Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

В квітні 2015 року Позивач ПАТ "Родовід Банк" звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач посилається на те, що 11 грудня 2007 року між ВАТ "Родовід Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір на суму в розмірі 17566 доларів США, відповідно до умов якого Відповідач зобов'язалася сплачувати 12,5% річних на суму заборгованості до 05.08.2008 року, а з 05.08.2008 року -14,5% річних. Строк дії договору встановлений сторонами терміном до 11.12.2014 року включно. Встановлено також, що в порядку забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором між ПАТ "Родовід Банк" та [PERSON] було укладено договір поруки від 11 грудня 2007 року, згідно з умовами якого Поручитель зобов'язався відповідати за зобов'язаннями позичальника солідарно. Також, встановлено, що в порядку забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором між ПАТ "Родовід Банк" та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу від 11 грудня 2007 року. В порушення умов Кредитного договору Відповідач належним чином взяті на себе зобов'язання не виконував та станом на 26 січня 2016 року мав заборгованість по договору на загальну суму в розмірі 2288,07 доларів США та 343932,98 гривень, яка складалась із наступного: - прострочена заборгованість по тілу кредиту в розмірі 2143,46 доларів США; - прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам в розмірі 144,61 доларів США; - заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне повернення тіла кредиту в розмірі 310596,76 гривень; - заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в розмірі 31574,62 гривень; - сума трьох відсотків річних від суми простроченого кредиту в розмірі 101,17 доларів США; - сума трьох відсотків річних від суми прострочених процентів в розмірі 10,38 доларів США. З огляду на таке Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з Позичальника та Поручителя в солідарному порядку. Сторони в судове засідання не зявилися, однак від них надійшли письмові заяви про слухання справи у їх відсутність. Представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, однак при цьому не зазначив в якій саме частині ним визнані позовні вимоги. Як вбачається зі змісту письмових заперечень відповідача [PERSON], останній просить суд зменшити розмір пені, оскільки він значно перевищує розмір заборгованості. У звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, що містяться в них, прийшов до наступного. 11 грудня 2007 року між ВАТ "Родовід Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір на суму в розмірі 17566 доларів США, відповідно до умов якого Відповідач зобов'язалася сплачувати 12,5% річних на суму заборгованості до 05.08.2008 року, а з 05.08.2008 року -14,5% річних. Строк дії договору встановлений сторонами терміном до 11.12.2014 року включно. За прострочення Позичальником строку виконання зобов'язань за договором щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків пунктом 3.9 Договору передбачена відповідальність у вигляді пені в розмірі 1,6% від суми заборгованості за кожен день прострочення. Встановлено також, що для забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором між ВАТ "Родовід Банк" та [PERSON] 11 грудня 2007 року було укладено договір поруки, згідно з яким Відповідач-2 поручився за виконання [PERSON] своїх зобов'язань, передбачених договором №34.2/АА-145.07.2. Судом встановлено, що Відповідач-1 не виконав зобовязання щодо погашення кредиту у повному обсязі внаслідок чого утворилась заборгованість. За розрахунком Позивача станом на станом на 26 січня 2016 року заборгованість по кредитному договору між сторонами становить 2288,07 доларів США та 343932,98 гривень, яка складалась із наступного: прострочена заборгованість по тілу кредиту в розмірі 2143,46 доларів США; прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам в розмірі 144,61 доларів США; заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне повернення тіла кредиту в розмірі 310596,76 гривень; заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом в розмірі 31574,62 гривень; сума трьох відсотків річних від суми простроченого кредиту в розмірі 101,17 доларів США; сума трьох відсотків річних від суми прострочених процентів в розмірі 10,38 доларів США. При цьому, як вбачається з наданого розрахунку, пеня Позивачем нарахована за весь період прострочення Відповідачем своїх зобов'язань починаючи з жовтня 2009 року. Разом з тим, як вбачається з правової позиції Верховного суду України у справі №6-100цс14, за правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Аналізуючи наданий розрахунок, суд звертає увагу на те, що навіть нарахована за останній рік пеня як за прострочення сплати тіла кредиту, так і за прострочення сплати процентів значно перевищує розміри простроченої заборгованості, на які вона нараховується. Зокрема, розмір пені за прострочення погашення тіла кредиту та процентів становить еквівалент 21667,32 доларів США, в той час як розмір самої простроченої заборгованості становить 2288,07 доларів США. За таких обставин, враховуючи, що розмір неустойки явно перевищує розмір простроченої заборгованості Відповідача-1, на яку вона нараховувалась, суд вважає можливим зменшити розмір пені до розміру самої простроченої заборгованості, визначивши її у національній валюті за офіційним курсом НБУ станом на день подання позовної заяви (1 долар США = 15,79 гривень). В іншій частині розрахунок заборгованості Відповідача-1, наданий банком відповідає законодавству та умовам договору, а тому він може бути покладений в основу судового рішення. Відтак, стягненню з [PERSON], як позичальника, на користь ПАТ "Родовід Банк" підлягають: - прострочена заборгованість по тілу кредиту в розмірі 2143,46 доларів США; - прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам в розмірі 144,61 доларів США; - заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне повернення тіла кредиту та процентів в розмірі 36128,63 гривень; - сума трьох відсотків річних від суми простроченого кредиту в розмірі 101,17 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ на день подання позовної заяви 1597,66 гривень; - сума трьох відсотків річних від суми прострочених процентів в розмірі 10,38 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ на день подання позовної заяви 163,89 гривень Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України). Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Оскільки, умовами кредитного договору, виконання зобовязання визначено частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів, таким чином, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "предявлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. Вказана правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 року по справі № 6-53цс 14, і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Як вбачається з умов кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у визначеному договором розмірі, щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом та інші платежі, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки, умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Згідно виписки по особовому рахунку, яка є первинною бухгалтерською документацією, останній платіж із сплати відсотків за користування кредитом Боржник здійснив 11.08.2014 р. Тому, на підставі вищевикладеного, банком був пропущений шестимісячний строк для предявлення вимог до поручителів, оскільки дана позовна заява була направлена позивачем до суду 28 квітня 2015 року, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті./а.с.51/ Тому, кредитор не має права на задоволення позову в частині стягнення боргу з поручителя заявленого поза межами вказаного строку (шість місяців), оскільки із закінченням строку поруки припинилося матеріальне право. Таким чином позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку з поручителя не підлягають задоволенню, в звязку з пропущенням шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Outcome: partial