Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до державного підприємства Міністерства оборони України "Мукачівська госпрозрахункова дільниця" про поновлення на роботі. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі наказу від лютого 2014 року вінбув прийнятий на посаду заступника начальника державного підприємства МО України «Мукачівська госпрозрахункова дільниця». 3травня 2014 року йогобуло призначено тимчасово виконуючим обов»язки начальника державного підприємства МО України «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» на підставі наказу МО України № 18-ДП від 30травня 2014 року, у зв»язку зі звільненням начальника, тобто на вакантну посаду. 03 липня 2015 року тимчасове виконання обов»язків начальника державного підприємства МО України «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» було покладено на юрисконсульта юридичного відділу державного підприємства МО України «Укрвійськбуд» гр.[PERSON] на підставі наказу МО України № 20-ДП від 03 липня 2015 року, тобто дана особа була призначена не на вакантну, а зайняту, посаду. Цим же наказом, без пред»явлення роботодавцем до ньогожодних претензій щодо виконання трудових обов»язків та роботи державного підприємства МО України «Мукачівська госпрозрахункова дільниця», 03 липня 2015 року вінбув увільнений від тимчасового виконання обов»язків начальника підприємства та повернений до виконання обов»язків за посадою заступника начальника підприємства на підставі наказу МО України №20-ДП від 03 липня 2015 року. 0липня 2015 року, згідно з записом в трудовій книжці, вінбув звільнений «з посади на підставі ч.1 ст.41 КЗпП України» згідно з наказом тимчасово виконуючого обов»язки начальника державного підприємства МО України «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» № 19-ДП МО України від 09 липня 2015 року. Начальник відділу кадрів гр.[PERSON] повідомив йому, що вінбув притягнутий до дисциплінарної відповідальності за одноразове порушення трудових обов»язків як заступник начальника державного підприємства МО України «Мукачівська госпрозрахункова дільниця», що полягає в нібито перешкоджанні роботі комісії з приймання-передачі справ, посади керівника та майна. Вважаю своє звільнення незаконним, оскільки ніякого порушення трудових обов»язків він не допускав, розцінюєяк помсту за йогопринципову позицію, щодо недопущення розбазарювання обігових коштів Підприємства на вимогу тимчасово виконуючого обов»язки генерального директора концерну «Військессетменеджмент» гр.[PERSON], про що він своєю заявою від 03 липня 2015 року поставив до відома Міністра оборони України та Головного військового прокурора. Просить визнати незаконними та скасувати накази №18 від 09 липня 2015 року та №19 від 09 липня 2015 року, видані державним підприємством Міністерства оборони України "Мукачівська госпрозрахункова дільниця", поновити його на посаді заступника начальника державного підприємства Міністерства оборони України "Мукачівська госпрозрахункова дільниця", стягнути з державного підприємства Міністерства оборони України "Мукачівська госпрозрахункова дільниця" на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 10.07.2015 року по день винесення судового рішення із розрахунку середньомісячної заробітної плати 5 540 грн. 00 коп. та допустити негайне виконання рішення суду.. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Пояснив, що його звільнення з посади заступника начальника державного підприємства Міністерства оборони України "Мукачівська госпрозрахункова дільниця" є незаконним, так як він порушення трудової дисципліни він не допускав. Пояснення у нього відбирав член комісії [PERSON], чим було порушено вимоги ст.149 КЗпП України. Наказ про звільнення в день звільнення йому вручено не було. Запис в трудовій книзі зроблений не начальником відділу кадрів гр.[PERSON], а членом комісії з приймання-передачі справ гр.[PERSON]. На нього було накладено два рази стягнення за один і той же проступок, а саме, його було звільнено з посади начальника державного підприємства МО України «Мукачівська госпрозрахункова дільниця», і одночасно звільнено з посади заступника начальника державного підприємства МО України «Мукачівська госпрозрахункова дільниця». Контракт з державним підприємством Міністерства оборони України "Мукачівська госпрозрахункова дільниця" укладений не був. Комісія з питань передачі справ та майна державного підприємства Міністертства оборони України "Мукачівська госпрозрахункова дільниця" жодних документів йому не надала, говорив їм щоб відклали свою роботу на один день для того, щоб з"ясувати чи це не є рейдерське захоплення. Печатку передав комісії наступного дня. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав пояснив, що відповідно до наказу Міністра оборони України від 03.07.2015 за № 20-ДП [PERSON] призначено тимчасово виконуючим обов'язків начальника державного підприємства МО України «Мукачівська госпрозрахункова дільниця». Окрім того, Міністерством оборони України створено комісію для організації процесу приймання-передавання справ підприємства у зв'язку із зміною керівництва - Наказ №31 від 06.07.2015 року. Згідно п.п.1.1.,4.2,7.1 Статуту державного підприємства Міністерства оборони України "Мукачівська госпрозрахункова дільниця" накази та розпорядження видані Міністерством оборони України є обов"язковими для підприємства та його працівників. В порушення зазначених положень позивач [PERSON] не створив належні умови для роботи уповноваженої комісії, публічно висловив непокору даним наказам та чинив всілякі інші дії, які ускладнювали процес роботи комісії та унеможливлювали виконання покладених на комісію завдань. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.10 ч.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а тому суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з»ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об»єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті , розглянувши справу в межах заявлених вимог і прийшов до такого висновку. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що відповідно до наказу №20-дп від 03.07.2015 року позивача [PERSON] було увільнено від тимчасового виконання обов"язків начальника державного підприємства Міністерства оборони України "Мукачівська госпрозрахункова дільниця", якому повернутись до виконання обов"язків за посадою заступника начальника державного підприємства Міністерства оборони України "Мукачівська госпрозрахункова дільниця" (а.с.23). Згідно наказу директора Департаменту економічної діяльності Міністерства оборони України від 06.07.2015 року за №31 було вирішено питання про створення комісії з передачі справ та майна державного підприємства Міністертства оборони України "Мукачівська госпрозрахункова дільниця" (а.с.24). Наказами начальника Державного підприємства МО України "Мукачівська госпрозрахункова дільниця" від 09.07.2015 року за №18,19 на позивача [PERSON] накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення з займаної посади та у порядку ст.41 КЗпП України з 09.07.2015 року звільнено із посади заступника начальника державного підприємства Міністерства обоорони України "Мукачівська госпрозрахункова дільниця" (а.с.25-26). Судом не може бути взято до уваги твердження представника відповідача про те, що позивач вчинив грубе порушення, що характеризується не виконання рішень Міністра оборони України, блокуванням роботи комісії створеною органом управління МГРД та спонукання колективу МГРД до не виконання вимог керівництва, так-як в судовому засіданні сам представник відповідача пояснив, що жоден з підпунктів п.3 посадової інструкції заступника начальника Державного підприємства МО України "Мукачівська госпрозрахункова дільниця" позивачем порушено не було. Також є безпідставним твердження представника відповідача про те, що позивач порушив п.п.1.1.,4.2,7.1 Статуту державного підприємства Міністерства оборони України "Мукачівська госпрозрахункова дільниця", як такі, що не відповідають дійсності. Окрім того, представником відповідача в судовому засіданні не наведено жодного доказу грубого порушення трудової дисципліни позивачем. Згідно до ст.43 Конституції України, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до ст.5-1 КЗпП України, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. На підставі ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нежчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Отже, в судовому засідання встановлено, що підстав, передбачених КЗпП України для звільнення позивача в судовому засіданні не наведено, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що [PERSON] звільнено без законних підстав та він підлягає поновленню на роботі, а рішення суду відповідно до п. 4 ч.1 ст.367 ЦПК України ч.5 ст.235 КЗпП України підлягає негайному виконанню в частині поновлення на роботі. Окрім цього, на користь [PERSON] слід стягнути з державного підприємства Міністерства оборони України "Мукачівська госпрозрахункова дільниця" середній заробіток який складає 5 540 грн. 00 коп., що стверджується довідкою (а.с.45) за час вимушеного прогулу починаючи з 10 липня 2015 року по 26 серпня 2015 року з розрахунку середньомісячної заробітної плати в розмірі 5 540 (п"ять тисяч п"ятсот сорок) грн. 00 коп.. На підставі ст.88 ЦПК України судові витрати слід стягнути із відповідача.

Outcome: approved