Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів, по якому просить суд визнати договір дарування від 18.07.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського МНО Хома А.С. та зареєстрованим в реєстрі під номером 1113, недійсним. Визнати іпотечний договір від 11.09.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського МНО Чужовською Н.Ю. та зареєстрований в реєстрі під номером [NUMBER], недійсним. Зобов'язати органи нотаріату вчинити нотаріальну дію, а саме: зняти заборону відчуження з об'єкту нерухомого майна (предмету іпотеки за іпотечним договором від 11.09.2012 року) - п'ятикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Зобов'язати органи нотаріату вчинити нотаріальну дію, а саме: накласти заборону відчуження на об'єкт нерухомого майна (предмет іпотеки за іпотечним договором від 02.07.2008 року) - п'ятикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив суд його задовольнити. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Надав до суду заперечення проти позову. Від третіх осіб: приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу -Хоми А.С. та Чужовської Н.Ю. на адресу суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Інші учасники процесу до судового засідання не з'явились, про дату, час та місце його проведення повідомлені належним чином. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані докази, вислухавши пояснення сторін, вважає позов таким, що підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. По справі встановлені наступні фактичні обставини. 02.07.2008 року між ЗАТ «СведбанкІнвест» та [PERSON] (надалі - Відповдіач 1) був укладений Кредитний договір № 73/15-Ф, за умовами якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 255 000,00 доларів США (п. 1.2. Кредитного договору), зі сплатою 14,0 відсотків річних (п. 1.4. Кредитного договору) та строком користування по 01 липня 2013 року включно (п. 1.3. Кредитного договору), копії яких наявні в матеріалах справи. 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ВЕКТОР ПЛЮС» укладено договір факторингу №15, згідно умов якого відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором № 73/15-Ф від 02 липня 2008 року, що був укладений між ЗАТ «СведбанкІнвест», правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ «Сведбанк» та [PERSON]. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Одночасно з укладенням Кредитного договору 02.07.2008 року, в якості забезпечення виконання основного зобов'язання, було укладено іпотечний договір між ЗАТ «СведбанкІнвест» та [PERSON] (надалі - Відповідач 2), [PERSON] (надалі - Відповідач 3), [PERSON] (надалі - Відповідач 4) та [PERSON]. Відповідно до п. 2.1. Іпотечного договору, предметом іпотеки є п'ятикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах (по 1/4 частині). Позивач в позові зазначає, що з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрів до 2013 року щодо об'єкта нерухомого майна № [NUMBER] від 28.01.2015 року йому стало відомо про те, що було здійснено відчуження іпотечного майна, шляхом укладення 18.07.2012 року договору дарування з [PERSON] ( Відповідач 5) посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хома А.С. та зареєстрованого в реєстрі під номером 1113. Згодом між [PERSON] та [PERSON] ( Відповідач 6) укладено договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., та зареєстрований в реєстрі за № [NUMBER]. Підставою звернення до суду з даним позовом стали посилання позивача на те, що даними договорами порушуються його права, як іпотекодержателя. Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги до чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку,встановленому цим Законом, іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи перед іпотеко держателем, іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель; іпотекодержатель - кредитор за основним зобов'язанням. Статтею 9 вказаного Закону передбачено володіння, користування і розпорядження предметом іпотеки та встановлено, що іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При користуванні предметом іпотеки іпотекодавець повинен не припускати погіршення стану предмета іпотеки та зменшення його вартості понад норми його звичайної амортизації (зносу). Іпотекодавець має право одержувати від предмета іпотеки продукцію, плоди і доходи, якщо інше не встановлено іпотечним договором. Згідно зі ст. 9 ЗУ «Про іпотеку», іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя відчужувати предмет іпотеки. Зазначена норма Закону кореспондується в пп. 3.2.5 Іпотечного договору, яким передбачено, що іпотекодавці не вчинювати без письмової згоди Іпотекодержателя дії, пов'язані із зміною прав власності на предмет іпотеки, або передачею його в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування зобов'язані чи у наступну іпотеку. Відповідно до ч. З ст. 12 ЗУ «Про іпотеку», правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним. Згідно зі ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). З наведеного вище вбачається, що права іпотекодержателя порушені, оскільки позивач позбавлений права задовольнити свої вимоги за рахунок майна, переданого в іпотеку. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23.03.2012 року по справі № 2/1522/12926/11 [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Закритого акціонерного товариства "Сведбанк Інвест"про визнання факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки -задоволено. Встановлено факт проживання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 10.02.2008 року до 03.09. 2011 року. Визнано 1/4 частину квартири [ADDRESS] об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, який належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], зареєстрована: [ADDRESS], та [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], зареєстрований: [ADDRESS], в рівних частках. Визнано недійсними умови пунктів 2.2, 2.3, 4.1 Кредитного договору № 73/15-Ф від 02.07.2008 року, укладеного між ЗАТ "Сведбанк Інвест"та [PERSON], [INFO]. Визнано Кредитний договір № 73/15-Ф від 02.07.2008 року, укладений між ЗАТ "Сведбанк Інвест"та [PERSON], [INFO], недійсним в цілому. Припинено взаємні права та зобов'язання сторін за Кредитним договором № 73/15-Ф від 02.07.2008 року, укладеного між ЗАТ "Сведбанк Інвест"та [PERSON], [INFO], які випливають з даного договору. Визнано недійсним Іпотечний договір від 02.07.2008 р., укладений між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та ЗАТ "Сведбанк Інвест", посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюком О.Б., зареєстрований за № [NUMBER]. Припинено взаємні права та зобов'язання сторін за Іпотечним договором від 02.07.2008 р., укладеним між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та ЗАТ "Сведбанк Інвест", посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюком О.Б., зареєстрованим за № [NUMBER]. Зобов'язано органи нотаріату вчинити нотаріальну дію - зняття заборони відчуження з об'єкту нерухомого майна: п'ятикімнатної квартири за адресою [ADDRESS]. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 26.11.2012 року по справі № 22/1590/9178/2012 було частково задоволено апеляційну скаргу ПАТ «Сведбанк» та скасовано рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23.03.2012 року в частині:Визнання 1/4 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], об'єктом права спільної сумісної власності подружжя;Визнання недійсним умови пунктів 2.2., 2.З., 4.1. Кредитного договору № 73/15-Ф від 02.07.2008 року, укладеного між ЗАТ «СведбанкІнвест» та [PERSON];Визнано Кредитний договір № 73/15-Ф від 02.07.2008 року, укладений між ЗАТ «СведбанкІнвест» та [PERSON] недійсним в цілому;Припинення взаємних прав та зобов'язань сторін за Кредитним договором № 73/15-Ф від 02.07.2008 року, укладеного між ЗАТ «СведбанкІнвест» та [PERSON], випливають з даного договору;Визнання недійсним Іпотечний договір від 02.07.2008 року, укладеного між ЗАТ «СведбанкІнвест» та [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Всеволодівною;Припинення взаємних прав та зобов'язань сторін за Іпотечним договором від 02.07.2008 року, укладеного між ЗАТ «СведбанкІнвест» та [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON];Зобов'язання органів нотаріату вчинити нотаріальну дію - зняття заборони відчуження з об'єкту нерухомого майна: п'ятикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] та виключити запис з реєстру іпотек. В подальшому спірне іпотечне майно відчужено шляхом укладення договору дарування. Згідно ст. 74 Закону України « Про нотаріат» є: -Повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики ( кредиту); -Повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання; -Звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини. Також, підставою для вчинення нотаріальної дії щодо зняття заборони відчуження нерухомого майна є також судові рішення, які згідно з частиною п'ятою статті 124 Конституції України є обов'язковими до виконання на всій території України з відміткою про те, що рішення набрало законної сили. Пунктом 5.1. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусам України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону майна за рішенням суду. Суд критично ставиться до посилань відповідача - [PERSON], з приводу того, що станом на 11.09.2012 року, момент укладання договору, посвідченим приватним нотаріусом ОМНО Чужовською Н.Ю. права позивача поновлені не були, він не був іпотеко держателем за первісним іпотечним договором, запис в реєстрі іпотек - виключено та не поновлено, у зв'язку із чим в задоволенні позову просив відмовити, оскільки права позивача, як особи іпотеко держателя порушено. Відповідно до статті 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. У відповідності зі ст. 216 Цивільного кодексу України, Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Враховуючи зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку про задоволення у повному обсязі позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved