Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить: зобов'язати відповідача не перекладати на неї борг попереднього власника квартири за адресою: [ADDRESS]; зобов'язати відповідача зробити розрахунок за надані їй послуги з часу, коли вона стала власником квартири за адресою: [ADDRESS], а саме з 13 жовтня 2014 року; стягнути з відповідача на її користь суму в розмірі 3000 за завдану моральну шкоду; судові витрати покласти на відповідача в повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві зазначила, що вона стала власником квартири за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 13 жовтня 2014 року. Після набуття права власності на вказану квартиру вона постала перед фактом заборгованості попередніх користувачів квартири за теплопостачання. Особовий рахунок на вказану квартиру, який було відкрито на попереднього власника придбаної квартири, відповідачем було переоформлено на неї у березні 2015 року, під час розгляду даної справи, а борг за теплопостачання в її квартиру, станом на 01 травня 2015 року, становить 14309,47 грн. За такий короткий період часу вона ніяк не могла отримати послуги від відповідача на таку суму, тож ця сума боргу складається з суми боргу попереднього власника [PERSON] Зазначає, що вона не повинна оплачувати послуги, які вона не отримувала, з відповідачем до часу купівлі-продажу квартири ніяких договірних відносин не було, тож у неї виникли зобов'язання перед відповідачем лише з моменту придбання квартири, тобто з 13 жовтня 2014 року. Позивач в судове засідання не з'явилась. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та надав пояснення, аналогічні обґрунтування позову. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, письмово просив суд розглянути справу за його відсутності та надав письмові заперечення відповідно до яких у задоволенні вимог позивача просив суд відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що відповідно наказу УЖКГ № 44 від 29 грудня 2002 року "Про затвердження інструкції по веденню особових рахунків квартиронаймачів, власників квартир, які мешкають в житловому фонді, що належить Дніпродзержинській міській раді" та житлового законодавства України передбачено, що особовий рахунок є номерним та являє собою основний документ за яким здійснюється правильне нарахування за надані житлово-комунальні послуги. Особовий рахунок відкривається за адресою, а не за особою. Їх відкриття відбулося за часів СРСР. Після проголошення незалежної України особові рахунки не змінювались, тобто залишились попередніми, які були відкриті за адресами. Виходячи з цього відкриття особового рахунку відбувається шляхом переоформлення вже відкритого номерного особового рахунку на іншого квартиронаймача або власника. Відкриття нового особового рахунку відбувається лише в разі новозбудованого житлового приміщення на підставі ордеру або іншого документу, що засвідчує його право на те чи інше житлове приміщення, а також за рішенням суду про розподіл особових рахунків за житлово-комунальні послуги. Відкриття та закриття особового рахунку квартир проводяться одночасно. Для закриття особового рахунку власник зобов'язаний розрахуватися за надані йому житлово-комунальні послуги. В зв'язку з тим, що особовий рахунок відкривається не за особою, а за житловим приміщенням, переоформлення відбувається лише в ПІБ власника або квартиронаймача. При переоформленні особового рахунку квартиронаймача або власника відбувається перехід заборгованості за послуги попередніх власників. Тому списати або не переводити заборгованість попередніх власників у КП ДМР "Дніпродзержинськтепломережа" не має жодних підстав. Також відповідно до п. 5 Договору купівлі-продажу, укладеного між позивачем та попереднім власником квартири: "Претензій до Продавця щодо якісних характеристик відчужуваної квартири Покупець не має. Відповідно до ч. 1 п. 8 Договору: "Сторони в договорі: взаємно підтверджують один одному, що надання неправдивої інформації, а також невиконання взятих на себе за договором зобов'язань, відповідальність щодо яких не встановлена у цьому договорі (у тому числі відносно наявності чи відсутності обтяжень, прав третіх осіб, підтвердження сплати комунальних та/чи інших обов'язкових платежів та внесків, прихованих недоліків тощо), тягне правові наслідки, передбачені чинним законодавством". Ч. 2 п. 8 Сторони в Договорі: "взаємно стверджують один одному та повідомляють усіх заінтересованих у тому осіб, що: відсутній будь-який обман чи інше приховування фактів, які б мали істотне значення та були свідомо приховані ними. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то вважає, що позивачем не доведено, що саме діями КП ДМР "Дніпродзержинськтепломережа" йому завдано моральну шкоду а також не зазначено у чому вона полягає, і з чого виходив позивач оцінивши свою моральну шкоду саме у 3 000 грн. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов не обґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав: В ході судового розгляду встановлено, що з 13 жовтня 2014 року позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS], власником якої раніше був [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 13 жовтня 2014 року. Заборгованість за надані житлово-комунальні послуги, яка нарахована за особовим рахунком за адресою: [ADDRESS], станом 03 квітня 2015 року становить 13924,50 гривень, що підтверджується довідкою КП ДМР "Дніпродзержинськтепломережа" від 03 квітня 2015 року. Згідно положень ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно положень ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: - визнання права; - визнання правочину недійсним; - припинення дії, яка порушує право; - відновлення становища, яке існувало до порушення; - примусове виконання обов'язку в натурі; - зміна правовідношення; - припинення правовідношення; - відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; - відшкодування моральної (немайнової) шкоди; - визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Згідно зі ст. 57 ЦПК України, докази встановлюються на підставі...пояснень сторін... допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів... Згідно статті ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що дійсно заборгованість попередніх власників квартири рахується на особовому рахунку квартири, але суд вважає, що це жодним чином не порушує прав позивача, а оскарження дій відповідача та зобов'язання його вчинити або не вчиняти певні дії у спосіб, вказаний позивачем не передбачено чинним законодавством, зокрема ст. 16 ЦК України, як спосіб захисту судом цивільних прав. Окрім того, в матеріалах справи присутній розрахунок заборгованості, яка рахується за особовим рахунком на квартиру за адресою: [ADDRESS], який містить відомості щодо розміру заборгованості за теплопостачання, яка виникла з того часу, як позивач стала власником вищевказаної квартири, тобто з 13 жовтня 2014 року. Списання заборгованості з особового рахунку квартири, яка виникла до 13 жовтня 2014 року, позбавить відповідача законного права вимагати сплати заборгованості з попередніх власників квартири, які споживали його послуги в тому числі і в судовому порядку. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: - у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; - у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної моральної шкоди, протиправності діяння відповідача, заподіяння їй саме відповідачем моральних страждань, наявність вини відповідача у заподіянні їй моральної шкоди, а також не зазначено, з яких критеріїв вона виходила при оцінці заподіяної їй шкоди, суд вважає за необхідне відмовити в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди. На підставі ст. ст. 15, 16, 23, 1167 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди",

Outcome: dismissed