Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості, зазначивши, що 20.07.2019 року між ТОВ "Фінансова компанія "НОВІ КРЕДИТИ" та [PERSON] було укладено договір №00-141502 про надання позики. Вказаний Договір було укладено в електронному вигляді шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу позику у розмірі 2350 грн., строком на 15 календарних днів, зі сплатою відсотків в розмірі 2,50% за кожен день користування позикою, яка була перерахована 20.07.2019 року, що стверджується операцією ID: [NUMBER] . Проте, позичальник в порушення умов Договору, не повернув суму позики, тому виникла заборгованість, яка станом на 08.04.2020 року становить 20738,75 грн.. Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені судові витрати в сумі 2102,00 грн.. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Відзиву на позов відповідачем не надано. Про розгляд справи суд неодноразово повідомляв відповідача за зареєстрованим місцем проживання та через оголошення на сайті судової влади. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що 20.07.2019 року між ТОВ "Фінансова компанія "НОВІ КРЕДИТИ" та [PERSON] було укладено договір № 00-141502 про надання позики. Вказаний Договір було укладено в електронному вигляді шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу позику у розмірі 2350 грн., строком на 15 календарних днів, зі сплатою відсотків в розмірі 2,50% за кожен день користування позикою, яка була перерахована 20.07.2019 року, що стверджується операцією ID: [NUMBER] . Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» (ст.13) та Законом України «Про електронну комерцію» (ст.11,12). Отримання відповідачем позики стверджується операцією ID:1075179920 від 20.07.20219 року 10:36:31 год. Однак, відповідач порушив умови договору та станом на 08.04.2020 року заборгованість становить 20738,75 грн, яка складається з заборгованності за кредитом - 2350,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 1116,25 грн., заборгованості за пенею - 17272,50 грн.. Отже між сторонами в справі виникли та існують правовідносини щодо виконання цивільно правових угод, а саме договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст.1046 ЦК України). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у 10 разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч.1 ст.1048 ЦК України). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Договір є обов`язковий для виконання сторонами, що передбачено ст.629 ЦК України. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п.3 ч.1 ст.611 ЦК України). Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У правових позиціях висловлених в постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13, від 11 листопада 2015 року № 6-1967цс15 та від 24 лютого 2016 року № 6-50цс16, зазначено, що договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч.1 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч.1 ст.550 ЦК України). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 ЦК України). Згідно положень ст.ст.55,124 Конституції України, ст.16 ЦК України та ст.4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на наведене, зважаючи на те, що відповідач своїм правом надати відзив на позов і спростувати доводи позивача не скористався, суд, виходячи із наданого розрахунку позивача, дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, яка виникла внаслідок неналежного виконання ним взятих на себе зобов`язань. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved