Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

15.09.2014р. в суд поступила позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя . В позові позивач вказує, що 18.07.1981р. уклала шлюб з відповідачем та 06.09.2014р. розірвано даний шлюб. За час шлюбу 29.05.2008р. ними було придбано автомобіль марки OPEL ZAFIRA 1.8, кузов № [NUMBER] д.н.з.[NUMBER]. Спірний автомобіль був придбаний за кредитні кошти в сумі 29682,76доларів США які були надані ПАТ "УкрСиббанк". На час подання позову кредит непогашено , а заборгованість становить 5235,20доларів США. Враховуючи те, що відповідач неплатоспроможне , а автомобіль є неподільною річчю то позивачка зважаючи на спільну сумісну власність просить позов задоволити повністю. В суді представник позивача [PERSON] просив задоволити позов з підстав викладених в позові. Додатково пояснив, що позивачкою повністю одноособово погашено кредит та відшкодовано частку відповідачу який немає до неї претензій. Представник відповідача в суді не заперечив проти задоволення позову з підстав, шо позивачка відшкодувала вартість частки вартості спірного автомобіля належної відповідачу. Представник третьої особи в попередньому судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав наявності заборгованості по кредиту виданому відповідачу та з підстав викладеному в запереченні від 08.10.2014р.. 24.02.2015р. подав заяву про слухання справи за його відсутності. Суд заслухавши пояснення та доводи представників сторін, відповідача, дослідивши усі наявні матеріали та обставини справи, перевіривши їх доказами встановив, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, з наступних підстав: Нормами ст.69 Сімейного кодексу України визначено , що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою, що в даній справі відповідно до показів представника [PERSON] зробити неможливо. Згідно з ст.70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, що передбачено нормою ст.71 Сімейного кодексу України. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Крім іншого, відповідно до вимог п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.11.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", - вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє. Відповідно до вимог п.30 вищезгаданої Постанови Пленуму ВС України - рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Як встановлено судом сторони перебували в шлюбі з 18.07.1981р. про що зазначено в паспорті позивачки (а.с.4). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу сторони 06.09.2014р. розірвали шлюб. Згідно договору про надання споживчого кредиту від 02.06.2008р. укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та [PERSON] банк надав останньому кредит в сумі 29682,76 долари США в термін до 02.06.2015р. При цьому в договорі визначено п.1.3.5 Договору цільове призначення кредиту - на придбання автомобіля OPEL ZAFIRA 1.8, кузов № [NUMBER] д.н.з.[NUMBER].. Згідно договору купівлі - продажу №177 від 29.05.2008р. [PERSON] купив , а ТзОВ УкрАвтоЗАЗ - Сервіс" продав автомобіль OPEL ZAFIRA 1.8, кузов № [NUMBER] . Відповідно до довідки УкрСиббанку від 13.02.2015р. №1 станом на час надання даної довідки [PERSON] погасив кредит отриманий 02.06.2008р. в УкрСиббанку та даний кредит вважається таким , що припинив свою дію. Представник відповідача та відповідач [PERSON] підтвердили про те, що позивачка відшкодувала належну відповідачу частку. Згідно розписки від 10.11.2014р. [PERSON] підтвердив, що отримав від [PERSON] за автомобіль кошти в сумі 3500 дол.США. За таких обставин враховуючи вищевказані норми Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку , що позов в частині визнання права власності на автомобіль OPEL ZAFIRA 1.8, кузов № [NUMBER] д.н.з.[NUMBER] слід задоволити. При цьому вимоги стосовно стягнення з відповідача судових витрат задоволенню не підлягають з підстав , що спірне майно - автомобіль OPEL ZAFIRA 1.8, кузов № [NUMBER] д.н.з.[NUMBER] був заставним майном за договором кредиту від 02.06.2008р. і відповідач був невзмозі добровільно урегулювати спір. Згідно положень ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Outcome: dismissed