Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивує тим, що 20.01.2017 року о 09:30 год. водій [PERSON] (далі - Відповідач), керуючи автомобілем ВАЗ 21063, н/з [NUMBER] , скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ, н/з [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортним засобам нанесені механічні пошкодження, заподіяні матеріальні збитки, постраждалих немає. Постановою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 22.02.2017 по справі №193/80/17, провадження №3/193/12/17, яка не оскаржувалася і набрала чинності 07.03.2017 року, водія [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст.124, 122-4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 340 гривень. Правовідносини, які виникли в даному випадку між Відповідачем та Позивачем - Моторно (транспортним) страховим бюро України, спір про відшкодування витрат пов`язаних з регламентною виплатою в порядку регресу регулюються нормами ЦК України, та спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була забезпечена чинним договором ОСЦПВВНТЗ серія [NUMBER] (дія з 06.06.2016 року по 05.06.2017 року), страховик - ТДВ «СКДВ «Глобус», відомості внесенні в ЄЦБД МТСБУ, тому позивачем за заявою потерпілого була виплачена сума страхового відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 21684,30 грн.. Крім того, МТСБУ сплатило ПАТ СК "Країна" за збір документів по справі та проведення огляду пошкодженого у ДТП автомобіля в сумі 1300,00 грн.. На підставі ст.1191 ЦК України та п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МБТСУ після виплати страхового відшкодування має право зворотної вимоги (регресу) до водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Досудове врегулювання спору у даних правовідносинах не передбачено чинним законодавством. Позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу суму страхового відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної в наслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 22984,30 грн. та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00грн.. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини не явки, був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами. Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення, виходячи з наступних обставин. Відповідно до ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що відповідно до ст.ст. 55, 124 Конституції Українитастатті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.ст.81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставіст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Однак відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники наземних транспортних засобів зобов`язані застрахувати свою цивільно-правову відповідальність з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до пп. «а» п.41.1 ст.41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ч.1ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Суд встановив, що постановою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 22.02.2017 по справі №193/80/17, провадження №3/193/12/17 , яка не оскаржувалася і набрала чинності 07.03.2017 року, водія [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст.124, 122-4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 340 гривень. Частиною 4 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Дані ЄЦБД МТСБУ не містять підтвердження, що на момент ДТП, транспортний засіб, ВАЗ 21063, н/з [NUMBER] був забезпечений договором ОСЦПВВНТЗ (поліс [NUMBER] визнано нікчемним Лист №4914 від 02.06.2017р.), а також відомостей, що водій [PERSON] підпадає під норму п.13.1 ст.13 Закону № 1961, немає. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була забезпечена чинним договором ОСЦПВВНТЗ серія [NUMBER] (дія з 06.06.2016 року по 05.06.2017 року), страховик - ТДВ «СКДВ «Глобус», відомості внесенні в ЄЦБД МТСБУ. З метою отримання відшкодування (регламентної виплати), [PERSON] , який є довіреною особою володаря КТЗ ВАЗ, н/з [NUMBER] , по Довіреності, на підставі ст. ст.33, 35, п.41.1 ст.41 Закону № 1961-ІУ, звернулася до МТСБУ: 1)з повідомленням про ДТП від 20.01.2017 року та зареєстровано справу МТСБУ : 39874. 2)з заявою на виплату страхового відшкодування від 15.03.2017 року, яка зареєстрована МТСБУ за вх. 4549 від 20.03.2017 року. В зв`язку з цим, для забезпечення необхідних дій для урегулювання страхового випадку, МТСБУ залучило врегулювача: ПАТ «Страхова компанія «Країна». 14.03.2017 року за адресою: Дніпропетровська обл., с. Вишневе, вул. Ворошилова, 5, проводився огляд пошкодженого автомобіля за участі оцінювача, експерта [PERSON] , довіреної особи володаря КТЗ [PERSON] , відповідач [PERSON] на огляд пошкодженого автомобіля не з`явився. Відповідно до Звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту пошкодженого КТЗ №14-03-17В від 30.03.2017 року, оцінювачем визначено: ринкову вартість досліджуваного автомобіля на момент пошкодження -71324,67 грн.; вартість відновлювального ремонту складає 31720,32 гун. з ПДВ; - коефіцієнт фізичного зносу - 0,629; - вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу - 23521,31 грн. з ПДВ. 20.06.2017 року, МТСБУ, визначило розмір регламентної виплати в розмірі 21684,30 грн., що підтверджується Довідкою МТСБУ про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих №1 від 20.06.2017року. 13.07.2017 року, МТСБУ, на підставі ст.41 Закону №1961-ІV, зазначеної довідки МТСБУ, було прийнято Наказ МТСБУ №5870 від 13.07.2017 року «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих» про виплату відшкодування [PERSON] в розмірі 21684,30 грн.. МТСБУ перерахувало потерпілому, [PERSON] , суму відшкодування у розмірі 21684,30 грн. (двадцять одна тисяча шістсот вісімдесят чотири гривень 30 коп.), що підтверджується платіжним дорученням №5870 рв від 18.07.2017 року та проведеного банком - 17.07.2017 року. Крім того, МТСБУ сплатило ПАТ СК «Країна» за збір документів по справі та проведення огляду пошкодженого у ДТП автомобіля потерпілого по справі МТСБУ: 39874 в сумі 1300,00 грн. (одна тисяча триста гривень 00 коп.), що підтверджується платіжним дорученням №134/СВ/201 від 23.05.2017 року та проведеного банком - 23.05.2017 року. Таким чином, фактичні витрати МТСБУ на відшкодування витрат пов`язаних з регламентною виплатою по страховому випадку складають в сумі 22984,30 грн. (двадцять дві тисячі дев`ятсот вісімдесят чотири гривні 30 коп.). Отже, МТСБУ виконало покладений на нього обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не забезпечив цивільно-правову відповідальність. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, сукупність наданих сторонами доказів у їх взаємозв`язку, достатності, належності та допустимості, суд вважає встановленим та доведеним, що в результаті ДТП, що сталося з вини відповідача [PERSON] перераховано потерпілому [PERSON] суму відшкодування шкоди в розмірі 21684,30 грн., яка полягає у вартості відновлювальних ремонтних робіт його пошкодженого автомобіля. Сплативши страхове відшкодування матеріальної шкоди потерпілій особі в сумі 21684,30 грн., МТСБУ відповідно до ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» набуло право зворотної (регресної) вимоги до відповідача, оскільки саме він визнаний винуватим в даному ДТП. Позивачем на адресу відповідача було надіслано письмову претензію про регресні вимоги, однак відповідач дотепер не вчинив жодних виплат в рахунок повернення позивачу страхового відшкодування матеріального збитку. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачену ним потерпілій особі суму страхового відшкодування матеріального збитку, спричиненого в результаті ДТП, в розмірі 21684,30 грн., а також витрати за збір документів по справі та проведення огляду пошкодженого у ДТП автомобіля потерпілого в розмірі 1300,00 грн., усього 22984,30 грн., задовольнивши позов в повному обсязі . Згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00 грн..

Outcome: approved