Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

24.09.2013 року позивач звернувся до суду з позовом та просив суд ухвалити рішення, яким звільнити з-під арешту, накладеного постановою від 11.05.2010 року другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, автомобіль марки: CHEVROLET, модель AVEO, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий сєдан, №кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]; припинити розшук, оголошений постановою від 10.08.2010 року другим Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, автомобілю марки: CHEVROLET, модель AVEO, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий сєдан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]; заборонити органам Державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, пов'язані з обмеженням ПАТ КБ «ПриватБанк» права розпорядження відносно автомобіля марки: CHEVROLET, модель AVEO, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий сєдан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]; стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 05.05.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № OD40AU07100770, згідно умов якого ПАТ КБ «ПриватБанк» надав останньому кредит у розмірі 20 242 дол. США на придбання автомобіля на термін до 03.05.2013 року включно. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали договір застави рухомого майна, а саме автомобіля марки: CHEVROLET, модель AVEO, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий сєдан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. Проте, як вказує позивач, Банку стало відомо, що другим Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, при примусовому виконанні було накладено арешт 11.05.2010 року та оголошено у розшук 10.08.2001 року в органах ДАІ вищевказаний автомобіль. Однак, позивач вважає, що ПАТ КБ «ПриватБанк» має пріоритетне право щодо вищезазначеного предмету застави, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. У судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» не з'явився, про час, дату та місце розгляду сповіщався належним чином, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, розгляд справи просив провести без участі представника ПАТ КБ «ПриватБанк» Відповідач [PERSON] та представник відповідача другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції у судове засідання не з'явились про час дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутись до суду з позовом про звільнення заставного майна з-під арешту В судовому засіданні встановлено, що 05 травня 2006 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № OD40AU07100770, згідно умов якого ПАТ КБ «ПриватБанк» надав останньому кредит у розмірі 20 242 дол. США на придбання автомобіля на термін до 03.05.2013 року включно. У забезпечення виконання зобов'язань за цим договором між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" та [PERSON] в той же день 05 травня 2006 року було укладено договір застави рухомого майна №OD40AU07100770/А, згідно якого [PERSON] передав у заставу ПАТ КБ «ПриватБанк» належний йому на праві приватної власності автомобіль марки CHEVROLET, модель AVEO, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий сєдан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі не виконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про заставу» застава це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі не виконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Однак Київським районним судом м. Одеси було розглянуто цивільну справу № 2-н-2537/08 про стягнення з [PERSON] заборгованість у розмірі 3453,65 гривень на користь ПАТ «Приватбанк», в результаті чого другим Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції при примусовому виконанні вказаного наказу було накладено арешт 11.05.2010 року та оголошено у розшук 10.08.2001 року в органах ДАІ автомобіль марки CHEVROLET, модель AVEO, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий сєдан, №кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. Згідно ч.1 ст. 3 ЗУ «Про заставу» заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди , перевезення вантажу тощо. Частина 1 ст. 575 ЦК України встановлює, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно ст. 19 ЗУ «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання, (а у випадку передбаченому законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Крім того суд звертає увагу на те, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2012 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» - задоволено частково та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №OD40AU07100770 від 05.05.2006 року в сумі 132 859, 61 гривень, звернуто стягнення на предмет застави, автомобіль марки CHEVROLET, модель AVEO, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий сєдан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, із зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Таким чином, суд вважає, що накладення арешту на автомобіль марки CHEVROLET, модель AVEO, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий сєдан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER] порушує право позивача на звернення стягнення для задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави в порядку, передбаченому Законом України «Про заставу» та умовами договору застави транспортного засобу. Згідно ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у випадку незавершеного виконавчого провадження, арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з - під арешту. Відповідно до ст. 572 ЦК України та ч .2 ст.1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор має право в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави, а у відповідності до ч. 1 ст. 21 цього Закону реалізація заставленого майна провадиться спеціалізованими організаціями з аукціонів (публічних торгів), якщо інше не передбачено договором. Таким чином, за наявності договору застави транспортного засобу, укладеного з метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань, іпотекодержатель, в даному випадку ПАТ КБ «ПриватБанк» має право, у разі не виконання боржником [PERSON] своїх зобов'язань, звернути стягнення на передане в заставу майно. З огляду на зазначені обставини, суд вважає цілком обґрунтованими вимоги позивача про необхідність звільнення заставленого майна з - під арешту, оскільки в іншому випадку будуть порушені права заставодержателя. Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 114,70 гривень. Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заявлені відповідно до чинного законодавства, а від так підлягають задоволенню. Виходячи з вищевкладенного та

Outcome: approved