Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

Позов мотивовано тим, що між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] 14 березня 2008 року було укладено кредитний договір №450, за умовами якого відповідачу надавався кредит на споживчі потреби у розмірі: 50 000,00 доларів США строком до 14 березня 2018 року, з оплатою за користування кредитними коштами в розмірі 14,00 % річних, за обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата в розмірі 176,75 грн., що становить 0,07 процентів річних від суми Кредиту. Кредит позичальнику надавався згідно умов кредитного договору, однією сумою безготівковій формі, шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок №262092613 00330(дол. США), відкритий у Вінницькому відділенні Першої Київської філії ВАТ «ВіЕйБі Банк». У зв'язку із змінами у діючому законодавстві, Відкрите акціонерне товариство Всеукраїнський [PERSON]» було перейменовано на Публічне акціонерне товариств «Всеукраїнський [PERSON]» (скорочена назва ПАТ «ВіЕйБі Банк»). 18.05.2010р. у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців зареєстровано зміни найменування юридичної особи. ПАТ «ВіЕйБі Банк» є повним правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]». Позивач повідомляє, що Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 17.12.2010 року задоволено позов «Всеукраїнський акціонерний банк» до [PERSON] та стягнуто з відповідача заборгованість за кредитним договором №450 від 14.03.2008р. Позивач зазначає, що в порушення умов кредитного договору позичальник від виконання своїх зобов'язань щодо своєчасного погашення відповідної частини кредиту, процентів та інших платежів, відповідно до Графіку до цього кредитного договору, ухиляється, в результаті невиконання [PERSON] своїх зобовязань кредитним договором № 450 від 14.03.2008 року, станом на 06.05.2016 року утворилась заборгованість на загальну суму 2 706 424 гривні 66 коп. Позивач зазначає, що з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №450 від 14.03.2008 року між Відкритим акціонерним товариством Всеукраїнський акціонерний [PERSON]» та [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено іпотечний договір, зареєстрований 14.03.2008 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], реєстраційний номер 924. Відповідно до даного договору, а саме: п. 2.1. іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобовязання, що випливає з Кредитного договору передав іпотекодержателю в порядку і на умовах, визначених цим договором, нерухоме майно: трьохкімнатна квартира зі всіма обєктами функціонально повязаними з цим нерухомим майном, загальною площею 73,4 кв.м., житловою площею - 51,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (вісімнадцять). Дана квартира є власністю Іпотекодавця (1/3 частка- Геласімов А.В., 1/3 частки - [PERSON], 1/3 частки - [PERSON]В.), що підтверджується свідоцтвом на право власності на житло, виданим Виконкомом Вінницької міської ради 25.04.1996 року на підставі рішення № 303, зареєстрованого Вінницьким обласним обєднанням БТІ 16.05.1996 року і записано в реєстрову книгу № 268 за реєстровим номером № 1334/24832. Згідно з п. 4.1.5. Іпотечного договору Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку (терміну) виконання зобовязання (або тієї чи іншої його частини), воно не буде виконане. П. п. 7.2., 7.4. вищевказаного іпотечного договору встановлено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за вибором іпотекодержателя на підставі рішення суду. Вищевказане і стало підставою для звернення підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач за первісним позовом в заяві від 09.03.2017р. уточнив позовні вимоги та просив суд в рахунок погашення заборгованості [PERSON] (21009 м. Вінниця вул. Червоноармійська, 29, паспорт серії АВ № 068470 виданого Замостянським РВ УМВС України у Вінницькій області реєстраційний номер облікової картки платника податку: [NUMBER], зареєстроване місце проживання 21009 [ADDRESS]) перед ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» за кредитним договором №450 від 14 березня 2008 року, що становить в гривневому еквіваленті 2 706 424, 66 грн., з них: кредит 47 462 (сорок сім тисяч чотириста шістдесят два дол. CША 45 центів); відсотки 56 677 (пятдесят шість тисяч шістсот сімдесят сім дол. США 09 центів); комісія за РО 14 828 (чотирнадцять тисяч вісімсот двадцять вісім ) гривень 56 копійок неустойка 75 295 (сімдесят пять тисяч двісті девяносто пять ) гривень 94 коп. Звернути стягнення на належний на праві приватної власності [PERSON] (21009 [ADDRESS], паспорт серії АВ № 068470 виданого Замостянським РВ УМВС України у Вінницькій області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER], зареєстроване місце проживання: 21009 [ADDRESS], [PERSON] (Реєстраційний номер облікової картки платника податку [NUMBER]. реєстрації: 21009 [ADDRESS]), [PERSON] (Реєстраційний номер облікової картки платника податку [NUMBER], Місце реєстрації: 21009, Вінницька область, м. Тульчин, вул. Заводська, 24), предмет іпотеки - трьохкімнатна квартира зі всіма обєктами функціонально повязаними з цим нерухомим майном, загальною площею 73,4 кв.м.. житловою пл. 51,9 кв.м., що знаходиться за адресою: Вінницька область, м. Вінниця, вул. Червоноармійська:29, кв.18 (вісімнадцять), яка є власністю іпотекодавця (1/3 частка- Геласімов А.В., 1/3 частки [PERSON], 1/3 частки - [PERSON]В.), що підтверджується свідоцтвом на право власності на житло, виданим Виконкомом Вінницької міської ради 25.04.1996 року на підставі рішення №303, зареєстрованого Вінницьким обласним обєднанням БТІ 16.05.1996 року і записано в реєстрову книгу № 268 за реєстровим номером № 1334/24832, шляхом визнання права власності за ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (Код за ЄДРПОУ 19017842, зареєстроване місцезнаходження: вул. Дегтярівська, буд. №27-т, м. Київ, 04119)». Зустрічний позов мотивовано тим, що 14 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнським акціонерним Банком» та [PERSON] було укладено договір № 450 згідно з яким банк мав видати 50000.00 дол. США, зі сплатою 14% річних. Під час укладання договору позичальник був запевнений працівниками Банку, що договір відповідає всім вимогам закону проте, через виниклі труднощі у стосунках з Банком позивач за зустрічним позовом вважає, що правочин слід визнати вдаваним, оскільки за своїм змістом не відповідає законодавству України і порушує його права, в позові Банку вказано, що станом на 06.05.2016 року утворилась заборгованість за кредитом та відсотками за користування у розмірі 2 706 424 грн., про те не вказано чим ця заборгованість підтверджується, та відсутні докази надання позичальнику коштів в розмірі 50 000 доларів США. Таким чином, в даному зустрічному позові відповідач-позивач просить суд визнати кредитний договір № 450 від 14 березня 2008 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON] банк» та [PERSON] удаваним правочином. Умову кредитного договору № 450 від 14 березня 2008 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON] банк» та [PERSON] щодо: п.1.1 «[PERSON] надає позичальнику грошові кошти в сумі 50 000,00 доларів США» викласти в такій редакції: «[PERSON] надає позичальнику кошти у сумі 252 500,00 грн. Представник позивача-відповідача надав заяву про розгляд справи без його участі, первісний позов підтримує в повному обсязі, проти задоволенння зустрічного позову заперечував з тих підстав, що як вбачається з заявки на отримання кредиту та заяви на видачу готівки №564916 ПАТ «ВіЕйБі Банк» при видачі кредиту в іноземній валюті діяв на підставі волевиявлення [PERSON] про надання грошових коштів у доларах США та відповідності до чинного законодавства України, не керувався метою приховати інший правочин, вважає вимоги зустрічного позову спрямованими на ухилення від виконання зобовязань за кредитним договором. В судовому засіданні представник відповідача-позивача [PERSON] вказав на відсутність підстав для задоволення первісного позову, оскільки вважає, що позивачем не надано підтвердження заборгованості, відсутні докази про повідомлення відповідача про існуючу заборгованість, а також про те що позивачем- відповідачем нараховано неустойку, що значно перевищує борг по тілу кредиту, крім того відповідач позивач вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом, оскільки останній платіж на погашення боргу здійснено 14.06.2010р,. а з позовом позивач звернувся лише в 2016р. Інші учасники в судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, хоча повідомлялися належним чином. Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до постанови Правління НБУ від 19.03.2015р. №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03 2015р. №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» згідно з яким з 20.03.2015р. розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк». (а.с.5-6,т.1,) 14 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] було укладено кредитний договір №450, за умовами якого відповідачу надавався кредит на споживчі потреби у розмірі: 50 000,00 доларів США строком до 14 березня 2018 року, з оплатою за користування кредитними коштами в розмірі 14,00 % річних, за обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата в розмірі 176,75 грн., що становить 0,07 процентів річних від суми кредиту. Кредит позичальнику надавався згідно умов кредитного договору, однією сумою безготівковій формі, шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок №26209261300330 (дол. США), відкритий у Вінницькому відділенні Першої Київської філії ВАТ «ВіЕйБі Банк». Умовами кредитного договору визначений порядок виконання боргових зобовязань позичальника перед Банком, а саме: п. 2.5.1. визначено, що позичальник зобовязується поповнювати свій поточний рахунок, шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумі не меншій чергового погашення відповідно частини Кредиту, процентів та інших платежів, встановлених у Графіку, а п. 2.5.2. Кредитного договору визначено, що погашення відповідної частини кредиту, сплата процентів та ін. платежів за його користування, здійснюється шляхом договірного списання Банком коштів з поточного рахунка Позичальника, відкритого в Банку, щомісяця в дату, зазначену в графіку. ( а. с.9-16,т.1, ) Отримання [PERSON] коштів підтверджується меморіальним валютним ордером № 564845 від 14.03.2008 року та заяви на видачу готівки №564916 від 14.03.2008 р. Таким чином [PERSON] виконав свої зобовязання за кредитним договором та надав Позичальнику грошові кошти у сумі 50 000 доларів США (а.с.28-32,т.1, 12-17, т.2) Відповідно до розрахунку боргу [PERSON] за кредитним договором № 450 від 14.03.2008 року, станом на 06.05.2016 року заборгованість складає 2 706 424 гривні 66 коп. (.а.с 7, т.1) Судом встановлено, що 05.02.2016 року позивачем- відповідачем на адресу відповідачів направлялись вимоги про повернення коштів з попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, та вимога про усунення порушень та виселення з житла, від 05.02.2016р. погашення заборгованості, запропоновано врегулювати спір мирним шляхом, що підтверджено матеріалами справи. ( а. с. 40-41, т.1) З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №450 від 14.03.2008 року між Відкритим акціонерним товариством Всеукраїнський акціонерний [PERSON]» та [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено Іпотечний договір, зареєстрований 14.03.2008 року приватним нотаріусом вінницького міського нотаріального округу [PERSON], реєстраційний номер 924. Відповідно до даного договору, а саме: п. 2.1. іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобовязання, що випливає з Кредитного договору передав іпотекодержателю в порядку і на умовах, визначених цим договором, нерухоме майно: трьохкімнатна квартира зі всіма обєктами функціонально повязаними з цим нерухомим майном, загальною площею 73,4 кв.м., житловою площею - 51,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (вісімнадцять). Дана квартира є власністю Іпотекодавця (1/3 частка- Геласімов А.В., 1/3 частки - [PERSON], 1/3 частки - [PERSON]В.), що підтверджується свідоцтвом на право власності на житло, виданим Виконкомом Вінницької міської ради 25.04.1996 року на підставі рішення № 303,зареєстрованого Вінницьким обласним обєднанням БТІ 16.05.1996 року і записано в реєстрову книгу № 268 за реєстровим номером № 1334/24832. Згідно з п. 4.1.5. Іпотечного договору Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку (терміну) виконання зобовязання (або тієї чи іншої його частини), воно не буде виконане. П.п. 7.2., 7.4. Іпотечного договору встановлено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за вибором іпотекодержателя на підставі: рішення суду. (а.с. 17-25, т.1) Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 17.12.2010 року задоволено позов «Всеукраїнський акціонерний банк» до [PERSON] та стягнуто з відповідача заборгованість в розмірі 483457,26 грн. за кредитним договором №450 від 14.03.2008р. Як вбачається з даного рішення відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги повністю. (а.с.33-34,т. 1) Судом встановлено, що квартира, яка є предметом іпотеки є власністю Іпотекодавця (1/3 частка - [PERSON], 1/3 частки - [PERSON], 1/3 частки - [PERSON]В.), що підтверджується свідоцтвом на право власності на житло, виданим Виконкомом Вінницької міської ради 25.04.1996 року на підставі рішення № 303,зареєстрованого Вінницьким обласним обєднанням БТІ 16.05.1996 року і записано в реєстрову книгу № 268 за реєстровим номером № 1334/24832. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.11.2017р. провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про визнання кредитного договору недійсним. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Савицького О.А., від 25.10.2016р. №761/ 12561/16-ц позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про визнання кредитного договору недійсним залишено без розгляду, ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Макаренко І.О. від 27.01.2017р. №127/45923/16-ц позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про визнання кредитного договору недійсним повернуто позивачу. Дана ухвала набрала законної сили 10.03.2017р. (а.с. 33-34, 39-40, т.2) Відповідно до ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження обєктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. ст. 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться. ч.1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобовязання, строк, якого не визначений вказівкою на подію, яка має неминуче настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. ст. 610 ЦК України встановлено, що порушення зобовязання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Ст. 235 ЦК України встановлено, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека - вид забезпечення зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні та користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом. Відповідно до ст.3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Відповідно ч. 1 ст. 33 ЗУ "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 4 ст. 33 ЗУ "Про іпотеку", звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 36 ЗУ "Про іпотеку", сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь- який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Відповідно до ст. 37 ЗУ "Про іпотеку" іпотеко держатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотеко держателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотеко держателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками передбачає передачу іпотеко держателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами та угодами (договорами) між клієнтом та банком. ст. 58 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень . Суд критично оцінює доводи відповідача позивача [PERSON] про пропуск позивачем за первісним позовом строку позовної давності для звернення до суду, оскільки 05.02.2016 року позивачем за первісним позовом на адресу відповідачів направлялись вимоги про повернення коштів з попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, та вимога про усунення порушень та виселення з житла, від 05.02.2016р. погашення заборгованості, запропоновано врегулювати спір мирним шляхом, що підтверджено матеріалами справи. ( а. с. 40-41, т.1), суд враховуючи, що те що кредит відповідачу- позивачу надано в строк до 14.03.2018р. бере до уваги, що позивач- відповідач відповідно до п. 8.1 договору іпотеки та ч.1 ст.33 ЗУ "Про іпотеку", якими встановлено, що у випадку невиконання або неналежно виконання позичальником зобовязань по кредитному договору в цілому, або невиконання чи неналежне виконання умов договору іпотеки, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязання, а тому суд вважає, що позивач за первісним позовом звернувся до суду за захистом своїх прав в межах строку встановленого ЦК України. Суд бере до уваги, що п. 39. Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012р. визначено, що з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Щодо валюти кредитування, то відповідно до ч.2 ст. 192 ЦК України - іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. У п. 10 постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що відповідно до ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Разом з тим, вказана стаття Конституції визначає правовий статус грошової одиниці України, але не встановлює сферу її обігу та будь-яких обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав, а тому банк як фінансова установа, отримавши у встановленому порядку (стаття 19, 47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність») банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення НБУ відповідних ліцензій на виконання вимог ЗУ від 15.02.2011 року № 3024- VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті, (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання). Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню суд вважає, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] (21009 м. Вінниця вул. Червоноармійська, 29, паспорт серії АВ № 068470 виданого Замостянським РВ УМВС України у Вінницькій області реєстраційний номер облікової картки платника податку: [NUMBER], зареєстроване місце проживання 21009 [ADDRESS]) перед ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» за кредитним договором №450 від 14 березня 2008 року, що становить в гривневому еквіваленті 2 706 424, 66 грн., з них: кредит 47 462 (сорок сім тисяч чотириста шістдесят два дол. CША 45 центів); відсотки 56 677 (пятдесят шість тисяч шістсот сімдесят сім дол. США 09 центів); комісія за РО 14 828 (чотирнадцять тисяч вісімсот двадцять вісім ) гривень 56 копійок неустойка 75 295 (сімдесят пять тисяч двісті девяносто пять ) гривень 94 коп. Звернути стягнення на належний на праві приватної власності [PERSON] (21009 [ADDRESS], паспорт серії АВ № 068470 виданого Замостянським РВ УМВС України у Вінницькій області, реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER], зареєстроване місце проживання: 21009 [ADDRESS], [PERSON] (Реєстраційний номер облікової картки платника податку [NUMBER]. реєстрації: 21009 [ADDRESS]), [PERSON] (Реєстраційний номер облікової картки платника податку [NUMBER], Місце реєстрації: 21009, Вінницька область, м. Тульчин, вул. Заводська, 24), предмет іпотеки - трьохкімнатна квартира зі всіма обєктами функціонально повязаними з цим нерухомим майном, загальною площею 73,4 кв.м.. житловою пл. 51,9 кв.м., що знаходиться за адресою: Вінницька область, м. Вінниця, вул. Червоноармійська:29, кв.18 (вісімнадцять), яка є власністю іпотекодавця (1/3 частка- Геласімов А.В., 1/3 частки [PERSON], 1/3 частки - [PERSON]В.), що підтверджується свідоцтвом на право власності на житло, виданим Виконкомом Вінницької міської ради 25.04.1996 року на підставі рішення №303, зареєстрованого Вінницьким обласним обєднанням БТІ 16.05.1996 року і записано в реєстрову книгу № 268 за реєстровим номером № 1334/24832, шляхом визнання права власності за ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (Код за ЄДРПОУ 19017842, зареєстроване місцезнаходження: вул. Дегтярівська, буд. №27-т, м. Київ, 04119)». Визначаючись щодо вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд враховує співмірність суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, а тому вважає з метою захисту прав сторін в решті вимог відмовити. Щодо вимог зустрічного позову, суд бере до уваги п. 24, 25. постанови ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009р. №9 - для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. За удаваним правочином (стаття 235 ЦК ( 435-15 )) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК ( 435-15 ) має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. Враховуючи вищезазначене суд вважає, що доводи відповідача- позивача [PERSON] про те, що ним не отримувались кошти за кредитним договором надумані та спростовуються матеріалами справи, а саме, меморіальним валютним ордером № 564845 від 14.03.2008 року та заявою на видачу готівки №564916 від 14.03.2008 р., що свідчить про те, що позичальник отримав грошові кошти у сумі 50 000 доларів США (а.с.28-32,т.1, 12-17, т.2). Судом встановлено, що при укладенні кредитного договору [PERSON] були відомі усі умови договору, більш того, сторонами, було досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору, в тому числі щодо розміру кредиту та валюти кредитування про що свідчать підписи сторін на кредитному договорі, крім того, як вбачається з рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 17.12.2010 року, яким задоволено позов «Всеукраїнський акціонерний банк» до [PERSON] та стягнуто з відповідача заборгованість в розмірі 483457,26 грн. за кредитним договором №450 від 14.03.2008р. відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги повністю. (а.с.33-34, т.1.), таким чином відповідачем- позивачем не надано жодного доказу про наявність підстав, для визнання договору вдаваним та зазначення умови кредитного договору в іншій редакції. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, суд вважає стягнути пропорційно з відповідачів на користь держави судові витрати в сумі 6890 грн.

Outcome: partial