Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

28 травня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що є рідною донькою відповідача, на даний час вже досягла повноліття. Вона навчається на першому курсі денної форми навчання Університету імені Альфреда Нобеля за спеціальністю "Туризм", стипендія не нараховується, термін навчання до [INFO]. Не працює, потребує допомоги батька, оскільки мати не в змозі самостійно забезпечити всі її потреби, пов`язані з навчанням. Відповідач допомогу на її утримання не надає, хоча має таку змогу. Просить суд стягти аліменти на його утримання в розмірі 1/5 частки всіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення 23 років. З урахуванням позовних вимог про стягнення аліментів, суд розглядає справу в спрощеному позовному провадженні, що відповідає вимогам ст.ст.274,279 ЦПК України. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнає частково, згідний сплачувати аліменти на доньку в розмірі 1/6 частки. Враховуючи вимоги ст.247 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 06 червня 2001 року підтверджується, що [PERSON] народилася [INFO] . Її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Довідкою №537 від 11 квітня 2019 року підтверджується, що [PERSON] навчається на першому курсі Університету імені Альфреда Нобеля, денної форми навчання, за спеціальністю "Туризм", стипендія не нараховується. Термін навчання до [INFO]. Копією рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 19 червня 2017 року підтверджується, що з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), до їх повноліття. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Водночас, відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси осіб, які виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідність ст.199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У відповідність ст.200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 ЦПК України. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За змістом ст.199 СК України обов`язок утримувати повнолітнього доньку (сина), яка (який) продовжує навчання, покладено на обох батьків. Судом встановлено, що позивач перебуває на утриманні своєї матері - [PERSON] , продовжує навчання та потребує допомоги батька в зв`язку з навчанням. На утриманні відповідача перебуває неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , на утримання якої з відповідача стягуються аліменти в розмірі 1/6 частки. Відповідач має змогу сплачувати аліменти на повнолітню доньку, в зв`язку з її навчанням. Враховуючи вищевикладене, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалась позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задовільнити частково, так як повнолітня донька відповідача продовжує навчання, в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, проживає з матір`ю, знаходиться лише на утриманні останньої, у відповідача на утриманні є ще неповнолітня дитина, тому суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на повнолітню доньку, яка продовжує навчання в розмірі 1/6 частки. Тому, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення [PERSON] навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-х річного віку, щомісячно. Суд зазначає, що частиною 2 ст.199 Сімейного кодексу України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. На думку суду, такий розмір аліментів не є завищеним в нинішніх умовах проживання, з урахуванням віку повнолітньої доньки відповідача, її потреб та матеріального стану сторін. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору при пред`явленні позову про стягнення аліментів до суду, підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 768,40 гривень. На підставі зазначеного,

Outcome: approved