Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-15 00:00:00

26.08.2020 року заявниці звернулись до суду із заявою посилалися на те, що [INFO] померла їх мати, [PERSON] , була похована у м. Макіївці, Донецької області. Реєстрація смерті була проведена на підставі рішення Краматорського міського суду у справі № 2-о/234/985/2019 (234/9129/19) від 28.05.2019р., Свідоцтво про смерть серія [NUMBER] видане Докучаєвським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №721 від 28.05.2019р. Після її смерті відкрилася спадщина, яку заявники приймають як спадкоємці за законом. Із спадкового майна спадкодавця залишилась двокімнатна квартира у м. Макіївці, Донецька область (ДНР) та недоотримана пенсія спадкодавця. Спадкова справа заведена Приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу Граммою І.Ф за №104\\2019. Відповідно наданої інформації Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду Донецької області, розмір грошових коштів недоотриманих за життя можливих для фінансування з урахуванням на дату виплати [PERSON] становить 91035,69 грн. 25.06.2020 року приватним нотаріусом Граммою І.Ф. було видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій зазначено, що 11 жовтня 2019 року [PERSON] звернулась с заявою про прийняття спадщини. У відповідності до п 2.2. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5: «При заведенні справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту..». Згідно Інформаційної довідки за №57891240 від 11.10.2019 року зі Спадкового реєстру знайдено інформацію про наявність заповіту. Номер заповіту у Спадковому реєстрі 41322444, стан - чинний, бланк ВЕІ 668669, номер в реєстрі нотаріальних дій 3-3067. Заповіт посвідчений 13.12.2006 року Першою Макіївською державною нотаріальною конторою. Оскільки Заповіт померлої нотаріусу не надано, встановити коло спадкоємців за заповітом або за законом не можливо тому спадкоємцям відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на суму недоотриманої пенсії. Відповідно Дубліката заповіту від 13 грудня 2006 року посвідченого державним нотаріусом Першої Макіївської державної нотаріальної контори Терлецькою О.В., відповідно якого, [PERSON] , ідентифікаційний номер № [NUMBER] , [INFO] (с.Мала Ворожба Лебединського району Сумської області), що мешкає в [ADDRESS] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: «належну мені двохкімнатну КВАРТИРУ номер [ADDRESS] заповідаю донці [PERSON] [INFO] ». Заповіт зареєстровано в реєстрі за №3-3067. Дублікат даного заповіту виданий на бланку Донецької народної республіки та зареєстрований в реєстрі №1-1210. Відповідно ч. 2 та ч. 3 ст.\~9\~вказаного Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними та будь-які акти (рішення, документ), виданий вказаним органами та/або особами є недійними і не створює правових наслідків, тому Дублікат Заповіту від 13.12.2006 року не може буту врахований для оформлення спадщини за законом. Оскільки, спадкодавцем в заповіті інше спадкове майно не зазначено, недоотримана пенсія успадковується за законом спадкоємцями першої черги. Для встановлення факту прийняття спадщини за законом, вимушені звернутися до суду. Заявники, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, у позові просили розгляд справи проводити за їх відсутності. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з`явився, подав письмові пояснення в яких зазначили, що не заперечують проти задоволення заяви. Відповідно до вимог ч.2\~ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки сторони у судове засідання не з`явилися. Дослідивши письмові докази, подані у даній цивільній справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України\~в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 5\~ст.263 ЦПК України\~визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Судом встановлено, що [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28.05.2019 року, актовий запис №721. 25.06.2020 року приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу Граммою І.Ф. було видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки оригінал заповіту заявниками не надано, встановити коло спадкоємців за заповітом або за законом не можливо. Відповідно до частини першої ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій\~статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Відповідно до\~ст.1227 Цивільного кодексу України\~суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Згідно\~ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною першою\~ст.316 ЦК України\~передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1\~ст.317 цього Кодексу). Відповідно до\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з положеннями ст.ст.15,\~16 Цивільного кодексу України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зазначеним у п.5 ч.2 цієї статті, може бути примусове виконання обов`язку в натурі. Як було встановлено судом, відповідачем утримується належне позивачам спадкове майно у виді суми недоотриманої пенсійної виплати, нарахованої пенсіонеру [PERSON] і не виплаченій їй за життя, право власності на яку в порядку спадкування за законом перейшло до позивачів. Тим самим відповідач порушує право власності позивачів на вказану суму грошей, яке підлягає судовому захисту способом примусового виконання обов`язку в натурі. Крім того, суд вважає за необхідне наголосити, що відмова у виплаті успадкованих заявникам коштів становить порушення його права на мирне володіння своїм майном, передбачене статтею 1 Протоколу № 1 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом" (рішення у справах "Амюр проти Франції", "Колишній король Греції та інші проти Греції" та "Малама проти Греції"). Водночас ст. 1 Першого протоколу не гарантує права на надбання майна (рішення у справах "Ван дер Мюсель проти Бельгії" та "Копеський проти Словаччини"). Особа може заявляти про порушення ст.1 Першого протоколу тільки тією мірою, якою оскаржувані рішення національного суду стосуються її майна в розумінні цього положення. "Майном" може бути як "існуюче майно", так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні "легітимні сподівання" на реалізацію майнового права. "Легітимні сподівання" за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі "Копеський проти Словаччини"). А тому, зважаючи на принцип захисту легітимних очікувань особи та на однин з загальновизнаних способів захисту прав особи в національному законодавстві України, який полягає в примусовому виконанні обов`язку в натурі, суд вважає, що стягнення з Покровського об`єднаного УПФУ Донецької області на користь позивачів у порядку спадкування недоотриманих померлою [PERSON] пенсійних виплат є об`єктивним та обґрунтованим способом захисту порушеного права позивачів, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Окрім того, суд вважає за необхідне судовий збір залишити за позивачами, оскільки вони у позовній заяві не ставлять питання про розподіл судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved