Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до ПАТ Криворізький залізорудний комбінат (надалі ПАТ « КЗРК») про стягнення моральної шкоди в звязку з ушкодження здоровя при виконанні трудових обовязків мотивуючи тим, що 15 років 2 місяці працював в умовах впливу шкідливих факторів, в тому числі 3 роки 8 місяців на підприємстві відповідача з них: 03.1995 -04.1996 роки машиністом електровозу підземний, ш. Гвардійська ВО «Кривбасруда»; 02.1997 -03.1998 роки підземним слюсарем з ремонту обладнання ш. Першотравнева, ВО « Кривбасруда»; 04.1998 -11.1999 роки підземним гірничим робітником, підземним крипільником шахти ім. Леніна, трест «Кривбасшахтобуд», ШБУ «КЗРК». У жовтні 2016 року рішенням ЛЕК Українського науководослідного інституту (протокол №1390) промислової медицини, йому були встановлені професійні захворювання: 1.Вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації, синдром вегетативно-сенсорної поліневропатії верхніх кінцівок, двобічний плечолопатковийперіатроз (ПФ 2ст), деформуючий остеаоартроз у поєднання з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ: справа першого другого ступеню, зліва другого ступеню); 2. Радикулопатіяпапереково - крижова L5,S1 білатерально з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді пері артрозу колінних суглобів (ПФ першого другого ст.); 3.Хронічний (пиловий) бронхіт. ЛН першого ст. Висновком МСЕК від 02.02.2017року йому встановлено 65% втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності з 23 січня 2017 року з переоглядом у 2018. Потребує ВМП, забезпечення лікарськими засобами, санаторнокурортного лікування. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, втратив своє здоровя, завдана моральна шкода, постійно зазнає фізичного болю і страждань. Будь-які фізичні навантаження викликають постійні болі та обмеження рухів у колінних суглобах та попереку,важкість та біль у грудях, сухий кашель, безсоння. Вказані обставини примушують докладати додаткових зусиль для організації свого життя, порушено звичний уклад життя, вимушений часто звертатися до лікувальних установ, приймати ліки. Вказані обставини викликають відчуття неповноцінності. Завдану моральну шкоду оцінює 320000 гривень, яку просить стягнути з відповідача. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивача [PERSON], у відшкодування моральної шкоди - 320\~000 гривень. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги не визнала в повному обсязі. В заперечення своїх вимог вказала, що позивач фактично всю свою трудову діяльність пропрацював на підприємстві ПАТ «Євраз [PERSON]», де за їх думкою заробив професійні захворювання. Фактично позивач почав свою трудову діяльність на підприємстві ПАТ «Кривбасрудком», де не міг отримати професійне захворювання. Крім того з 06.02.1997 по 16.03.1998 року позивач працював слюсарем по ремонту обладнання шахти «Першотравнева», яка перейшла до підприємства «Криворізьке державне гірничорудне управління гідрозахист» (яке в свою чергу було ліквідоване в 2006 році) і всі майнові і немайнові права та обовязки шахти «Першотравнева» перейшли до них. ПАТ «Кривбасзалізрудком» у цій частині позовних вимог є неналежним відповідачем, оскільки не є правонаступником майнових прав та обовязків шахти «Першотравнева» ДВО «Кривбасруда». Вважає, що позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, не надано доказів, які підтверджують глибину фізичних та моральних страждань. Просила у його задоволенні відмовити у повному обсязі. Звернула увагу, що позивач свідомо обрав даний фах та роботу на підприємстві відповідача, знав та повинен був знати про небезпечні та шкідливі фактори та умови праці, за це він мав певні пільги. Вислухавши сторони, дослідивши надані суду письмові докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. У судовому засіданні встановлено, що позивач працював на підприємствах ПАТ «КЗРК»в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища: з 07.03.1995 30.04.1996 роки машиністом електровозу підземний, ш. Гвардійська ВО « Кривбасруда»; з 06.02.1997 16.03.1998 роки підземним слюсарем з ремонту обладнання ш. Першотравнева, ВО « Кривбасруда»; з 15.04.1998 -12.11.1999 роки підземним гірничим робітником, підземним крипільником ш. Леніна, трест «Кривбасшахтобуд», ШБУ « КЗРК», що підтверджується копією трудової книжки (а.с.5-13) . З 2001 року по 15.02.2017 працював в Приватному акціонерному товаристві «Євраз [PERSON]», звільнений за станом здоровя, що перешкоджає роботі п.2 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 21.12.2016у позивача було виявлені професійні захворювання: 1.Вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації, синдром вегетативно-сенсорної поліневропатії верхніх кінцівок, двобічний плечолопатковийперіатроз ( ПФ другого ст.), деформуючий остеаоартроз у поєднання з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ: справа першого другого ст., зліва другого ст.); 2. Радикулопатіяпапереково - крижова L5,S1 білатерально з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та периферичним нейросудиннимсиндромами, нейродистрофією у вигляді періартрозу колінних суглобів ( ПФ першого другого ст.); 3.Хронічний (пиловий) бронхіт. ЛН першого ст. Згідно акту розслідування професійне захворювання виникло за таких обставин: тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища на організм, робоча недосконалість технології, механізмів, робочого інструменту Згідно медичного висновку лікарсько експертної комісії Українського науково дослідного інституту промислової медицини від 27.10.2016 №1390 підставою для встановленея професійного характеру захворювання, також послужив профмаршрут: 06.02.1997-16.03.1998 підземний слюсар по ремонту обладнання шахта «Першотравнева», ВО « Кривбасруда»; 15.04.1998 -12.11.1999 підземний гірничий робітник ш. ім..Леніна, трест «Кривбасшахтобуд», 20.01.1999 -12.11.1999 - підземний крипільник ш. ім..Леніна, трест «Кривбасшахтобуд», 18.09.2001 -15.05.2002 підземний гірничий робітник, шахта « Ювілейна» ВАТ «Суха Балка»; 10.11.2009 -23.02.2010 підземний гірник, шахта «Ювілейна», ВАТ «Суха Балка». За висновком МСЕК серія 12ААА № 044542 від 02.02.2017 позивачу встановлена втрата професійної працездатності первинно розмірі 65% , з них 40% - вібраційна хвороба, 15% - радикулопатія, 10%- хронічний бронхіт та встановлена третя група інвалідності, з переоглядом 01 лютого 2018 року, що підтверджується довідками. Так, у зв`язку з професійним захворюванням позивач періодично перебуває на лікуванні, як на стаціонарному так і амбулаторному. З документів медичних установ вбачається, що йому протипоказано фізичне перевантаження, рекомендовано спостереження лікарів, оздоровлення в санаторіях, санаторно - курортне лікування, медикаментозне лікування. Представник відповідача, в обґрунтування своїх заперечень, посилається на той факт, що ПАТ «Кривбасзалізрудком» не може відповідати за шкоду, яка могла бути заподіяна позивачу іншим підприємством, а саме: шахту «Першотравнева», яка наказом Міністерства металургії СРСР №170 від 07.09.1989 року, було ліквідовано. Було створено Першотравневе рудоуправління, як структурна одиниця обєднання «Кривбасруда». Наказом ДВО«Кривбасруда» №349 від 20.09.1989 року було ліквідовано Першотравневе РУ, а на його базі створено на правах структурних одиниць ДВО «Кривбасруда» - шахти «Першотравнева -1» «Першотравнева-2». Наказом ДВО «Кривбасруда» №169 від 26.12.1994, з 01.01.1995 було ліквідовано шахти «Першотравнева-1» та «Першотравнева-2» та на їх базі створено для доробки підготовлених запасів родовища шахту «Першотравнева» Наказом Міністерства промислової політики України №236 від 02.09.1997 «Про реструктуризацію ВО «Кривбасруда» було ліквідовано шахти «Гігант» та «Першотравнева» в умовах спеціального режиму. На виконання даного наказу, наказом ДВО « Кривбасруда» №1 від 05.01.1998 ліквідовано з 01.01.1998 шахту «Першотравнева», як структуру одиницю обєднання. Також на виконання даного наказу, наказом ДВО «Кривбасруда» №12 від 20.01.1998 було створено в складі обєднання на правах структурної одиниці з фінансування із державного бюджету на базі шахти «Першотравнева» шахту «ПершотравневаДренажна» та на базі шахи «Гігант» шахту «Гігант-Дренажна», працюючих в спеціальному режимі гідрозахисту. Наказом Міністерства промислової політики України №262 від 29.07.1998 було створено підприємство «Криворізьке державне гірничорудне управління гідрозахист» (управління «Кривбасгідрозахист» на базі державного майна шахт «Гігант Дренажна» та «Першотравнева-Дренажна» шляхом відокремлення. Майно даних шахт було передано від державного виробничого обєднання «Кривбасруда» до управління «Кривбасгідрозахист», про що складено акти прийманняпередачі та розподільчий баланс, а також внесені зміни до обліку майна. Тобто правонаступником всіх майнових прав та обовязків реорганізованого ВО «Кривбасруда» є управління « Кривбасгідрозахист» у відповідній частині майнових прав та обовязків, означених розподільчим балансом. Даний факт встановлено судовими рішеннями апеляційного суду Дніпропетровської області від , 24.04.2012р, 04.12.2012р., та 31.01.2013р. у аналогічних справах, відповідачем в яких було ПАТ "Кривбасзалізрудком". Відповідно до ч.3 ст. 61 Цивільно процесуального кодексу України обставини, встановлені судовими рішеннями у цивільній, господарській або адміністративній справі що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У зв'язку із цим ПАТ "Кривбасзалізрудком" звільняється від доказування факту відсутності правонаступництва прав та обов'язків шахт: "Першотравнева" та "Першотравнева-1". Таким чином ПАТ «Кривбасзалізрудком» є неналежним відповідачем у цій частині позовних вимог, оскільки не є правонаступником майнових прав та обовязків шахти «Першотравнева» ДВО « Кривбасруда». Суд вивчивши надані суду докази, вважає обґрунтованими посилання відповідача, а тому в частині відшкодування моральної шкоди за період роботи позивача на ш. Першотравнева, з 06.02.1997-16.03.1998 підземний слюсар по ремонту обладнання шахта «Першотравнева»ВО « Кривбасруда» нести відповідальності не повинно. Однак позивач працював на шахтах «Гвардійська» та «ім.Леніна», які належать ПАТ«КЗРК», в умовах впливу шкідливих факторів, а тому відповідач повинен відшкодувати моральну шкоду пропорційно часу відпрацьованому на цих підприємствах. Відповідно виписок із медичної документації [PERSON], в звязку з погіршенням стану здоровя, знаходився на лікуванні в міських лікарнях. Внаслідок професійного захворювання, позивачу заподіяні моральні й фізичні страждання, що спричинили погіршення реалізації його фізичних і професійних можливостей, погіршилися відносини з оточуючими людьми, змінився його звичний спосіб життя, спричинені й інші негативні наслідки морального характеру, тобто позивачу заподіяна моральна шкода. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що саме з вини відповідача, який порушував норми безпеки праці та не забезпечив безпечні умови роботи, позивач частково втратив працездатність, і як наслідок втрати здоров'я, була спричинена моральна шкода . Таким чином, слід вважати, що самим фактом втрати позивачем професійної працездатності у зв'язку з отриманням ушкодження здоровю на підприємстві відповідача, позивачу спричинена моральна шкода, яка згідно ст.\~2371\~КЗпП України\~може бути відшкодована одноразово за рахунок відповідача. За таких обставин, вимоги позивача до ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству. Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обовязку забезпечити якісні та безпечні умови праці. Що стосується доводів представників ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувалося, що саме після роботі на їх підприємстві погіршився стан його здоровя, тому що позивач тривалий час працював в ПАТ «Євраз [PERSON]», де за їх думкою, втратив здоровя, а тому інше підприємство повинно нести відповідальність, є необґрунтованими та позбавленими правової аргументації як раз з боку відповідача. Крім того, Акт розслідування нещасного випадку не оскаржено підприємством-Відповідача у встановленому законодавством порядку. Суд вважає, що в даному випадку відповідач - ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» - повинен виплатити позивачу моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. І якщо мова йде про трудовий стаж на ПАТ «КЗРК» та втрату частково здоровя та працездатності на цьому підприємстві, то суд бере до уваги пропорційність періодів відпрацювання на останньому та інших підприємствах галузі. Згідно частин 1 та 3 ст.13 Закону України "Про охорону праці", роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих позивачем доказах, встановлений факт завдання йому моральної шкоди підприємством, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. Статтею 2371КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв'язку з тим, що відповідно до положень ст. 2371 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов'язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. Як роз'яснено у п.9 постанови Пленуму Верховного [PERSON] України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та ін. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю позивачу [PERSON] була заподіяна шкода, він отримав професійне захворювання, втратив працездатність в розмірі 65% та йому встановлена 3 група інвалідності. Позивач переносить щоденно фізичний біль та моральні переживання, змушений приймати ліки та постійно звертатися і перебувати під наглядом лікарів. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками ушкодження здоров'я, позивачу порушено його звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки. На теперішній час Позивач зазнає фізичного болю, не має змоги виконувати звичайну для нього роботу, в результаті прикладає значні додаткові зусилля для організації свого життя. Позивач в зв'язку зі станом свого здоров'я переносить моральні страждання та переживання. Ця обставина знайшла своє підтвердження в медичних документах стосовно перманентного лікування за останні роки життя позивача. Навряд чи потребує окремого доказування той факт, що постійне звернення до лікувальних установ, хвороба, біль, утруднене дихання - створює стійку атмосферу моральних страждань та всіляко пригнічує людину. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлено факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає часткової компенсації. Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення відповідачем ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» позивачу шкоди здоровю, провину відповідача в його спричиненні та причинно - наслідковий звязок між винними діями підприємства - відповідача та настанням у Позивача негативних наслідків - втрати професійної працездатності, а звідси і моральні переживання. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров'я, високий процент втрати професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотність вимушених змін в життєвих стосунках. Так, згідно положень\~ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік»\~розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі становить 3200,00 грн. Обґрунтовуючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на користь [PERSON], шість мінімальних заробітних плат, що становить 19\~200 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він щоденно зазнає, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. На підставі ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640,00грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial