодо своїх дітей, вважає, що необхідно збільшити розмір аліментів і визначити аліменти у розмірі 50 відсотків від прожиткового мінімуму дитини, тобто по 930 гривень, щомісячно на кожну дитину, а всього разом 1860 гривень. Дана сума буде відповідати належній участі відповідача в утриманні дитини встановленої законодавством України. Після розірвання шлюбу їй було відновлено дівоче прізвище "[PERSON]". Відповідач працює у м.Вінниця, наскільки їй відомо, яке виробляє продукти харчування під торговою маркою "Авіс", а тому в нього є дохід та змога утримувати дітей. Просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] згідно рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 28.10.2009 року в справі № 2- 697/2009р згідно виконавчого листа від 28.10.2009 року на її користь на утримання дочок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]., по 930 гривень щомісячно, до досягнення ними повноліття, з індексацією розміру аліментів відповідно до законодавства України. Виконавчий лист Тиврівського районного суду Вінницької області, виданий 28 жовтня 2009 року про стягнення аліментів, що стягуються з [PERSON], згідно рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 28.15.2009 року в справі № 2-697/2009р. на її користь у розмірі по 250 гривень щомісячно на утримання дочок [PERSON], [INFO]., та [PERSON], [INFO], повернути Тиврівському районному суду Вінницької області після завершення його виконання. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити з підстав, викладених у заяві. Відповідач [PERSON] позов визнав. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задоволити, виходячи з наступного. Відповідно до ст.3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.89 N 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 р. батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 192 СК України та п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, мають дочок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвами про їх народження. Рішенням Тиврівського районного суду від 28.10.2009 р. у справі № 2-697/2009 р. було вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі по 250 грн. щомісячно на утримання дочок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], починаючи з 06.10.2009 р. і до досягнення дітьми повноліття. Даної суми недостатньо для того, щоб забезпечувати дітей самим необхідним. Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак обоє з батьків зобов'язані спільно забезпечити отримання дітьми прожиткового мінімуму. Позивачка [PERSON] з трьома дітьми: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживає у будинку загальною площею 30 кв.м у [ADDRESS], без реєстрації, транспортних засобів не має, підсобного господарства не веде, що стверджується довідкою про склад сім'ї №62 від 12.02.2018, актом обстеження матеріально-побутових умов від 09.02.2018 р. [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за сином [PERSON], [INFO], до досягнення ним трирічного віку, отримує одноразову допомогу при народженні дитини з 01.06.2016 по даний час, що стверджується довідкою Тиврівського УПСЗН від 15.02.2018 р № 156. Зростання цін на товари та продукти харчування через рівень інфляції курсу гривні потягло значне погіршення матеріального стану позивачки, що є загально відомим фактом, який не потребує доказування. Згідно ЗУ "Про державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для дитини віком з 6 до 18 років складає 1944 грн. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). Відповідач [PERSON] працездатний, фізично здоровий, а тому спроможний надавати позивачці допомогу в утриманні їхніх спільних дітей. За таких обставин суд вважає, що вбачаються підстави для зміни розміру аліментів і визначення їх у сумі 930 грн., в межах заявлених позивачкою вимог. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка від сплати судового збору у даній справі звільнена. Відповідно до ст.141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд присуджує судовий збір з відповідача з врахуванням мінімального розміру судового збору.

Outcome: approved