Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

Публічного акціонерного товариства "ВТБ БАНК" до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 05.04.2012 року між ПАТ "ВТБ Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № R53700230280В відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 100 000грн., зі сплатою 31 % річних, строком до 05.04.2016р. Відповідач, в порушення умов договору, протягом певного часу не проводить платежів в рахунок повернення позичених коштів. Кредитним договором передбачено, що у випадку порушення термінів повернення кредиту, кредитор може нараховувати штрафні санкції на суму боргу за весь час прострочення та вимагати повного дострокового виконання боргових зобов'язань за договором. Таким чином, у зв'язку з порушенням умов кредитного договору відповідачем в частині порядку та строків повернення кредитних коштів утворилась заборгованість, сума якої станом на 11.08.2014 р. становить 92557,68 грн., з яких: прострочена заборгованість по кредиту у розмірі 56691,56грн., прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 12 196,70 грн., інфляційні витрати у розмірі 555,40грн., 3 % річних у розмірі 98,09грн., поточна заборгованість по відсотках у розмірі 234,03грн., Прострочена заборгованість по відсотках у розмірі 10577,22 грн., інфляційні витрати у розмірі у розмірі 487,46грн., 3 % річних у розмірі 92,97грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 11 624,25 грн., та суму сплаченого судового спору. В судове засідання представник позивача надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність та підтримав заявлені позовні вимоги. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про місце, час та дату слухання справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів що у даному випадку вбачається за доцільне. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 05.04.2012 року між ПАТ "ВТБ Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № R53700230280В відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 100 000грн., зі сплатою 31 % річних, строком до 05.04.2016р. Відповідач, скориставшись кредитними коштами, в порушення умов порядку їх повернення протягом певного часу не проводив платежів в рахунок повернення позики. Таким чином, внаслідок порушення умов договору в частині порядку та строків повернення позичених коштів у відповідача утворилась заборгованість, сума якої станом на 11.08.2014 р. становить 92557,68 грн., з яких: прострочена заборгованість по кредиту у розмірі 56691,56грн., прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 12 196,70 грн., інфляційні витрати у розмірі 555,40грн., 3 % річних у розмірі 98,09грн., поточна заборгованість по відсотках у розмірі 234,03грн., Прострочена заборгованість по відсотках у розмірі 10577,22 грн., інфляційні витрати у розмірі у розмірі 487,46грн., 3 % річних у розмірі 92,97грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 11 624,25 грн. Сума боргу підтверджується розрахунками, долученими до матеріалів справи. Таким чином, банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, надав кредитні кошти відповідачу. В свою чергу позичальник скористалась кредитними ресурсами, але свої зобов'язання в частині повернення кредитних коштів за договором належним чином не виконав. Щодо вимог позивача про стягнення інфляційної втрат у розмірі 555,40 грн., 487,46 грн., та 3% річних в сумі 98,09 грн., 92,97 грн., суд не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, у зв'язку з чим дана вимога не підлягає задоволенню. З умов кредитного договору вбачається, що процентна ставка за користування кредитними коштами становить 31% річних, тобто таке питання встановлено договором та не потребує додаткового регулювання в порядку, передбаченому ст. 625 ЦК України. Виходячи з вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 2 ст.1050 та ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає частковому задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial