Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором, в сумі 48251 грн. 71 коп. Позовні вимоги мотивовані тим, що з метою отримання банківських послуг [PERSON] звернулась до ПАТ КБ "ПриватБанк" та підписала анкету-заяву № б/н від 21.05.2012 року, згідно якої банк надав їй кредит в розмірі 24000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку" складає між банком та клієнтом договір. Всупереч умовам договору [PERSON] своєчасно не здійснювала платежів для погашення заборгованості за кредитом, тобто зобовязання належним чином не виконувала, а тому позивач просить стягнути вказану суму боргу. В судове засідання представник позивача не з'явився, одночасно з позовною заявою надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, у якому зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, заява про розгляд справи за її відсутності до суду не надходила. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Наявних у справі матеріалів про права та обовязки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 21.05.2012 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, за яким банк надав позичальнику кредит в розмірі 24000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Як вбачається з копії анкети-заяви від 21.05.2012 року, яка складена представником банку та відповідачем, [PERSON] ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які в сукупності складають договір між нею та банком і погодилась з його умовами. В п. 2.1.1.2.3. Витягу з "Умов та правил надання банківських послуг" вказано, що після отримання Банком від Клієнта необхідних документів, а також Заяви, Банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити ( зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Пунктом 2.1.1.2.4 "Умов та правил надання банківських послуг" передбачено, що підписання цього Договору є прямою і безумовною згодою Клієнта щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідно до умов надання кредиту [PERSON] зобовязана щомісячно надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до договору позики. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Кредитним договором передбачено, що позичальник повинен належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та повернути кредит в сумі передбаченій договором, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, сплатити штрафні санкції у строки та на умовах, що визначені у ньому. З наданих позивачем розрахунків суми боргу по договору № б/н від 21.05.2012 року, укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] вбачається, що заборгованість останньої станом на 23.04.2017 року складає: 26172,38 грн. заборгованість за кредитом; 6345,82 грн. нараховані відсотки за користування кредитом; 12959,62 грн. нарахована пеня, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 2273,89 грн. штраф (процентна складова). Враховуючи вищенаведене, загальна сума боргу [PERSON] перед ПАТ КБ "ПриватБанк" на момент звернення до суду складає 48251 грн. 71 коп. До теперішнього часу сума боргу за договором в повному обсязі не повернута, у зв'язку з чим підлягає стягненню з відповідача на користь позивача основна сума боргу за кредитами та інші обов'язкові платежі. Згідно зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджено судові витрати, які в даному випадку складаються з 1600,00 грн. сплаченого судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку встановленому договором. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved