Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

06 липня 2015 року представник позивачки [PERSON] [PERSON], який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з вищевказаним позовом до ПАТ «Страхова компанія «Країна» (відповідач-1) та МКП «Дніпропетровіський електротранспорт» (відповідач-2), посилаючись на слідуючи обставини. 18 травня 2015 року біля будинку №10 по вул.Пастера в м. Дніпропетровську на вул.Пастера відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю водія [PERSON], яка керувала належним позивачці [PERSON] автомобілем «Тойота Прадо», держномер АЕ1023НО, та водія [PERSON], який керував належним відповідачу МКП «Дніпропетровський електротранспорт» транспортним засобом МАН держномер АЕ3756НМ. В результаті ДТП транспортний засіб позивачки «Тойота Прадо» отримав механічні ушкодження. 07 квітня 2015 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська по справі № 201/4709/15-п була винесена постанова, якою [PERSON] було визнано винним у скоєнні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яка не оскаржувалась та набрала чинності. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] застрахована згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів № АІ/5385138, страховиком є відповідач ПАТ «Страхова компанія «Країна», з лімітом відшкодування 50 000 грн. На виконання вимог ст. ст. 33, 33-1, 35 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", 19 березня 2015 року [PERSON]; К.С. письмово повідомила відповідача-1 про настання страхового випадку та надала усі передбачені Законом документи, після чого 23 березня 2015 року позивачкою була надана заява на виплату страхового відшкодування та наданий для огляду пошкоджений транспортний засіб. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 0504/15/СК від 07.04.2915 р., проведеного судовим експертом автотоварознавцем [PERSON], розмір матеріальної шкоди завданої власнику транспортного засобу «Тойота Прадо» в результаті ДТП складає 79722, 06 грн. Зазначений висновок було надано Відповідачу-1. 20 травня 2015 року Відповідач-1 перерахував на розрахунковий рахунок позивачки страхове відшкодування у сумі 37203,51 грн., що вважається стороною позивачки істотно не повною та нижчою, відповідно до автотоварознавчого дослідження № 0504/15/СК. Оскільки Відповідач-1 виконав не в повному обсязі свої зобовязання перед позивачкою та не доплатив суму страхового відшкодування, а він повинен доплатити страхове відшкодування в розмірі 12796,49 грн. (50\~000,00 грн. 37\~203,51 грн. = 12\~796,49 грн.). позивачка просила стягнути на її користь з відповідача ПАТ «Страхова компанія «Країна» 14071 грн. 91 коп., з яких 12796,49 грн. сума недоплаченого страхового відшкодування; 946,58 грн. пеня 47,32 грн. 3% річних 281,52 грн. індекс інфляції. З відповідача МКП «Дніпропетровіський електротранспорт» позивачка просила стягнути на її користь різницю між розміром завданої матеріальної шкоди та сумою страхового відшкодування- 29722 грн. 06 коп. та витрати на оплату авто товарознавчого дослідження- 800 грн., всього- 30522 грн. 06 коп. Судові витрати у вигляді оплати судового збору в розмірі 445 грн. 94 коп. просила стягнути з відповідачів пропорційно до заявлених вимог. Представник позивачки у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Представники відповідачів у судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на те, що вони не згодні з висновками проведеного судовим експертом автотоварознавцем [PERSON] Вважають вірними оцінку вартості матеріального збитку згідно звіту № 11949 оцінювача [PERSON], від 28 квітня 2015 року, на підставі якого і здійснено відшкодування в розмірі 37038 грн. 70 коп. Суд, вислухавши пояснення сторін, експерта авто товарознавця, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. 18 травня 2015 року біля будинку №10 по вул.Пастера в м. Дніпропетровську на вул.Пастера відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю водія [PERSON], яка керувала належним позивачці [PERSON] автомобілем «Тойота Прадо», держномер АЕ1023НО, та водія [PERSON], який керував належним відповідачу МКП «Дніпропетровський електротранспорт» транспортним засобом МАН держномер АЕ3756НМ. В результаті ДТП транспортний засіб позивачки «Тойота Прадо» отримав механічні ушкодження. Вказане підтверджено довідкою про ДТП (а.с.12 об.) та довідкою начальника відділу ДАІ з обслуговування м.Дніпропетровськ ГУ МВС України в Дніпропетровській області (а.с.13), повідомленням про ДТП потерпілої особи (а.с.15). 07 квітня 2015 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська по справі № 201/4709/15-п була винесена постанова, якою [PERSON] було визнано винним у скоєнні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яка не оскаржувалась та набрала чинності (а.с.13 об.). Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] застрахована згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів № АІ/5385138, страховиком є відповідач ПАТ «Страхова компанія «Країна», з лімітом відшкодування 50 000 грн. (а.с.14). 19 березня 2015 року, на виконання вимог ст. ст. 33, 33-1, 35 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" [PERSON] письмово повідомила Відповідача-1 про настання страхового випадку та надала усі належні документи, після чого 23 березня 2015 року позивачем була надана заява на виплату страхового відшкодування та наданий пошкоджений транспортний засіб для огляду (а.с.17). Відповідно до ст.6 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільна-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю, або майну потерпілого. Згідно ст. 9 Закону, розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50\~000,00 грн. на одного потерпілого. Пунктом 1 ст. 22 Закону передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну. Згідно ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Як видно з висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 0504/15/СК від 07.04.2915 р., проведеного судовим експертом авто товарознавцем [PERSON] (а.с.18-34), розмір матеріальної шкоди завданої власнику транспортного засобу «Тойота Прадо» д/н [NUMBER], в результаті ДТП складає 79722, 06 грн. Зазначений висновок було надано Відповідачу-1. Згідно п.2 ст. 36 Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) або здійснити виплату страхового відшкодування. Протягом 3-х робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страхових зобовязаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. 20 травня 2015 року Відповідач-1 перерахував на розрахунковий рахунок позивачки страхове відшкодування у сумі 37203,51 грн., що підтверджено випискою по карті страхового відшкодування (а.с. 82-830. В судовому засіданні був допитаний судовий експерт автотоварознавець [PERSON], який попереджався про відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань і висновків. Експерт повно та аргументовано довів, що звіт № 11949 оцінювача [PERSON], від 28 квітня 2015 року, на підставі якого і здійснено позивачці відшкодування в розмірі 37038 грн. 70 коп., не може прийматися до уваги, оскільки він здійснений неналежною особою. Так, згідно абз.2 п.5.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затвердженої МЮ України 24 листопада 2003 р. за N 1074/8395 передбачено, що визначення матеріального збитку чи вартості транспортного засобу без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки. Оцінювач [PERSON] пошкоджений транспорт не оглядав, оцінка здійснена ним без будь-якого рішення органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство. Експерт [PERSON] довів, що оцінювач [PERSON] здійснив висновки з порушенням нормо часів, має місце некоректне відображення оцінки без врахування ПДВ, із заниженням вартості запчастин, що є втручанням в програмний продукт. В той же час експерт [PERSON] довів правильність висновків виконаного автотоварознавчого дослідження № 0504/15/СК від 07.04.2915 р., суд не має сумнівів стосовно вірних висновків дослідження. Таким чином, суд не приймає до уваги заперечення, надані сторонами відповідачів по справі. Окрім того, суд акцентує увагу на тому, що в судовому засіданні стороні відповідача розяснювалось, відповідно до ст. 10 ЦПК України про сприяння судом всебічному та повному зясуванню обставин справи, сторонам розяснювались їх проава та обовязки, вони попереджались про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, сприяння їхнім правам у випадках, встановлених цим Кодексом. В той же час, представник відповідача МКП «Дніпропетровіський електротранспорт» не скористався можливістю призначення іншої авто товарознавчої експертизи тощо. Клопотання його про виклик та допит в суді оцінювача [PERSON] судом не були задоволені, з урахуванням отриманих в суді пояснень експерта автотоварознавця [PERSON], якими підтверджено безпідставність висновків звіту оцінювача [PERSON] Таким чином зясовано, що відповідач-1 не виконав в повному обсязі свої зобовязання перед позивачкою та не доплатив суму страхового відшкодування. Він обовязаний доплатити страхове відшкодування в розмірі 12796,49 грн. (50\~000,00 грн. - 37\~203,51 грн. = 12\~796,49 грн.). Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України встановлено що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Оскільки зобов'язання відповідача у разі настання страхового випадку полягає у здійсненні страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим. В разі прострочення його виконання настає відповідальність, що передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема - сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні витрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання, і на відміну від пені не є грошовою санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляції і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, що підлягають сплаті кредитору. Тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Згідно до п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року страховик, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу страхувальника зобовязаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК). Ст. 992 ЦК України передбачає майнову відповідальність страховика за несплату або прострочку виплати (в тому числі й при відсутності відмови в страховій виплаті) у вигляді сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або ЦК. Згідно з Узагальненням по страхуванню Верховним Судом України судова практика про розгляд цивільних справ, що виникають з договорів страхування, розяснено, що місцеві суди виходять із того, що ст. 25 Закону № 85/96-ВР гарантує здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком відповідно до договору страхування. Несвоєчасну виплату страхового відшкодування суди вважають простроченням грошового зобовязання, за яке настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, у вигляді сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми. Така позиція судів є правильною, оскільки у ст. 979 ЦК України встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик зобовязаний виплатити страхувальникові грошову суму (страхову виплату). Згідно ст. 36 Закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідач-1 повинен сплатити позивачці пеню за період з 22.05.2015 року по 06.07. 2015 року яка складає 946,58 грн., 3% річних в розмірі 47,32 грн., індекс інфляції за період з травня 2015р., що складає 281,52 грн., а всього- 1275, 42 грн. Суд визнає вірним розрахунок вищевказаних сум, викладений позивачем( а.с.9). Таким чином, заборгованість Відповідача-1 складає 14071, 91 грн., з яких: -12796,49 грн. сума недоплаченого страхового відшкодування; -946,58 грн. пеня -47,32 грн. 3% річних -281,52 грн. індекс інфляції. Згідно з ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов?язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч.\~1 ст. 1172 ЦК України роботодавець має відшкодувати шкоду, завдану з вини працівника під час виконання ним трудових обовязків. Водій транспортного засобу МАН держномер. АЕ3756НМ [PERSON], який винний у скоєнні ДТП, є працівником Відповідача-2. А тому аргументовані вимоги позивачки про обовязок відповідача-2 відшкодувати позивачці різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка складає 29722,06 грн. а також витрати повязані з проведенням автотоварознавчого дослідження у розмірі 800 грн.(а.с.36). Вказані витрати стягуються саме з відповідача-2, оскільки дійсно відповідач-1 не порушив вимоги ст.34 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема п.34.2 ст.34 Закону передбачає, що протягом 10\~робочих днів з дня\~ отримання\~ повідомлення\~про\~\~\~ дорожньо-транспортну\~\~ пригоду\~\~ страховик\~\~ (у\~\~ випадках,\~передбачених\~ статтею\~ 41\~ цього\~ Закону,\~ -\~ МТСБУ)\~ зобов'язаний\~направити свого представника (працівника,\~ аварійного комісара або\~ експерта)\~ на\~ місце\~ настання\~ страхового\~\~ випадку\~\~ та/або\~\~ до\~місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання\~страхового випадку та розміру збитків, а п.34.3 передбачаэ, що якщо представник страховика (у\~ випадках,\~ передбачених\~статтею 41 цього Закону,\~ - МТСБУ) не з'явився у визначений строк,\~потерпілий має право самостійно\~ обрати\~ аварійного\~ комісара\~ або\~експерта для визначення розміру шкоди.\~ У такому разі страховик (у\~випадках,\~ передбачених\~ статтею\~ 41\~ цього\~ Закону,\~\~зобов'язаний\~\~ відшкодувати\~\~ потерпілому\~ витрати\~ на\~ проведення\~експертизи (дослідження).\~ \~Відповідач-1 виконав вказані дії своєчасно. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та матеріально підтверджені судові витрати. Квітанцією (а.с.1) підтверджено факт оплати позивачкою судового збору в сумі 445 грн. 94 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved