Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] та [PERSON] у своїх інтересах звернулися в суд з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно житловий будинок № 42 (46) по вул. Горького в смт. Дубове, Тячівського району Закарпатської області. Посилаються на те, що прабаба [PERSON] та прадід [PERSON] позивачів за час перебування у шлюбі побудували житловий будинок по вул. Горького в смт. Дубове, на який виконкомом Дубівської селищної ради 12.09.1972 р. [PERSON] було видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок та зареєстровано за ним. 15.05.1997 р. прадід помер, а його жінка [PERSON] залишилася проживати у вказаному будинку та через пять місяців також померла і не встигла оформити в нотконторі свідоцтво про право на спадщину за законом. За життя нею було складено заповіт, відповідно до якого, все своє майно вона заповіла [PERSON] та [PERSON] 05.12.1986 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, від якого в них народилося двоє синів, [PERSON] та [PERSON]. 01.10.2004 р. шлюб був розірваний, а 16.02.2013 р. [PERSON] помер. Після його смерті залишилося спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок 42 (46) по вул. Горького в смт. Дубове, який йому заповідала [PERSON] Єдиними спадкоємцями є діти покійного [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] Інший спадкоємець вказаний у заповіті [PERSON] уже зареєстрував за собою літню кухню, яка була у дворі будинку № 42 (46). Просять визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку № 42 (46) по вул. Горького в смт. Дубове. Представник Дубівської селищної ради у судове засідання не зявився. Надіслав суду заяву у які просить справу розглядати у його відсутності. Позовні вимоги визнає. Представники Тячівської державної нотаріальної контори та органу опіки і піклування Тячівської РДА у судове засідання не зявилися. Надіслали суду заяви у яких просять справу розглядати у їх відсутності. Позовні вимоги визнають. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовну заяву слід задовольнити виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] були батьками [PERSON] та дідом і бабою [PERSON] За своє життя вони спорудили житловий будинок № 42 (46) по вул. Горького в смт. Дубове, який було зареєстровано на імя [PERSON] У 1997 р., спочатку [PERSON], а потім і [PERSON] померли. [PERSON] після смерті чоловіка залишилася проживати [INFO] (46) по вул. Горького в смт. Дубове, а отже прийняла спадщину, хоча нотаріально її не оформила, так як померла через 5 місяців. Після себе вона залишила заповіт, яким своєму внуку [PERSON] заповіла житловий будинок № 46 по вул. Горького в смт. Дубове, а синові [PERSON] заповіла кухню, що знаходиться по вул. Горького № 46 в смт. Дубове. Після смерті [PERSON] [PERSON] залишився проживати у спірному будинку, про що свідчить реєстрація його дружини [PERSON] від 17.08.1994 р., отже прийняв спадщину, хоча у нотаріальній конторі її не оформив. 16.02.2013 р. він також помер. Його діти, [PERSON] та [PERSON], на той час були неповнолітніми, отже прийняли спадщину за ним. Спадкоємець [PERSON] право власності на заповідану йому кухню уже оформив, що стверджується, як його показаннями, так і наданим ним свідоцтвом про право власності. З листа Тячівської державної нотаріальної контори № 564/01-16 від 20.08.2013 року вбачається, що оскільки спадщина в установлені законом строки після смерті [PERSON] та [PERSON] не була прийнята, свідоцтво про право на спадщину видати неможливо. Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р. свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У рішенні від 30.11. 2004 року у справі "Case of Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Отже, виходячи з наведеного, діти спадкодавця позбавлені можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на спадковий житловий будинок у нотаріальному порядку. Свідоцтвом № 43 від 26.12.1948 р. стверджено, що між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Із свідоцтва на право особистої власності № 76 від 12.09.1972 р. убачається, що будинок № 42 по вул.. Горького в смт. Дубове належить [PERSON] Довідкою Дубівської селищної ради № 2653 від 19.05.2014 р. стверджено, що у звязку з перейменуванням назв вулиць та зміною нумерації відповідно до рішення сесії Дубівської селищної ради № 259 від 18.12.2008 р. житловий будинок, який розташований в смт. Дубове по вул. Горького, колишній номер 46, теперішній номер 42 один і той же. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1258, ст. 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Свідок [PERSON] у судовому засіданні ствердив, що є сином покійних [PERSON] та [PERSON] [PERSON] заповіла йому літню кухню, яка фактично є окремим будинком і знаходиться у тому ж дворі, що й будинок № 42(46), а своєму внукові [PERSON] сам будинок. На кухню він уже оформив право власності, а у будинку проживає колишня дружина [PERSON]О [PERSON] із дітьми, [PERSON] та [PERSON] Таким чином, суд приходить до висновку, що спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його діти [PERSON] і [PERSON], так як шлюб між ним та [PERSON] було розірвано. Інших спадкоємців за законом, за заповітом та таких, які мають право на обов'язкову частку в спадщині після смерті [PERSON] немає. Згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно положень статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У відповідності до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. У звязку з тим, що умови для оформлення спадщини за [PERSON] та неповнолітнім [PERSON] у нотаріальній конторі відсутні, суд вважає за необхідне задовольнити позов в повному обсязі та визнати за спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] по 1/2 частині житлового будинку. За таких обставин

Outcome: approved