Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

У червні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (далі ПАТ КБ ПриватБанк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15 серпня 2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № DN81AR03110042, за умовами якого позивач зобов'язувався надати відповідачу кредит у розмірі 59162,68 грн. на строк до 14 серпня 2014 року, а відповідач зобов'язувався повернути кредит на сплатити відсотки за користування кредитним коштами в строки та в порядку, встановленим кредитним договором. Відповідно договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитному договору. Згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв'язку з чим станом на 20 травня 2015 року утворилась заборгованість за кредитним договором в сумі 545671,24 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 59414,22 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 165627,79 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 22612,46 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в сумі 298016,77 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги і суду пояснила, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами також був укладений договір застави рухомого майна № DN81AR03110042, відповідно до якого відповідач надав в заставу автомобіль ВАЗ 21214, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Не заперечувала, що заставлений автомобіль був переданий відповідачем представнику банку для реалізації для погашення заборгованості за кредитним договором, але на сьогоднішній день автомобіль залишається нереалізованим у зв'язку з відсутністю покупців, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача. Крім того, зазначила, що відповідач і сам не вживав необхідних заходів для пошуку покупців, як то передбачено п.24 договору застави рухомого майна, що також призвело до невиконання зобов'язання, що існує між сторонами кредитного договору. Відповідач та представник відповідача [PERSON] позов не визнали і суду пояснили, що дійсно між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] 15 серпня 2007 року укладався кредитним договір на суму 59162,68 грн. на умовах, викладених в позовній заяві. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був також укладений договір застави транспортного засобу - належного відповідачу автомобіля ВАЗ 21214, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. На початку строку дії кредитного договору зобов'язання відповідачем виконувались належним чином, але потім відповідача було засуджено до позбавлення волі, і він був не взмозі виконувати свої зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором. 29 квітня 2008 року відповідач передав заставлене майно представнику банку для реалізації його за ринковою ціною і направлення виручених коштів на погашення заборгованості. Крім того, рішеннями Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 травня 2009 року та 21 лютого 2011 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором було звернено стягнення на предмет застави - належний відповідачу автомобіль. Таким чином, відповідач та його представник вважають зобов'язання за кредитним договором виконаним, а тому просили в задоволенні позову відмовити. Кім того, просили зменшити суму неустойки у зв'язку з її суттєвим перевищенням суми основного боргу за кредитним договором. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлені такі обставини та відповідно до них про відносини. 15 серпня 2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № DN81AR03110042, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 59162,68 грн. зі сплатою 9 відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном погашення 14 серпня 2014 року. 15 серпня 2007 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами також був укладений договір застави рухомого майна № DN81AR03110042, відповідно до якого відповідач надав в заставу автомобіль ВАЗ 21214, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], що належить йому на підставі договору купівлі-продажу від 13 серпня 2007 року. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, у звязку з чим у нього утворилась заборгованість за кредитним договором в сумі 545671,24 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 59414,22 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 165627,79 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 22612,46 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в сумі 298016,77 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № DN81AR03110042 від 15 серпня 2007 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON], станом на 20 травня 2015 року, випискою з особового рахунку відповідача, яка відповідачем в судовому засіданні не оспорена. Відповідно до положень частин 1, 3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Частиною 3 ст.551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач зробив заяву про зменшення суми неустойки, та що її розмір значно перевищує розмір збитків, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки до 50000 грн. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 297654,47 грн. (59414,22 грн. + 165627,79 грн. + 22612,46 грн. + 50000 грн.), де 59414,22 грн. - заборгованість за кредитом, 165627,79 грн. - заборгованість за відсотками, 22612,46 грн. - заборгованість з комісії, 50000 грн. - зменшена за рішенням суду сума неустойки. В судовому засіданні встановлено, що на предмет застави - автомобіль ВАЗ 21214, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], що належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 13 серпня 2007 року, рішеннями Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 травня 2009 року та від 21 лютого 2011 року дійсно звернуте стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DN81AR03110042 від 15 серпня 2007 року, і автомобіль 29 квітня 2008 року переданий відповідачем співробітнику управління безпеки Донецького РУ ПриватБанку за актом прийма-передачі для його реалізації за ринковою ціною та направлення виручених коштів на погашення заборгованості у випадку невиконання зобов'язань перед ПриватБанком. Заперечення відповідача щодо припинення існування зобов'язання за кредитним договором шляхом передачі ним автомобілю представнику банку для його реалізації та ухвалення судових рішень щодо звернення стягнення на предмет застави не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до роз'яснень, що містяться у п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних договорів" від 30 березня 2012 року № 5 право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті і 4 ЦПК). Враховуючи, що зобов'язання за кредитним договором станом на дату звернення до суду з позовом залишаються невиконаними, позивач мав право на звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу за кредитним договором. Відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України у звязку із частковим задоволенням позову підлягають присудженню з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до суми задоволених позовних вимог в сумі у сумі 2976,54 грн. Відповідно до ст. ст.526, 551, 572, 1054 ЦК України,

Outcome: partial