Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про зміну способу стягнення аліментів. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 13.09.2012. Від шлюбу вони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення суду, з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання доньок в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) [PERSON] , починаючи з 04.07.2012 і до досягнення повноліття старшою донькою. З часу стягнення аліментів пройшло 8 років, за які значно змінився рівень життя, підвищилися ціни і соціальні гарантії, змінилося законодавство. Діти проживають разом з нею та знаходяться практично на її утриманні. Вона працює офіційно та отримує мінімальну заробітну плату, якої не вистачає для належного утримання дітей. Відповідач є фізично здоровим та працездатним, він працює неофіційно та отримує дохід, нещодавно придбав автомобіль, має достатньо коштів для відпочинку за кордоном, а тому має можливість брати участь в утриманні та матеріальному забезпеченні доньок та сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій формі - 6000, 00 грн. (по 3000, 00 грн. на кожну дитину), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з урахуванням індексу інфляції, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у позові, зазначивши при цьому, що відповідач не бажає офіційно працевлаштовуватись щоб не сплачувати аліменти на утримання дітей відповідно до рішення суду. На фотографіях, наданих відповідачем до відзиву відображені його зустрічі з дітьми 4 роки тому, на даний час він з дітьми не зустрічається. Старша донька постійно лікується, на що витрачаються додаткові кошти. Відповідач мав значну заборгованість по аліментах, але виплатив її тільки під час розгляду справи у суді. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Згідно наданого відзиву, позовні вимоги не визнає. Зазначає, що рішення суду про стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання дітей повністю виконується. Окрім вчасної сплати аліментів він кожного місяця перераховує грошові кошти на банківську карту старшої доньки для особистих потреб та витрат доньок. Щороку на період літніх канікул він забирає дітей до себе в с. Капитолівку Ізюмського району Харківської області, проводить з ними дозвілля, відпочиває з дітьми на морі, купує їм особисті речі. 25.10.2019 він був звільнений з посади слюсаря-електрика ТОВ «РКБУД» та на даний час не має офіційного місця роботи. Його майновий стан не дозволяє сплачувати грошові кошти у визначеному позивачкою розмірі, а тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивачку, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 13.09.2012 згідно рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області (а.с.19, 20). Від шлюбу мають двох доньок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.16, 17). Відповідно до рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 24.07.2012, з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання доньок у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.07.2012 і до досягнення старшою донькою повноліття (а.с. 21, 22). Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Також Конвенцією про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава зобов`язується забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 1, 2 ст. 3). Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною першою статті 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За змістом частини третьої цієї статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 181 ч.3 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 141 "Рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини", стаття 150 "Обов`язки батьків щодо вихованя та розвитку дитини", стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України N 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року). Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів відповідно до ст. 182 СК України суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" встановлений розмір прожиткового мінімуму у 2021 році. Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років із 1 січня 2021 року становить 2395 грн. На підтвердження майнового стану сім`ї, в якій проживають діти сторін, позивачкою надано довідку про доходи, з якої видно, що вона працює в ТОВ «Конверс лінкс». Дохід за період з березня 2020 по грудень 2020 становить від 1866, 67 грн. до 5200, 00 грн. на місяць (а.с.76). Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, позивач посилався на те, що не має змоги сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі, визначеному позивачкою, так як на даний час не має постійного місця роботи. Як видно із наданої відповідачем копії трудової книжки, 25.10.2019 його звільнено з посади слюсаря-електромонтажника в ТОВ «РКБУД» та з 18.11.2019 по 13.08.2020 отримував допомогу по безробіттю (а.с.95-102). Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, складеного міжрайонним відділом державної виконавчої служби в Барвінківському, Ізюмському районах та місту Ізюм Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) 30.03.2021, згідно довідки ТОВ «Арт Інжирінг», аліменти з [PERSON] було утримано до 13.03.2015, заборгованість відсутня. З 08.07.2017 у відповідності до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, із останнього стягувалися аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 від його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сума аліментів, яка підлягала стягненню в 2020-2021 роках становила від 2218, 00 грн. до 2546,11 грн., яку відповідач частково сплачував. На час звернення із позовом, заборгованість із сплати аліментів складала 13707, 51 грн. В подальшому, після відкриття провадження в справі, відповідач сплатив заборгованість по аліментам, що підтверджується розрахунком від 18.05.2021 (а.с.104-107, 156-159). Окрім цього, останній періодично здійснював перерахунок грошових коштів на рахунок [PERSON] : в 2019 році - 300, 00 грн., 500, 00 грн., 600, 00 грн.; у 2020 році - 300, 00 грн., 500, 00 грн., 300, 00 грн., 600, 00 грн., 700, 00 грн., 400, 00 грн., 600, 00 грн., 600, 00 грн.; у 2021 році - 1000, 00 грн. (108-119). Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Посилання відповідача на те, що він перебуває в центрі зайнятості та не має постійного місця роботи не заслуговують на увагу, оскільки останній у своїх поясненнях та відзиві не заперечував факту придбання автомобіля, світлини якого позивачкою додані до матеріалів справи, сплатив значну суму заборгованості з аліментів після отримання позову. Зазначене свідчить про те, що він має кошти для виплати аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі. Відповідач є здоровою працездатною особою, інших дітей, а також непрацездатної дружини, батьків не має, тому має можливість матеріально забезпечувати належний рівень життя своїх дітей, необхідний для фізичного, духовного, морального і їх соціального розвитку. Згідно зі статтею 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Тобто, забезпечення основних потреб дітей є обов`язком батька, а тому оплата відповідачем відпочинку дітей та переказ грошових коштів не може судом розцінюватися як підстава для відмови в позові, як на це посилається відповідач. Враховуючи те, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів, сума коштів, що добровільно сплачує відповідач на утримання доньок не може забезпечити належний рівень їх матеріального утримання та не відповідає їх потребам, не забезпечує достатній життєвий рівень. Беручи до уваги інтереси дітей, їх право на належний рівень життя та забезпечення нормальної життєдіяльності, доводи сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню Оскільки позовні вимоги задоволені частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка звільнена від його сплати при подачі позову до суду.

Outcome: partial