Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивач ПАТ "Креді [PERSON]" звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи : [PERSON], орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на житлове приміщення розташоване за адресою : [ADDRESS], в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 285/709461 від 10.06.2008р. в сумі 164563,82 грн. та виселення з вказаної квартири. В позові зазначено, що 10.06.2008р. між АТ "Індустріально-експортний банк", правонаступником якого є ПАТ "Креді [PERSON]" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 285/709461, на підставі якого відповідач отримав кредит в розмірі 130000 доларів США, зі сплатою щомісячної процентної винагороди за користування кредитом в розмірі 15,70 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 09.06.2028р. Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 2/814/477/2012 від 09.04.2012р. стягнуто в солідарному порядку з відповідача та поручителів [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ "Креді [PERSON]" заборгованість за кредитним договором в сумі 119125,88 грн. та судові витрати в сумі 1311,26 грн. Вказане рішення набрало законної сили 20.04.2012р. та підлягає виконанню. Відповідно до ст. 61 ч.1 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З червня 2012р. виконавчі листи перебувають на примусовому виконання в ВДВС Вільнянського РУЮ, Заводського та Ленінського відділів виконавчої служби м.Запоріжжя. Таким чином, з моменту винесення рішення суду та до теперішнього часу відповідач не погасив вказану заборгованість за кредитним договором та позивач може задовольнити свої вимоги за рахунок іпотечного майна. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 10.06.2008р. між [PERSON] та позивачем було укладено договір іпотеки № 17, який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 7963, відповідно до умов якого в іпотеку банку було передано квартиру загальної площею 33,85 кв.м., що знаходиться за адресою : [ADDRESS]. 10.06.2008р. дружина відповідача [PERSON] [PERSON] надала своєму чоловікові згоду на купівлю та передачу в іпотеку банку квартири, що є предметом іпотеки, про що свідчить заява зареєстрована 10.06.2008р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 7960. Відповідно до анкети-заявки підписаної іпотекодавцем при оформленні кредитного договору та договору іпотеки, будь-яких утриманців, в тому числі і неповнолітніх дітей він не мав. Під час примусового виконання рішення суду було встановлено, що в іпотечній квартирі зареєстрована неповнолітня особа [PERSON], [INFO]. Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району № 115р від 12.03.2015р. було відмовлено Ленінському ВДВС Запорізького МУЮ в реалізації квартири [ADDRESS], право користування якою має дитина [PERSON], [INFO], у зв`язку з порушенням житлових та майнових прав дитини. У відповідності до вимог ст. 35, 40 Закону України "Про іпотеку" та п.8.3. кредитного договору, 12.11.2014р. на адресу відповідачів було направлено іпотечну вимогу, яка є одночасно і вимогою на виселення, в разі невиконання вимог про погашення боргу. Направлені листи повернулись без вручення із вказівкою "за закінченням строку зберігання". 14.03.2015р. відповідачі вдруге були повідомлені про виселення з квартири шляхом публікації відповідного оголошення у газеті "Запорізька правда". Втім, до теперішнього часу заборгованість за кредитним договором не погашена, відповідачі не виконали вимогу банку про добровільне виселення з іпотечної квартири. Відповідно до п.5.2 кредитного договору, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на протязі існування простроченої заборгованості, від суми відповідного непогашеного платежу за кожен день прострочення. Станом на 06.05.2015р. заборгованість за кредитним договором та/або процентів за користування кредитом становить 164563,82 грн., яка складається з : - простроченої заборгованість в розмірі 117368,37 грн.; - нарахованих відсотків (реструктуризовані проценти) в розмірі 9650,00 грн.; - пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентної винагороди 37545,45 грн. Крім того, проживання відповідачів з неповнолітньою дитиною у квартирі на яку звернуто стягнення за рішенням суду чинить їм перешкоди у реалізації зазначеного іпотечного майна та погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до п.2.15 Договору іпотеки, у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки. Просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 285/709461 від 10.06.2008р. в загальному розмірі 164563,82 грн., яка складається з простроченого тіла кредиту -117368, 37 грн., процентів в сумі 9650 грн., пені в сумі 37545, 45 грн., звернути стягнення на житлове приміщення загальною площею 33,85 кв.м., а саме квартиру [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON], на підставі договору іпотеки № 17 від 10.06.2008р., шляхом примусової реалізвції на публічних торгах у порядку виконавчого провадження за початковою ціною визначеною на підставі оцінки, проведеною суб"єктом оціночної діяльності, відповіджно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність. Виселити відповідачів, які зареєстровані та/або проживають у вказаній квартирі та зняти їх з реєстрації за зазначеною адресою.. Стягнути з [PERSON] витрати понесені по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений за місцем реєстрації, відповідно до ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, в зв`язку з чим проведено заочний розгляд справи зі згоди представника позивача. Третя особа : орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району м.Запоріжжя не з`явився, Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк забовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах і на умовах, встановлених договором, а позичальник забовязується повернути кредит та сплатити проценти. Ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно до ч.1 та 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник забовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахуванням грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Для належного виконання забовязань, ст.546 ЦК України передбачені такі види забезпечення виконання забовязання, як неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. Ст.575 ЦК України передбачено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні іпотекодавця. Відповідно до ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що 10.06.2008р. між АТ "Індустріально-експортний банк", правонаступником якого є ПАТ "Креді [PERSON]" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 285/709461, на підставі якого відповідач отримав кредит в розмірі 130000 доларів США, зі сплатою щомісячної процентної винагороди за користування кредитом в розмірі 15,70 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 09.06.2028р. Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 2/814/477/2012 від 09.04.2012р. стягнуто в солідарному порядку з відповідача та поручителів [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ "Креді [PERSON]" заборгованість за кредитним договором в сумі 119125,88 грн. та судові витрати в сумі 1311,26 грн. Вказане рішення набрало законної сили 20.04.2012р. та підлягає виконанню. У відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З червня 2012р. виконавчі листи перебувають на примусовому виконання в ВДВС Вільнянського РУЮ, Заводського та Ленінського відділів виконавчої служби м.Запоріжжя. Таким чином, з моменту винесення рішення суду та до теперішнього часу відповідач не погасив вказану заборгованість за кредитним договором та позивач може задовольнити свої вимоги за рахунок іпотечного майна. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 10.06.2008р. між [PERSON] та позивачем було укладено договір іпотеки № 17, який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 7963, відповідно до умов якого в іпотеку банку було передано квартиру загальної площею 33,85 кв.м., що знаходиться за адресою : [ADDRESS]. 10.06.2008р. дружина відповідача [PERSON] [PERSON] надала своєму чоловікові згоду на купівлю та передачу в іпотеку банку квартири, що є предметом іпотеки, про що свідчить заява зареєстрована 10.06.2008р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 7960. Відповідно до анкети-заявки підписаної іпотекодавцем при оформленні кредитного договору та договору іпотеки, будь-яких утриманців, в тому числі і неповнолітніх дітей він не мав. Під час примусового виконання рішення суду було встановлено, що в іпотечній квартирі зареєстрована неповнолітня особа [PERSON], [INFO]. Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району № 115р від 12.03.2015р. було відмовлено Ленінському ВДВС Запорізького МУЮ в реалізації квартири [ADDRESS], право користування якою має дитина [PERSON], [INFO], у зв`язку з порушенням житлових та майнових прав дитини. У відповідності до вимог ст. 35, 40 Закону України "Про іпотеку" та п.8.3. кредитного договору, 12.11.2014р. на адресу відповідачів було направлено іпотечну вимогу, яка є одночасно і вимогою на виселення, в разі невиконання вимог про погашення боргу. Направлені листи повернулись без вручення із вказівкою "за закінченням строку зберігання". 14.03.2015р. відповідачі вдруге були повідомлені про виселення з квартири шляхом публікації відповідного оголошення у газеті "Запорізька правда". Втім, до теперішнього часу заборгованість за кредитним договором не погашена, відповідачі не виконали вимогу банку про добровільне виселення з іпотечної квартири. Відповідно до п.5.2 кредитного договору, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на протязі існування простроченої заборгованості, від суми відповідного непогашеного платежу за кожен день прострочення. Станом на 06.05.2015р. заборгованість за кредитним договором та/або процентів за користування кредитом становить 164563,82 грн., яка складається з : - простроченої заборгованість в розмірі 117368,37 грн.; - нарахованих відсотків (реструктуризовані проценти) в розмірі 9650,00 грн.; - пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентної винагороди 37545,45 грн. Відповідно до п.2.15 Договору іпотеки, у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду відповідно до вимог ст. 39 Закону України "Про іпотеку". Відповідач в порушення п.2.8 Кредитного договору відмовився в односторонньому порядку від виконання зобов`язань, має заборгованість за кредитним договором, у звязку з чим у позивача виникло право звернення стягнення на предмет іпотеки, передбачене п. 2.15 Договору іпотеки. Згідно ст.ст. 38, 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду також зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між сторонами або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. 07.06.2014 року набрав чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", відповідно до ст.1 якого, протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Судом встановлено, що предмет іпотеки квартира [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON] складає загальну площу 33,85 кв.м. Кредит відповідачу видавався не в іноземній валюті. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлені позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню і, оскільки відповідач не виконує належним чином свої зобов`язання за кредитним договором. Підстав для застосування судом Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" не вбачається. Відповідно до ст. 40 Закону України "Про іпотеку" та ст. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Встановлений ст. 40 Закону України "Про іпотеку" порядок виселення мешканців передбачає, що після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. 12.11.2014р. банк направив відповідачам письмову вимогу про погашення боргу або про добровільне звільнення іпотечного майна. Однак, направлені листи повернулись без вручення із вказівкою "за закінченням строку зберігання". 14.03.2015р. позивач повідомив відповідачів про виселення з квартири шляхом публікації відповідного оголошення у газеті "Запорізька правда". Втім, суду не надано доказів отримання відповідачами вказаної вимоги. Відповідачі не звільнили вказану квартиру. Відповідно до п. 43 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 30.03.12р. примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов, якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або інший погоджений сторонами строк. Таким чином, судом встановлено, що позивачем не дотримана процедура виселення відповідно до вимог ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та в частині позовних вимог про виселення відповідачів слід відмовити. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1645,64 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial