Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

20 серпня 2020 року позивач акціонерне товариство "Державний Ощадний банк України" в особі філії - Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк" звернувся до Дружківського міського суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 19 жовтня 2015 року між ПАТ "Ощадбанк" та [PERSON] було підписано заяву про приєднання (частина 1) до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (далі-Договір). Відповідно до Блоку 4 Договору «Умови кредитування» банк зобов`язувався встановити кредит відповідачу у сумі 10 000 гривень. Строк дії кредиту був встановлений на 36 місяців з можливим продовженням на той самий строк. Процентна ставка за користування кредитом була встановлена у розмірі 24% (двадцять чотири) % pічних. Позивачем всі зобов`язання були виконанні належним чином та встановлено кредитування у розмірі 10 000 грн. Позивачем всі зобов`язання за Договором були виконані належним чином, але відповідач, порушив графік погашення кредиту, внаслідок чого, утворилась заборгованість, яка станом на 10 серпня 2020 року складає 13907,78 гривень. Просить стягнути з відповідача вищевказану заборгованість та суму судового збору. В судове засідання представник позивача не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена. Отже, враховуючи, що відповідач повідомлений належним чином про дату, місце та час розгляду справи, причина неявки відповідача є неповажною, відзив не надано, у справі є наявні дані про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим відповідно до ст. 280 ЦПК України розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦПК України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Згідно з п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року вбачається, що за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом, це узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України (постанова від 02 вересня 2015 року у справі №6-369цс15). Судом, встановлено, що 19 жовтня 2015 року між ПАТ "Ощадбанк" та [PERSON] було підписано заяву про приєднання (частина 1) до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу. Відповідно до Блоку 4 Договору «Умови кредитування» (заява (частина 2) на встановлення відновлення кредитної лінії (Кредиту) від 03 листопада 2015 року) банк зобов`язувався встановити кредит відповідачу у сумі 10 000 гривень. Процентна ставка за користування кредитом встановлено у розмірі 24% (двадцять очтири) pічних. Так, відповідач отримав кредитні кошти, але не виконував належним чином умови договору щодо погашення кредиту і процентів за ним, у зв`язку з чим, станом на 10 серпня 2020 року виникла заборгованість за основним боргом - 9 999,01 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 2 771,19 грн. та комісія - 7,04 грн., які підлягають стягненню з відповідача в примусовому порядку. Окрім цього, відповідачем [PERSON] прострочено виконання грошового зобов`язання, відповідно у позивача виникло право, згідно зі ст. 625 ЦК України, вимагати сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, та 3 % річних від суми простроченої заборгованості та від прострочених процентів за користування кредитом. Як вбачається із розрахунку заборгованості, банком нараховані відповідачу інфляційні втрати за кредитом в сумі 679,17 грн. та 3% річних в сумі 451,37 грн. Оскільки позичальник [PERSON] порушив строки платежів за зобов`язаннями, як по сплаті кредиту, так і по сплаті процентів за користування кредитом, позивач з цього приводу 20 серпня 2020 року звернувся до суду, тому відповідач [PERSON] повинен відповідно до ст. 625 ЦК України сплатити позивачу інфляційне збільшення заборгованості - 679,17 грн. та три проценти річних від суми заборгованості - 451,37 грн. Розрахунок заборгованості наданий позивачем відповідає умовам кредитного договору, нормам чинного законодавства та відповідачем не спростований. Таким чином, відповідач порушив умови укладеного договору, внаслідок чого заборгованість перед банком за кредитним договором від 19 жовтня 2015 року на час розгляду справи судом складає 13907,78 гривень. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пропорційно до задоволених вимог судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00 грн.

Outcome: approved