Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором та договорами поруки. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ВАТ „Державний Ощадний банк України" на підставі кредитного договору від 18.02.2008 року №82 надав [PERSON] кредит у розмірі 20 000 грн. під 21 % річних строком на 36 місяців, з умовою - погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом щомісячно зі строком остаточного повернення не пізніше 17.02.2011 року. В забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору позивач 18.02.2008 року уклав договори поруки з [PERSON] та [PERSON], які взяли на себе зобов'язання відповідати солідарно в повному обсязі за невиконання або несвоєчасне виконання [PERSON] умов кредитного договору. Відповідач [PERSON] не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту та відсоткам за користування кредитом. Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 14.09.2010 року з відповідачів стягнуто заборгованість за договором станом на 25.06.2010 року в розмірі 29865,17 грн. Проте, за період з 25.06.2010 року по час набрання рішенням суду законної сили - 05.10.2010 року додатково утворилась заборгованість в сумі 1195,21 грн., із яких: 1185,21грн. - проценти, 10 грн. - комісійна винагорода. У зв'язку з цим позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку вказану суму боргу та судові витрати. Від представника позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про час слухання справи повідомлявся вчасно та належним чином рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (до суду повернулось рекомендоване відправлення з відміткою, що відповідач за зареєстрованим у встановленому законом місці свого проживання не проживає, тому він відповідно до абз.5 ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається таким, що належним чином повідомлений). До суду не надійшло заперечень проти позову. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про час слухання справи повідомлявся вчасно та належним чином рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (до суду повернулось рекомендоване відправлення з відміткою, що відповідач за зареєстрованим у встановленому законом місці свого проживання не проживає, тому він відповідно до абз.5 ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається таким, що належним чином повідомлений). До суду не надійшло заперечень проти позову. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про час слухання справи повідомлявся вчасно та належним чином рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (до суду повернулось рекомендоване відправлення з відміткою, що відповідач за зареєстрованим у встановленому законом місці свого проживання не проживає, тому він відповідно до абз.5 ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається таким, що належним чином повідомлений). До суду не надійшло заперечень проти позову. З огляду на те, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та обов'язки сторін, та сторони вважаються такими, що належним чином повідомлені, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію кредитного договору № 82 від 18.02.2008 року; копію графіку погашення кредиту; довідку про заборгованість; копію договору поруки № 82/1 від 18.02.2008 року; копію договору поруки № 82 від 18.02.2008 року; розрахунок заборгованості; повідомлення боржників про необхідність погашення боргу; копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 14.09.2010 року), суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що ВАТ „Державний Ощадний банк України" на підставі кредитного договору від 18.02.2008 року №82 надав [PERSON] кредит у розмірі 20 000 грн. під 21 % річних строком на 36 місяців, з умовою - погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом щомісячно зі строком остаточного повернення не пізніше 17.02.2011 року. В забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору позивач 18.02.2008 року уклав договори поруки з [PERSON] та [PERSON], які взяли на себе зобов'язання відповідати солідарно в повному обсязі за невиконання або несвоєчасне виконання [PERSON] умов кредитного договору. Відповідач [PERSON] не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання та не здійснює щомісячні погашення по кредиту та відсоткам за користування кредитом, Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 14.09.2010 року кредитний договір розірвано та з відповідачів стягнуто заборгованість за договором станом на 25.06.2010 року в розмірі 29865,17 грн. Проте, за період з 25.06.2010 року по час набрання рішенням суду законної сили - 05.10.2010 року додатково утворилась заборгованість в сумі 1195,21 грн., із яких: 1185,21грн. - проценти, 10 грн. - комісійна винагорода. Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст. 526; 530 ч.1; 553, 554, 1050, 1054 ч.1 ЦК України, ст. 2 ЗУ „Про банки та банківську діяльність". Відповідно до ст. 2 Закону України „Про банки та банківську діяльність" банківський кредит - це будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Із ст. 526 ЦК України слідує, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1050 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, діями позичальника [PERSON] були порушені встановлені законодавством правила виконання цивільно-правових правочинів і права позивача на отримання виконання зобов'язання за вищезазначеним договором, що є підставою для задоволення позову - стягнення з вказаного відповідача на користь ПАТ „Державний ощадний банк України" заборгованості по кредитному договору в сумі 1195,21 грн. Що ж стосується вимог позивача до поручителів [PERSON] та [PERSON], то вказані вимоги не підлягають задоволенню із тих причин, що відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Аналогічні підстави припинення поруки викладені також в п. 4.1-4.2 договорів поруки, укладених між банком та поручителями. При цьому, з рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 14.09.2010 року слідує, що даний кредитний договір було розірвано, тому відповідно до ч.2-3 ст. 653 ЦК України з часу набрання рішенням законної сили, а саме з 05.10.2010 року зобов'язання за договором припинились. Оскільки кредитне зобов'язання припинилось з часу набрання рішенням суду про розірвання кредитного договору законної сили (05.10.2010 року) та позивач протягом шести місяців після цього не пред'явив до поручителів вимог про сплату донарахованих процентів та комісії в сумі 1195,21 грн. (а долучені до позову письмові вимоги поручителям датовані лише 19.12.2013 року), то зобов'язання за договорами поруки припинилися і позивач втратив право вимоги до поручителів. Такі висновки суду випливають з правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 29.01.2014 року справа № 6-155цс13, яка є обов'язковою для суду. Таким чином, позовні вимоги про стягнення донарахованої кредитної заборгованості з поручителів задоволенню не підлягають. На підставі викладеного, ст. 2 ЗУ „Про банки та банківську діяльність", ст.ст. 526; 530 ч.1; 553; 554; 559; 1054 ч.1 ЦК України та

Outcome: partial