Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № Г62,009.71225 від 07.05.2008 року відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 6540,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,90 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни передбачені кредитним договором та графіком щомісячних платежів. Відповідно до п.2.1 кредитного договору позичальник зобов"язався повертати кредит разом з процентними платежами у 18 щомісячних внесків по 7 дня/числа кожного місяця, при чому перші 17 внесків у рівній сумі - 472,73 грн., а останній внесок - 474,08 грн. до 07.11.2009 року. Протягом строку дії кредитного договору, боржник систематично порушував терміни сплати кредиту і процентів за користування кредитом. Листи-повідомлення з вимогою повернення боргу відповідачем залишені без відповіді і задоволення. Таким чином станом на 10.12.2013 року заборгованість перед позивачем складає 24575,38 гривень яку він і просить стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про можливість розгляду справи у його відсутності, позов підтримав та не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач, який належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що між сторонами 07.05.2008 року укладено кредитний договір № Г62,009.71225. Згідно даного договору відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 6540,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,90 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені кредитним договором та графіком щомісячних платежів. Взяті на себе зобов"язання відповідач не виконував належним чином, що призвело до того, що у нього виникла заборгованість, яка станом на 10.12.2013 року складає 24575,38 гривень. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами було укладено договір споживчого кредитування у письмовій формі, що підтверджується копією кредитного договору № Г62.009.71225, строк виконання кредитних зобов'язань яким встановлений на термін 18 місяців з 07.05.2008 року по 07.11.2009 року. Підтверджуючих документів про проведені розрахунки відповідача з банком суду не подано. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивач звернувся до суду із позовом про захист свого цивільного права лише 16.01.2014 року, пропустивши таким чином встановлений загальний трьохрічний строк позовної давності. Відповідно до п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", враховуючи положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку з цим позовна давність за позовами про неповернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у справі. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed