Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою з наступними вимогами: зняти арешт з нерухомого майна, а саме: земельної ділянки, кадастровий номер - 6321782505:00:000:0085, площею 0,14 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , накладений постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 16.11.2013, винесеною у виконавчому провадженні ВП № 41102011, та зареєстрований за № 3793722 від 11.12.2013 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; зняти арешт з нерухомого майна, а саме: земельної ділянки, кадастровий номер - 6321782505:00:000:0086, площею 0,14 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , накладений постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 16.11.2013, винесеною у виконавчому провадженні ВП № 41102011, та зареєстрований за № 3793780 від 11.12.2013 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. На обґрунтування позову зазначили, що [PERSON] , відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер ЯБ № 432998, виданого 10.07.2006, на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,1400 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] сільської ради, Зміївського району Харківської області, кадастровий номер земельної ділянки - 6321782505:00:000:0085. [PERSON] , відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер ЯБ № 432997, виданого 17.07.2006, на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,1400 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] Задонецької сільської ради Зміївського району Харківської області, кадастровий номер земельної ділянки - 6321782505:00:000:0086. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 29.07.2009 між [PERSON] та [PERSON] належна позивачу 1 на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,1400 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] сільської ради Зміївського району Харківської області, кадастровий номер земельної ділянки - 5321782505:00:000:0085, була продана позивачем 1 [PERSON] , до якого перейшло право власності на дану земельну ділянку. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного 29.07.2009 між [PERSON] , від імені якої на підставі нотаріально посвідченої довіреності діяла [PERSON] , та [PERSON] належна [PERSON] на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,1400 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] сільської ради Зміївського району Харківської області, кадастровий номер земельної ділянки - 6321782505:00:000:0086, була продана позивачем 2 [PERSON] , до якого перейшло право власності на дану земельну ділянку. Відповідно до рішення Зміївського районного суду Харківської області від 09.01.2015 у справі № 621/3061/14-ц укладений між [PERSON] та [PERSON] 29.07.2009 договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1400 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] сільської ради Зміївського району Харківської області, кадастровий номер земельної ділянки - 6321782505:00:000:0085 був визнаний не дійсним. Також відповідно до вказаного рішення земельна ділянка площею 0,1400 га, що розташована у [ADDRESS] (кадастровий номер 6321782505:00:000:0085) була повернута у власність [PERSON] . Відповідно до того ж рішення Зміївського районного суду Харківської області від 09.01.2015 у справі № 621/3061/14-ц укладений між [PERSON] та [PERSON] 29.07.2009 договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1400 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] сільської ради Зміївського району Харківської області, кадастровий номер земельної ділянки - 6321782505:00:000:0086 також був визнаний недійсним. Також відповідно до вказаного рішення земельна ділянка площею 0,1400 га, що розташована у [ADDRESS] кадастровий номер 6321782505:00:000:0086 була повернута у власність [PERSON] . В подальшому, на підставі рішення Зміївського районного суду Харківської області від 09.01.2015 у справі № 621/3061/14-ц право власності на земельну ділянку площею 0,1400 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] сільської ради Зміївського району Харківської області, кадастровий номер земельної ділянки - 6321782505:00:000:0085, яке було зареєстроване за [PERSON] на і підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29.07.2009, було скасоване. 18.08.2017 право власності на земельну ділянку, кадастровий номер - 6321782505:00:000:0085, площею 0,1400 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , було зареєстроване за [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Також на підставі все того ж рішення Зміївського районного суду Харківської області від 09.01.2015 у справі № 621/3061/14-ц право власності на земельну ділянку площею 0,1400 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] сільської ради Зміївського району Харківської області, кадастровий номер земельної ділянки - 6321782505:00:000:0086, яке було зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29.07.2009, було скасоване. 18.08.2017 право власності на земельну ділянку, кадастровий номер - 6321782505:00:000:0086, площею 0,1400 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , було зареєстроване за [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. На даний момент державою офіційно визнається та підтверджується факт набуття [PERSON] права власності на земельну ділянку, кадастровий номер 6321782505:00:000:0085, площею 0,1400 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] . Так само на даний момент державою офіційно визнається та підтверджується факт набуття [PERSON] права власності на земельну ділянку, кадастровий номер - 6321732505:00:000:0086, площею 0,1400 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] . Разом з цим отримавши Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, [PERSON] стало відомо, що 11.12.2013 на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 41102011, винесеної 16.11.2013 Київським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Жиляк Т. О. був внесений запис про арешт нерухомого майна. Номер запису про обтяження № 3793722. Даним арештом обтяжується належна [PERSON] земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] . Наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зазначеного арешту на земельну ділянку, кадастровий номер - 6321782505:00:000:0085, площею 0,1400 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , порушують права [PERSON] як власника зазначеного нерухомого майна, що визначені ст.ст. 316, 317, 319, 321 Цивільного кодексу України. Отримавши Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта [PERSON] також стало відомо, що 11.12.2013 на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 41102011, винесеної 16.11.2013 Київським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Жиляк Т. О. був внесений запис про арешт нерухомого майна. Номер запису про обтяження № 3793780. Даним арештом обтяжується належна [PERSON] земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] . Наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зазначеного арешту на земельну ділянку, кадастровий номер - 6321782505:00:000:0086, площею 0,1400 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , порушують права [PERSON] як власника зазначеного нерухомого майна, що визначені ст. ст. 316, 317, 319, 321 Цивільного кодексу України. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у пункті 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" від 03.06.2016 № 5, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби. Арешт на належні позивачу 1 та позивачу 2 на праві власності земельні ділянки був накладений відповідно до постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, винесеної 16.11.2013 державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції у виконавчому провадженні № 41102011. У подальшому, відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження, винесеної 08.10.2015 державним виконавцем Київського ВДВС ХМУЮ, виконавче провадження № 41102011 з примусового виконання виконавчого листа № 2/2018/1594/2012/05 від 20.12.2012 було закінчене, а оригінал виконавчого документу, постанову та матеріали виконавчого провадження було направлено за територіальністю до ВДВС Зміївського РУЮ. При цьому, відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" питання про зняття арешту з майна, накладеного у виконавчому провадженні № 41102011, не вирішувалось та арешт знятий не був. В свою чергу, відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження, винесеної 17.11.2015 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області, було відкрите виконавче провадження № 49368137 з виконання виконавчого листа №2/2018/1594/2012/05 від 20.12.2012. Таким чином, на даний час примусове стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" суми боргу за виконавчим листом № 2/2018/1594/2012/05 від 20.12.2012 здійснюється Зміївським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, номер виконавчого провадження № 49368137. Наявність обтяження даного майна у вигляді арешту, накладеного постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, винесеної у виконавчому провадженні 41102011 від 16.11.2013 Київським ВДВС ХМУЮ, порушує права [PERSON] та [PERSON] як власників даного майна, що гарантовані ст ст. 316, 317, 319, 321 Цивільного кодексу України. В зв`язку з чим [PERSON] та [PERSON] мають право на судовий захист своїх прав шляхом звернення до суду з позовом про зняття арешту з зазначеного вище нерухомого майна. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 07.06.2019 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 09.07.2019. 04.07.2019 від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому підтвердив обставини справи, визнав факт, що на даний момент: земельна ділянка, кадастровий номер - 6321782505:00:000:0085, площею 0,1400 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] на праві особистої приватної власності. Земельна ділянка, кадастровий номер - 6321782505:00:000:0086, площею 0,1400га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] на праві особистої приватної власності. Разом з тим, як відомо із тексту спільної позовної заяви та доданої до неї у паперовому вигляді Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, на зазначені вище земельні ділянку 16.11.2013 Київським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції накладений арешт відповідно до Постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 16.11.2013 у ВП № 41102011. При цьому, враховуючи приписи статей 15, 16, 316, 317, 319, 321, 391 Цивільного кодексу України, він погоджується з правової оцінкою позивачів стосовно того, що наявність зазначеного арешту порушує права [PERSON] як власника земельної ділянки, кадастровий номер - 6321782505:00:000:0085, площею 0,1400 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та права [PERSON] як власника земельної ділянки, кадастровий номер - 6321782505:00:000:0086, площею 0,1400 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з чим позивачі мають право на захист своїх прав та зняття арешту з зазначеного нерухомого майна (а. с. 49-52). 04.07.2019 відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а. с. 60). 09.07.2019 за клопотанням представника позивача відкладено судовий розгляд. 15.07.2019 від уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" Матвійчук О. Ю. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовної заяви з наступних підстав: 25.05.2007 між Відкритим акціонерним товариством Всеукраїнський Акціонерний Банк (скорочено ВАТ "ВіЕйБі Банк") та [PERSON] укладено Кредитний договір № 208. У зв`язку із змінами у діючому законодавстві, Відкрите акціонерне товариство Всеукраїнський Акціонерний Банк було перейменовано на Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський Акціонерний Банк" (скорочена назва ПАТ "ВіЕйБі Банк"). 18.05.2010 у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців зареєстровано зміни найменування юридичної особи. ПАТ "ВіЕйБі Банк" є повним правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк". Відповідно до умов Кредитного договору ВАТ "ВіЕйБі Банк" надало [PERSON] у тимчасове користування грошові кошти у сумі 100 000 доларів США 00 центів, з терміном користування до 25 травня 2010 року (згідно додаткового договору № 3 від 15.05.2009 строк користування кредитними коштами подовжений до 25.05.2017). Оскільки позичальник свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, Банк був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. 27.08.2012 Київським районним судом м. Харкова ухвалено рішення у справі № 2018/3485/2012, яким позов ПАТ "ВіЕйБі Банк" задоволено, стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 208 від 25.05.2007 у розмірі 711 236 грн 68 коп. Враховуючи те, що боржник не вживав заходів щодо добровільного виконання зобов`язання, від виконання рішення суду, що набрало чинності ухилявся та не виявляв наміру сплатити борг в добровільному порядку, Банк був змушений направити на примусове виконання виконавчий лист № 2/2018/1594/2015/05 від 20.12.2012, що видав Київський районний суд м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "ВіЕйБі Банк" заборгованість за кредитним договором № 208 від 25.05.2007 у розмірі 711 236 грн 68 коп. до Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківської області. У процесі примусового виконання виконавчого листа в межах ВП № 41102011 державним виконавцем Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківської області був накладений арешт на все майно, що належить на праві власності [PERSON] Вище зазначений виконавчий документ передано на примусове виконання з Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківської області до Зміївського районного ВДВС ГТУЮ у Харківській області для виконання на підставі того, що при перевірці майнового стану [PERSON] встановлено, що боржнику на праві власності належить земельна ділянка № [NUMBER] кадастровий номер - 6321782505:00:000:0085, площею 0,1400 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] 17.11.2015 державним виконавцем Зміївського районного ВДВС ГТУЮ у Харківської області Шевчуком А. І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 49368137. 30.08.2016 головним державним виконавцем Зміївського районного ВДВС ГТУЮ у Харківської області Шевчуком А. І. винесено постанови про розшук майна боржника, а також про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у ВП № 49368137. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" від 03.06.2016 № 5 при розгляді справ судам належить звертати увагу на те, чи додержані відповідною службовою особою вимоги закону про опис та арешт майна, зокрема, чи перелічено в акті опису інше майно, у тому числі те, що знаходиться у спільній власності боржника з іншими особами, яке не описувалось, а також чи не описано те майно, на яке стягнення не може бути звернене за виконавчими документами або може бути звернене лише в передбачених законодавством випадках. Оскільки заборгованість за виконавчим листом № 2/2018/1594/2015/05 від 20.12.2012, що видав Київський районний суд м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "ВіЕйБі Банк" у розмірі 711 236 грн 68 коп. не погашена, виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні, для зняття арешту з майна, яке належить [PERSON] відсутні підстави та суперечить чинному законодавству (а. с. 71-72). Під час судового розгляду представник позивачів [PERSON] підтримав позовну заяву, з підстав викладених в ній. Відповідач [PERSON] , представники ПАТ "Віейбі Банк", третіх осіб Зміївського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Київського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, нових заяв не подавали. Вислухавши представника позивача, дослідивши доводи, викладені у заявах по суті справи, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку, серія ЯБ № 432998, виданого 10.07.2006 Зміївським районним відділом земельних ресурсів, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта на праві приватної власності належить земельна ділянка, кадастровий номер земельної ділянки - 6321782505:00:000:0085, площею 0,1400 га, що розташована на території Задонецької сільської ради за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] (а. с. 12-13, 21, 23-25). Відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку, серія ЯБ № 432997, виданого 17.07.2006 Зміївським районним відділом земельних ресурсів, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта на праві приватної власності належить земельна ділянка, кадастровий номер земельної ділянки - 6321782505:00:000:0086, площею 0,1400 га, що розташована на території Задонецької сільської ради за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] (а. с. 14-15, 22, 26-28). Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 09.02.2015 суд визнав недійсними: договір купівлі-продажу земельної ділянки (кадастровий номер земельної ділянки 6321782505:00:000:0086), укладений 29 липня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] від імені якої на підставі нотаріально посвідченої довіреності діяла [PERSON] , який був посвідчений приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Лещенко Л. В. та зареєстрований в реєстрі за № 2490, номер правочину у Державному реєстрі правочинів: 3049809, реєстровий номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 57071263217; договір купівлі-продажу земельної ділянки (кадастровий номер земельної ділянки 6321782505:00:000:0085), укладений 29 липня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] , який був посвідчений приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Лещенко Л. В. та зареєстрований в реєстрі за № 2488, номер правочину у Державному реєстрі правочинів: 3049809, реєстровий номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 57027163217. Повернуто [PERSON] у її власність земельну ділянку, площею 0,14 га, розташовану у [ADDRESS] (кадастровий номер - 6321782505:00:000:0086). Повернуто [PERSON] у її власність земельну ділянку, площею 0,14 га, розташовану у [ADDRESS] (кадастровий номер - 6321782505:00:000:0085) (а. с. 16-20). Постановою старшого державного виконавця Київського органу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Конюховою В. А. від 16.11.2013 "Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження" накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON] , в межах суми звернення стягнення - 713 056 грн 68 коп., заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику [PERSON] лише в межах суми боргу 713 056 грн 68 коп. (а. с. 29). З Інформацій про державну реєстрацію обтяжень, вбачається, що 11.12.2013 на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 41102011, винесеної 16.11.2013 Київським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області Жиляк Т. О. внесені записи про арешт нерухомого майна. Номери записів про обтяження № 3793722 та № 3793780 на земельні ділянки за адресою: [ADDRESS] , земельні ділянки [NUMBER] та [NUMBER] Постановою старшого державного виконавця Київського органу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Сайченко Я. В. виконавче провадження з примусового виконання по виконавчому лист № 2/2018/1594/2012/05 виданого 20.12.2012 Київським районним судом м. Харкова закінчено, оригінал виконавчого провадження направлено до Зміївського районного відділу ДВС ГТУЮ у Харківській області (а. с. 30, 31). Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області від 17.11.2015 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/2018/1594/2015/05 виданого 20.12.2012 Київським районним судом м. Харкова (а. с. 32). У відповідності до статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, примусове виконання обов`язку в натурі, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості. На підставі статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Стаття 59 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає випадки зняття арешту з майна, в тому числі, арешт майна може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 9, ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження", державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Підставами проведення державної реєстрації прав, їх обтяжень, внесення змін у відповідні реєстри, в тому числі Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили; ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; договорів, укладених у порядку, встановленому законом. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно ч. 1 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 56 цього Закону передбачено, що арешт на майно боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 59 цього Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частиною 4 ст. 59 вказаного Закону підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову, а відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, відповідно до ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження". Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, які розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Позивачами надано докази того, що вони є власниками земельних ділянок, на які було накладено арешт з метою забезпечення виконання судового рішення про стягнення суми з відповідача [PERSON] на користь ПАТ "Віейбі Банк", чим порушено права позивачів як власників цих земельних ділянок. Доводи представника відповідача - ПАТ "Віейбі Банк" щодо відсутності підстав для зняття арешту з вказаних земельних ділянок через наявність у [PERSON] невиконаного грошового зобов`язання перед банком є безпідставними, оскільки доказів того, що позивачі мають відповідати за зобов`язаннями [PERSON] не надано. За таких обставин позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. За змістом статті 141 ЦПК України відшкодуванню підлягають судові витрати, заявлені позивачем до відшкодування. Оскільки позивачами не заявлялися вимоги про відшкодування судових витрат, понесені ними судові витрати залишаються понесеними за їх рахунок.

Outcome: approved