Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

21 грудня 2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплаченої пенсії за період з 01.06.2017 по 31.08.2017 у сумі 3936,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що відповідач [PERSON] , [INFO] , перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області (правонаступник Управління Пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області, Снігурівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області) та отримував пенсію у зв`язку з втратою годувальника. 15.03.2017 року відповідач звернувся до позивача із заявою про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника. До заяви відповідачем було надано довідку від 19.12.2016 року, яка підтверджує його навчання в професійно-технічному училищі №4 з 01.09.2016 по 30.06.2018 рік. З 09.12.2016 року [PERSON] призначено пенсію у зв`язку із втратою годувальника (протокол від 01.06.2017 №232). Згідно довідки Відокремленого структурного підрозділу « Професійно-технічне училище» №4 Миколаївського комплексу національного університету « Одеська юридична академія» від 11.12.2017 №453 [PERSON] з 12.05.2017 відрахований у зв`язку із призовом на строкову військову службу до Збройних Сил України. Відповідач своєчасно не повідомив позивача про відрахування з навчального закладу, що призвело до надміру виплачених коштів за період з 01.06.2017 по 31.08.2017 в сумі 3936,00 грн. Листами від 12.01.2018 №210/04, 14.03.2018 №1261/04, від 04.05.2018№2139/04, 12.10.2018 № 4884/04 відповідача було повідомлено про наявність переплати пенсії та про необхідність повернути на розрахунковий рахунок позивача надміру виплачену суму пенсії, однак відповідачем грошові кошти в добровільному порядку повернуто не було. Посилаючись на те, що надмірна виплата мала місце внаслідок недобросовісності з боку набувача коштів, позивач просив стягнути на його користь заявлену суму позову та понесені судові витрати. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, у якій позов підтримав . Відповідач також надав суду заяву, в якій просив слухати справу у його відсутність, позов визнав повністю. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. При вирішенні спору по суті суд враховує вимоги ст.ст.12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною першою та частиною другою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності. Непрацездатними членами сім`ї вважаються: діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні. Відповідно до п.1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації). Судом встановлено, що 15 березня 2017 року [PERSON] звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника ( а.с.10) так, як згідно довідки від 19.12.2016, навчався в Відокремленому структурному підрозділі «Професійно-технічне училище» №4 Миколаївського комплексу національного університету « Одеська юридична академія» І-ІІ рівня акредитації, термін навчання з 01.09.2016 року по 30.06.2018 року (а.с. 13). Відповідно до протоколу Управління Пенсійного фонду України в Снігурівському районі Миколаївської області від №232 від 01.06.2017 року відповідачу було нараховано виплату пенсії з 01.06.2016 року, у зв`язку із втратою годувальника в сумі 1312,00 грн (а.с.14). Відповідно до повідомлення в.о. директора ВСП «ПТУ№4» МК НУ ОЮА Лозовського В.Б. №453 від 11.12.2017 року, [PERSON] 12.05.2017 року відраховано в зв`язку з призивом на строкову військову службу до Збройних Сил України (Наказ №1106-83 від 12. 05.2017р.)(а.с.15) У заяві від 15.03.2017 року відповідач власноруч засвідчив своїм підписом, що йому повідомлено про те, що про прийняття на роботу, звільнення з роботи, зміни в складі сім`ї, зміни місця проживання, виїзд за кордон на постійне місце проживання та інші обставини, що можуть вплинути на пенсійне забезпечення, він зобов`язаний своєчасно повідомити органи, що призначають та виплачують пенсію (а.с.10). Підставою виплати пенсії було навчання відповідача. Підставою припинення виплати пенсії закінчення такого навчання. Про наведену обставину (відрахування з вузу, тобто припинення навчання), що є підставою припинення пенсійних виплат, відповідач управління ПФУ не повідомив, тобто діяв недобросовісно. Згідно наданого позивачем розрахунку, розмір надміру виплаченої пенсії відповідачу за період з 01.06.2017 по 31.08.2017 складає 3936,00 грн (а.с.8). Відповідно до ст.102 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Відповідно до ст. 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Листами від 12.01.2018 №210/04, 14.03.2018 №1261/04, від 04.05.2018 №2139/04, 12.10.2018 № 4884/04, в порядку досудового врегулювання, позивач напрявляв на адресу претензії з вимогою про необхідність повернути на розрахунковий рахунок позивача надміру виплачену суму пенсії (а.с.16-19), однак відповідачем грошові кошти в добровільному порядку повернуто не було. Згідно із ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставне набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. При цьому, відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб для існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже, закон встановлює два виключення із правила неповернення безпідставно набутого майна: якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату, і у разі недобросовісності з боку набувача. Суд визнає, що бездіяльність відповідача, який не повідомив орган, що призначив та виплачував пенсію, про настання обставини, за якою пенсійні виплати припиняються, за прийнятого зобов"язання такого повідомлення, є недобросовісністю з боку набувача платежів. Позовні вимоги знайшли своє підтвердження та суд ухвалює про їх задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті суми судового збору у розмірі 2102,00 грн.

Outcome: approved