Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

02.09.2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до місцевої територіальної громади в собі Ярунської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування. В обґрунтування свого позову зазначає, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, у тому ж числі на земельну ділянку (пай), яку вона прийняла. Разом з тим, коли вона звернулася до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав на земельну частку (пай), яку успадкував за життя її чоловік після смерті своєї тітки [PERSON] , їй було відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку (пай). Зазначає, що [PERSON] була членом КСП «Надія», у зв`язку з чим за життя на її ім`я був виданий відповідний сертифікат, однак не зберігся його оригінал, тому вона звернулася до суду з даним позовом. 07.09.2020 року провадження за дано. позовною заявою відкрито та постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі. 29.09.2020 року закрито підготовче провадження у справі, призначено її до судового розгляду по суті. У судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце повідомлені належним чином. У заяві до суду позивач просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує, які просить задовольнити. Представник відповідача у листі до суду також просить справу розглянути у відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнають у повному обсязі. З`ясувавши обставини, на які позивач по справі посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони обгрунтовуються, зокрема оглянувши спадкову справу, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , спадкоємцем якого є позивач [PERSON] (а.с.8-10). За життя [PERSON] прийняв спадщину за заповітом після смерті тітки [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.11-13). Згідно відповіді від 10.01.2020 року відділу у Новоград-Волинському районі ГУ Держгеокадастру у Житомирській області слідує, що відповідно до запису № 266 книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Новоград-Волинською райдержадміністрацією по реформованому пайгоспу "Надія" с. Ярунь Ярунської сільської ради, на ім`ї [PERSON] від 16.12.1997 року був зареєстрований та виданий сертифікат на право на земельну частку пай серії ЖТ № 0093948 на підставі рішення Новоград-Волинської райдержадміністрації від 14.07.1997 року № 183. Розмір земельної ділянки частки (паю) по реформованому пайгоспу "Надія" становить - 3,44 в умовних кадастрових гектарах (а.с.14). Разом з тим, встановлено, що 22.04.2020 року [PERSON] Новоград-Волинської державною нотаріальною конторою Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) МЮ України було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності пайового господарства "Надія" с. Ярунь Ярунської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області (а.с.13). Відповідно до частини дев`ятої статті 5 ЗК України (в редакції від 22 червня 1993 року) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 22 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право. Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно зі статтями 22, 23 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року) та відповідно до вище зазначеного указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта. Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Відтак, оскільки позивач [PERSON] прийняла спадщину у порядку закону після смерті чоловіка [PERSON] , який у свою ж чергу прийняв спадщину у порядку заповіту після смерті тітки [PERSON] , якій за життя було видано сертифікат на земельну частку (пай), проте, у зв`язку з тим, що його оригінал не зберігся, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, так як права позивача порушені і підлягають захисту у судовому порядку. Щодо вирішення питання судових витрат судом встановлено наступне. При подачі позову судовий збір позивачем не було сплачено, оскільки остання має пільги згідно ЗУ "Про судовий збір" як особа з 2 групою інвалідності. Разом з тим, відповідачем позовні вимоги визнано в повному обсязі. За таких обставин, взявши до уваги визнання відповідачем позову та дотримуючись вимог ст. 141, 142 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави лише 50 відсотків судового збору, що становить 420,40 грн

Outcome: approved