Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати наказ про звільнення його з роботи №238-К від 05 червня 2013 року; змінити причини його звільнення з роботи з п.1 ст.41 КЗпП України «одноразове грубе порушення трудових обов'язків» на ст.38 КЗпП України за власним бажанням» та зобов'язати відповідача внести змінити до його трудової книжки та вказати причину звільнення - за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. Свої вимоги мотивує тим, що він з 01.04.2010 року працював на посаді директора Львівської обласної дирекції ПрАТ "Страхова компанія "ГРАВЕ Україна". 22.05.2013 року він подав заяву про звільнення за власним бажання з 30 травня 2013 року на ім'я в.о. Голови правління ПрАТ Страхова компанія "ГРАВЕ Україна" Базилевської Н.В.. 05.06.2013 року він звернувся в ПрАТ "Страхова компанія "ГРАВЕ Україна" для отриманої трудової книжки, однак йому було видано наказ про звільнення з роботи №238-К від 05 червня 2013 року та трудову книжку, з яких вбачалось, що мене було звільнено не за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України, а на підставі п.1 ст.41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов'язків в якості керівника відокремленого підрозділу. При цьому йому не відомо, в чому на думку роботодавця полягає одноразове грубе порушення трудових обов'язків, оскільки пояснення в нього не відбиралось, в наказі про звільнення його з роботи відповідач не зазначив, за яке конкретне одноразове грубе порушення трудових обов'язків він підлягав звільненню, за яких обставин його було вчинено, його характер, а також не надано йому матеріалів службової перевірки чи документів, на підставі яких його було звільнено з роботи. Тому з метою отримання додаткових відомостей про причини звільнення його з роботи, він 17.06.2013 року направив у ПрАТ "Страхова компанія "ГРАВЕ Україна" лист, однак станом на дату подання позовної заяви він відповідача відповіді не отримував. Вважає, що він сумлінно ставився до виконання службових обов'язків і не вчиняв жодних грубих порушень трудових обов'язків, така причина звільнення його з роботи як одноразове грубе порушення трудових обов'язків є незаконною і такою, що порушує його права, а тому він змушений звертатись до суду за захистом свого права та інтересу. Просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, пояснення дав аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить позов задоволити. Представники відповідача у судовому засіданні позов заперечили, та пояснили, що відповідачем було правомірно звільнено позивача з роботи на п.1 ст.41 КЗпП України «одноразове грубе порушення трудових обов'язків» а не на ст.38 КЗпП України за власним бажанням». З приводу чино і було видано відповідачем відповідний наказ №238-К від 05 червня 2013 року. Просять у позові відмовити за безпідставністю позовних вимог. Третя особа у судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про день, час та місце розгляду справи, а тому суд вважає, що справу слід слухати у її відсутності на підставі наявних у справі доказів, проти чого і не заперечили інші учасники судового процесу. Заслухавши пояснення учасників процесу, заслухавши пояснення свідка [PERSON], який пояснив, що а Приватна фірма «Христина» була залучена директором ЛОД Товариства [PERSON] та за вказівкою останнього він підготував Договір страхування та завантажив фотографії застрахованого транспортного засобу до електронної бази Товариства, які отримав особисто від позивача. Пояснення свідка [PERSON], який пояснив, що 01.04.2013 року від нього як керівника ПП «Христина» направлено відповідачу заяви про три страхові випадки, які відбулися 29 березня 2013 року та 30 березня 2013 року з їхнім автомобілем ВМW 320і, д.н.з. [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. Просили відповідача повернути помилково переховані кошти у сумі 4312,50 грн. згідно листа вих. док. №29 від 05.04.2013 року, оскільки автомобіль був проданий по контракту №12-3449 АХ від 02.04.2013 року та на підтвердження пояснень надав суду вказаний контракт, акт №12-3449 АХ від 04.04.2013 року та виписку повернення коштів(а.с.106-112). З приводу чого вони листом вих. док. № 31 від 09 квітня 2013 року відкликали вони свої заяви на страхові вказані випадки. Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що у позові слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював на посаді директора Львівської обласної дирекції Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ГРАВЕ Україна" з 01 квітня 2010 року до 05 червня 2013 року. За минулий час роботи до останніх подій характеризувався з позитивної сторони, до відповідальності за порушення трудової дисципліни не притягався. На адресу 01 та 02 квітня 2013 року відповідача надійшли заяви від представника ПП «Христина» (код за ЄДРПОУ 20792629) про три страхові випадки, які відбулися 29 березня 2013 року та 30 березня 2013 року. Разом із заявами представником ПП «Христина» було надано підписаний з обох сторін Договір добровільного страхування «ГРАВЕ КАСКО» № 0747.030.0125.1317 (далі - Договір страхування) від 26 березня 2013 року, яким застрахований майновий інтерес стосовно автомобіля ВМW 320і, д.н.з. [NUMBER], номер кузова [NUMBER] з страхувальником Приватною фірмою «Христина». Проте 10 квітня 2013 року Львівською обласною дирекцією (надалі - ЛОД) відповідача отримано лист від ПП «Христина» № 31 від 09 квітня 2013 року про відкликання своїх заяв на страхові випадки(а.с.64). 13 травня 2013 року керівником департаменту врегулювання страхових випадків відповідача Хахудою О.В. була направлена службова записка керівнику відділу безпеки відповідача Максимюку Ю.Л. про те, що по Договору страхування 26 березня 2013 року був сплачений страховий платіж, та до електронної бази даних Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ГРАВЕ Україна» було долучено фотографії застрахованого автомобіля. Однак, виявлено, що фотографії застрахованого автомобіля зроблені в інший час, ніж під час укладення договору страхування транспортного засобу(а.с.78). В свою чергу після проведення додаткової перевірки викладених в службовій фактів керівник відділу безпеки 21 травня 2013 року направив на в.о. Голови правління Відповідача Базилевській Н.В. доповідну записку, в якій виклав встановлені перевіркою факти, зокрема: зазначені фото застрахованого транспортного засобу зроблені 17 січня 2013 року на пристрій iPhone, а фото одометру зроблене 26 березня 2013 року на пристрій НТС, в свою чергу завантажені до електронної бази 26 березня 2013 року. Як свідчать пояснення фахівця зі страхування Третього центру обслуговування клієнтів ЛОД Товариства [PERSON], Приватна фірма «Христина» була залучена директором ЛОД Товариства [PERSON] За вказівкою директора ЛОД Товариства, фахівець зі страхування [PERSON] підготував Договір страхування та завантажив фотографії застрахованого транспортного засобу до електронної бази Товариства(а.с.79). За наслідками отриманої доповідної записки в.о. Голови правління відповідача Базилевська Н.В. видала розпорядження про надання позивачем письмових пояснень щодо факту долучення до електронної бази даних Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА» фотографій застрахованого транспортного засобу BMW 320і, д.н.з. [NUMBER], номер кузова [NUMBER](а.с.80) Зазначене розпорядження позивачу стало відомо 22 травня 2013 року, хоча він відмовився ознайомитися з ним та відмовився від надання пояснень, про що були складені відповідні акти(а.с.81-82). Натомість позивач [PERSON] 22 травня 2013 року написав заяву про звільнення за власним бажання із займаної посади з 30 травня 2013 року(а.с.4). Проте відповідно до вимог ч.1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Однак у своїй заяві від 22 травня 2013 року позивач [PERSON] не зазначив жодної з причин, які б підтверджували неможливістю продовжувати роботу. Таким чином суд вважає, що у відповідача не було зобов'язання для звільнення позивача у строк зазначений в заяві, а трудові відносини між відповідачем та позивачем тривали до закінчення терміну попередження про звільнення - двох тижнів, тобто до 05 червня 2013 року. Саме в цей день відбулось засідання правління відповідача, на якому і було винесене рішення про звільнення позивача [PERSON] із займаної посади згідно п. 1 ст. 41 Кодексу законів про працю України - за одноразове грубе порушення трудових обов'язків керівником відокремленого підрозділу - наказ про звільнення позивача з роботи №238-К від 05 червня 2013 року(а.с.86). Одноразове грубе порушення трудової дисципліни полягає в тому, що у відповідності до п. 5.3 Положення про Львівську обласну дирекцію Товариства, директором якої був позивач, до функцій директора ЛОД, окрім іншого, віднесено «забезпечення дотримання процедури страхування встановленої у Товаристві всіма працівниками та партнерами Дирекції». Правлінням Товариства було виявлене грубе порушення трудових обов'язків Директором ЛОД [PERSON], однак останній у відповідь на Розпорядження Правління від 22 травня 2013 року не надав належних пояснень щодо зазначених подій. Позиціювідповідача підтверджується в судовому засіданні свідком [PERSON] Суд вважає, що такі пояснення свідка є логічними, вірними та підтверджуються матеріалами справи. При цьому поясненням свідка [PERSON] суд не дає віри, оскільки такі спростовуються матеріалами такої справи. Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно із ч. 1 ст. 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Прийом на роботу директора обласної дирекції проводиться Головою правління відповідача ПрАТ "Страхова компанія "ГРАВЕ Україна". Згідно з ч. 1 ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Про те, що до факту долучення до електронної бази даних відповідача ПрАТ "Страхова компанія "ГРАВЕ Україна" фотографій застрахованого транспортного засобу BMW 320і, д.н.з. [NUMBER], номер кузова [NUMBER] має відношення саме позивач [PERSON] стало відомо відповідачу лише після проведення відділом безпеки відповідача перевірки фактів, викладених у службовій записці керівника департаменту врегулювання страхових випадків відповідача Хахуди О.В. від 13 травня 2013 року. Про вказані факти позивача було повідомлено у присутності свідків, про що в матеріалах справи є відповідний акт про відмову надати пояснення( а.с.157). У відповідності до ч.2 ст. 27 Цивільного процесуального кодексу України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Згідно з ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.58 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Враховуючи, вищезазначене, суд вважає, що позивач не надав належних доказів в обґрунтування своїх вимог, позов необґрунтований, а позовні вимоги базуються на припущеннях і нічим не вмотивовані. При цьому жодних порушень з боку відповідача щодо наявності підстав звільнення та дотримання процедури звільнення позивача не було допущено, а тому застосування дисциплінарного стягнення за допущене позивачем порушення трудової дисципліни у вигляді звільнення є правомірне. За таких обставин позовні вимоги не підлягають задоволенню, в позові слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Outcome: dismissed