Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

17 березня 2020 року позивач КС "Лозівський взаємний кредит" звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнив. В обґрунтування уточненого позову позивач посилається на те, що 28 березня 2016 року між КС "Лозівський взаємний кредит" та [PERSON] укладений договір споживчого кредиту (пенсійний) ПД № 144, на підставі якого банк надав останній кредит у розмірі 5 500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 54,00% річних, терміном на 24 місяці з кінцевим строком повернення кредиту до 28 березня 2018 року. В якості забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором, 28 березня 2016\~року між КС "Лозівський взаємний кредит" та [PERSON] було укладено договір поруки № 144/03, за яким останній погодився у солідарному порядку та у повному обсязі відповідати за належне виконання зобов`язань. Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07 червня 2018\~року, ухваленим заочно, з [PERSON] та [PERSON] на користь КС "Лозівський взаємний кредит" було стягнуто у солідарному порядку заборгованість за договором споживчого кредиту ПД № 144 від 28 березня 2016 року. На підставі зазначеного рішення суду були виготовлені виконавчі листи, які позивачем, як стягувачем, були направлені на виконання до Зачепилівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Позивачеві стало відомо про смерть [PERSON] , яка настала [INFO] , у зв`язку з чим було направлено претензію кредитора до Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області, 26 березня\~2019 року позивачем було отримано відповідь Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області, проте заборгованість спадкоємцями не погашена. Крім того, з постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07 червня 2018 року, позивачеві стало відомо про настання 10\~вересня 2018 року смерті [PERSON] , у зв`язку з чим було направлено претензію кредитора до Зачепилівської державної нотаріальної контори Харківської області, 08 серпня 2019 року позивачем було отримано відповідь Зачепилівської державної нотаріальної контори Харківської області про доведення претензії кредитора до відома спадкоємця, яким є [PERSON] , що є відповідачем у справі, проте заборгованість спадкоємцем не погашена. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 03 вересня 2019 року позивачеві стало відомо про те, що [PERSON] після смерті [PERSON] успадкував земельну ділянку загальною площею 5,1822\~га, яка розташована на території Леб`язької сільської ради Зачепилівського району Харківської області. Вартість 1 га землі у зазначеному районі, відповідно до даних Держгеокадастру України становить 32 237,00 грн., тобто вартість успадкованої земельної ділянки становить 167 058,58 грн. (32\~237,00 х 5,1822 га), що значно перевищує розмір заборгованості. Оскільки відповідач прийняв спадщину та до складу спадщини увійшли в тому числі і кредитні зобов`язання померлого, позивач просить стягнути з відповідача, як спадкоємця [PERSON] , на його користь: - несплачену при житті спадкодавцем кредитну заборгованість за виконавчими листами № 629/890/18 від 18 червня 2018 року у розмірі 3\~176,08 грн. заборгованість по кредиту (залишок тіла кредиту); - несплачену при житті спадкодавцем кредитну заборгованість за виконавчими листами № 629/890/18 від 18 червня 2018 року у розмірі 1\~767,93 грн. заборгованість по відсотках (по лютий 2018 року включно згідно рішення суду від 07 червня 2018 у справі №\~629/890/18); - несплачений при житті спадкодавцем заборгованість за виконавчими листами №\~629/890/18 від 18 червня 2018 року судовий збір у розмірі 1 762,00 грн.; - несплачений при житті спадкодавцем авансовий внесок у розмірі 86,62 грн. і вирішити питання стосовно судових витрат. Ухвалою суду від 19 березня 2020 року позовну заяву було залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків (а.с. 30-31). 16 квітня 2020\~року позивач усунув недоліки позовної заяви, звернувшись на адресу суду із її новою редакцією та надавши всі належним чином засвідчені копії письмових доказів (а.с. 55-58, 59, 60-85). Ухвалою суду від 19 травня 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, а також задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с. 88-89). Ухвалою суду від 07 липня 2020\~року було закрито підготовче провадження у справі та її призначено до судового розгляду по суті (а.с.\~146). У судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи та про проведення розгляду справи за його відсутності не подавав, а тому суд, з урахуванням положень ч. 3 ст. 223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавав. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у\~разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 28 березня 2016 року між КС "Лозівський взаємний кредит" та [PERSON] укладений договір споживчого кредиту (пенсійний) ПД № 144, на підставі якого банк надав останній кредит у розмірі 5 500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 54,00% річних, терміном на 24 місяці з кінцевим строком повернення кредиту до 28 березня 2018 року (а.с. 64-65). В якості забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором, 28 березня 2016\~року між КС "Лозівський взаємний кредит" та [PERSON] було укладено договір поруки № 144/03, за яким останній погодився у солідарному з [PERSON] порядку та у повному обсязі відповідати за належне виконання останньою зобов`язань за укладеним кредитним договором (а.с. 66). Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07 червня 2018\~року, ухваленим заочно у справі № 629/890/18, позовні вимоги Кредитної спілки "Лозівський взаємний кредит" задовольнити. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Кредитної спілки "Лозівський взаємний кредит" прострочену суму боргу по кредиту по лютий 2018 року включно в розмірі 2\~826,52 (дві тисячі вісімсот двадцять шість грн. 52\~коп.) гривень, суму заборгованості по відсотках по лютий 2018 року включно в розмірі 1\~767,93\~(одна тисяча сімсот шістдесят сім грн. 93 коп.) гривень, залишок по кредиту за березень 2018\~року в сумі 349,56 (триста сорок дев`ять грн. 56 коп.) гривень за договором споживчого кредиту ПД № 144 від 28\~березня 2016\~року. Стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь Кредитної спілки "Лозівський взаємний кредит" сплачений судовий збір у розмірі по 881,00 (вісімсот вісімдесят одна грн. 00 коп. ) гривень з кожного (а.с. 67). Зазначене рішення суду набрало законної сили 15 червня 2018 року та на його виконання були виготовлені виконавчі листи (а.с. 68, 69). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть, копія якого міститься в матеріалах спадкової справи № 1/2019, відкритої після його смерті та наданої на запит суду (а.с.\~105 зворот). 14 березня 2019 року, у порядку ст. 1281 ЦК України, КС "Лозівський взаємний кредит" направило претензію кредитора до Зачепилівської державної нотаріальної контори Харківської області, у відповідь на яку 05\~березня\~2019 року нотаріальною конторою позивачеві було повідомлено, про те, що зазначена претензія буде доведена до відома спадкоємцям (а.с.\~115, 116). 24\~липня 2019 року КС "Лозівський взаємний кредит" звернулось до Зачепилівської державної нотаріальної контори Харківської області із запитом про результати доведення до відома спадкоємців [PERSON] вищезазначеної претензії, у відповідь на яку 08 серпня 2019 року нотаріальною конторою позивачеві повідомлено, що його претензія доведена до відома спадкоємців (а.с. 141 зворот, 142). З копії спадкової справи, витребуваної судом убачається, що спадкову справу після смерті [PERSON] було заведено на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини Спадкова справа містить претензію кредитора КС "Лозівський взаємний кредит" та [PERSON] отримав спадщину (а.с.\~102-143). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219\~ЦК України (ст.1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.\~1 ст. 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у ч. 3, 4 ст.\~1268\~та в ст. 1269 ЦК України. Так, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Судом установлено та не заперечується сторонами, що відповідач прийняв спадщину після померлого\~ [PERSON] . Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України "Здійснення права на спадкування") та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України "Оформлення права на спадщину"). Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Разом з тим, суд враховує наступне. Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу, суд, за позовом кредитора, звертає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Системне тлумачення ст. 16 та ч. 2 ст. 1282 ЦК України дозволяє зробити висновок, що: по-перше, норма ч. 2 ст. 1282 ЦК України є спеціальною у площині захисту прав кредиторів спадкодавця у межах спадкових правовідносин, в якій передбачено належний спосіб захисту прав кредиторів спадкодавця; по-друге, до відносин між кредитором і спадкоємцями позичальника не повинні застосовуватися норми закону, які врегульовують загальні наслідки невиконання стороною договірних зобов`язань, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі (пред`явлення в судовому порядку вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором). Аналіз ч. 2 ст.1282 ЦК України свідчить, що задоволення вимоги кредитора до спадкоємців позичальника шляхом одноразового платежу, тобто шляхом сплати грошових коштів, можливе лише в позасудовому порядку. Судовий спосіб захисту порушеного права кредитора, у разі відмови спадкоємців від одноразового платежу, полягає у пред`явленні до спадкоємців позову про звернення стягнення на майно. За таких обставин, обраний позивачем спосіб захисту прав не відповідає вимогам ч.\~2 ст.\~1282\~ЦК України, тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості не можуть бути задоволені. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed