Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

Позивач, Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" звернувся до суду з позовом до відповідача - [PERSON] , про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу за кредитним договором № 3505 від 02.11.2007 року. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02.11.2007 року між акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" та [PERSON] був укладений кредитний договір №3505, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 22 000 грн. зі сплатою 18,2% річних за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Кредит надавався строком на 120 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 02.11.2017 року на споживчі цілі. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між АТ "Державний ощадний банк України" та [PERSON] був укладений договір іпотеки б/н від 02.11.2007 року, за умовами якого відповідачка передала в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру, загальною площею 41,6 кв. м., житловою площею 26,4 кв. м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 14.11.2019 року позовні вимоги ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" задоволено, стягнуто на користь позивача заборгованість у розмірі 28 187,37 грн. У зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки. Представник позивача в судове засідання не з`явився, попередньо надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, підтримав вимоги свого позову, та просив їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання 16.10.2020, 30.10.2020, 23.11.2020 року не з`явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином в порядку п.19 Перехідних Положень ЦПК України та Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції" через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причин неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належно на підставі п.19 Перехідних Положень ЦПК України та ЗаконівУкраїни "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції" через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. 23.11.2020 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожен окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.11.2007 року між акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" та [PERSON] був укладений кредитний договір №3505, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 22 000 грн зі сплатою 18,2% річних за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Кредит надавався строком на 120 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 02.11.2017 року на споживчі цілі (а.с.5-6). В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ "Державний ощадний банк України" та [PERSON] був укладений договір іпотеки б/н від 02.11.2007 року, за умовами якого відповідачка передала в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру, загальною площею 41,6,8 кв. м., житловою площею 26,4 кв. м., що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.7-11). [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 14.11.2019 року позовні вимоги ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" задоволено, стягнуто на користь позивача заборгованість у розмірі 28 187,37 грн. (а.с.15-16). Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 14.11.2019 року позовні вимоги АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості - задоволено в повному обсязі. Стягнуто солідарно з [PERSON] ( [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ), [PERSON] ( [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (93400, Луганська обл., м. Сєверодонецьк, вул. Енергетиків, 36, код ЄДРПОУ 09304612) заборгованість за кредитним договором № 3505 від 02.11.2007 року станом на 05.11.2007 року в сумі 28 187,37 грн., у тому числі: борг за кредитом - 12 063,81 грн.; відсотки за користування кредитом за період з 01.08.2014 по 01.11.2017 року - 7 323,41 грн.; інфляційні втрати банку з березня 2012 року по жовтень 2018 року за прострочення сплати кредиту в розмірі 4 173,43 грн.; інфляційні втрати банку з лютого 2012 року по жовтень 2018 року за прострочення сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 2 975,04 грн.; три процента річних за прострочення сплати кредиту з 03.10.2011 по 05.11.2018 року - 863,59 грн.; три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 01.02.2012 по 05.05.2018 року - 786,67 грн., пеня за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 01.12.2011 по 13.04.2014 року в розмірі 106,12 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту з 01.02.2012 по 08.09.2013 року в розмірі 95,30 грн. (а.с.15-16). Рішення суду набрало законної сили 17.12.2019 року. Станом на 24.07.2020 року заборгованість складає 28 187,37 грн., у тому числі: борг за кредитом в розмірі 12 063,81 грн; проценти за користування кредитом за період з 01.08.2014 по 01.11.2017 в розмірі 7 323,41 грн; інфляційні втрати з березня 2012 по жовтень 2018 за прострочення боргу за кредитом в розмірі 4 173,43 грн; інфляційні втрати з лютого 2012 по жовтень 2018 за прострочення сплати процентів за користування кредитом в розмірі 2 975,04 грн; три проценти річних за прострочення боргу за кредитом з 03.10.2011 по 05.11.2018 в розмірі 863,59 грн; три проценти річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом з 01.02.2012 по 05.05.2018 в розмірі 586,67 грн; пеня за прострочення сплати боргу за кредитом з 01.02.2012 по 08.09.2013 в розмірі 95,30 грн; пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом з 01.12.2011 по 13.04.2014 в розмірі 106,12 грн.. Станом на 24.07.2020 рішення суду не виконано, заборгованість не погашається, що підтверджено копіями виписок по рахункам позичальника, за якими обліковується заборгованість за Кредитним договором. (а.с.17-32). Відповідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цих Законом. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Пунктами 4.2., 4.3. Іпотечного договору передбачено, що у випадку невиконання чи неналежного виконання Іпотекодавцем та/або Боржником зобов`язання в цілому чи тієї або іншої його частини, а також у інших випадках, передбачених цим Договором, Іпотекодержатель реалізує своє право шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки у порядку, визначеному цим Договором. Іпотекодержатель вправі задовольнити за рахунок Предмету іпотеки свої вимоги в повному обсязі, який визначається Іпотекодержателем самостійно на момент реалізації Права іпотеки, у тому числі, але не виключно: а) основну суму кредиту; б) проценти за користування кредитом; в) комісійну винагороду, визначену Кредитним договором; г) нараховані та несплачені на момент реалізації Права застави штрафні санкції за порушення зобов`язань за кредитним договором (пеня, штраф); д) витрати, понесені Іпотекодержателем у зв`язку із зверненням стягне на Предмет застави та його реалізацією, у тому числі витрати на оплату послуг аудиторів, адвоката та інші документально підтверджені витрати Іпотекодержателя, якщо вони будуть мати місце, е) спричинені Іпотекодержателю збитки в повному обсязі. Відповідно до п. п. 6.1., 6.2. Іпотечного договору Іпотекодержатель набуває права звернення стягнення на Предмет Іпотеки у випадку, якщо впродовж трьох місяців з моменту настання Строку платежу зобов`язання (або відповідна його частина) не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання Строку платежу у випадку невиконання Іпотекодавцем будь-якого з своїх обов`язків, передбачених цим Договором та/або у випадку невиконання Боржником своїх обов`язків, передбачених Кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантій або завірень, наданих Іпотекодавцем у відповідності з цим Договором, виявиться (стане) недійсною. У разі порушення зобов`язання та/або умов цього Договору Іпотекодержатель зобов`язаний надіслати Іпотекодавцю та Боржнику письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов`язання, вимога про його виконання протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту її отримання та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення Іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на Предмет іпотеки. Положення ч. 2 пункту 6.1. не є перешкодою для реалізації права Іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Іпотекодержатель має право звернути стягнення на Предмет Іпотеки будь - яким способом, не забороненим законодавством, в тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду у встановленому чинним законодавством України та іпотечним договором порядку, в тому числі у відповідності до Застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в п. 6.6 цього Договору. Суд враховує правову позицію Верховного Суду України, яка викладена у постановах № 3-71гс14 від 09.09.2014 року, № 6-1080цс15 від 03.02.2016 року, відповідно до якої звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов`язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов`язанням відсутня. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що відповідач проживає на території де проводиться антитерористична операція і майно, яке є предметом іпотеки, також знаходиться на території де проводиться антитерористична операція. 15 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Відповідно до ст. 9 вказаного закону протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам - підприємцям) або юридичним особам - суб`єктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 43 - 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах) Закону України «Про іпотеку». Зазначеним Законом визначено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р до зазначених населених пунктів належить Лутугинський район Луганської області. В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р. Згідно із додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить Лутугинський район Луганської області. Отже, враховуючи приписи ст. 9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII від 02.09.2014 року, а також норми ст. 217 ЦПК України, суд вважає, що дане рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії заходів щодо збереження майна, що знаходиться в іпотеці, встановлених у статті 9 Закону України № 1669-УП від 02 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». При цьому суд зазначає, що зупинення дії закону не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати його (відчужувати без згоди власника). Відповідно до пункту 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2102,00 грн. - понесені витрати на судовий збір, сплачені останнім при подачі позову до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved