Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

26.08.2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання за ним та [PERSON] права спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Позивач зазначив, що 01.10.2010 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб. Від даного шлюбу у нього з відповідачкою дітей не має. За рішенням Врадіївського районного суду від 16.02.2014 року шлюб між ним та відповідачкою було розірвано. В період спільного проживання з відповідачкою без реєстрації шлюбу та в період перебування в шлюбі, а саме на протязі часу з 2006 року по 2014 рік ним разом за спільною домовленістю з відповідачкою, за спільні кошти, а також власними силами з відповідачкою були виконанні ремонтні та будівельні роботи, які значно збільшили вартість житлового будинку в [ADDRESS], який успадкувала за заповітом від 07.01.1988 році відповідачка в приватну власність. В період часу з 2006 року по 2014 рік ним разом з відповідачкою був виконаний значний комплекс будівельно - ремонтних робіт, як в нутрі будинку так і зовні будинку. В нутрі будинку були виконанні роботи по монтажу та заміні старих газових труб, було здійснено монтаж електрообладнання, водопостачання, каналізації, тепло обладнання. Ремонтні роботи: штукатурка стін, встановлення теплої підлоги. З зовнішньої сторони будинок було обштукатурено, замінено старий на новий дах. На території двору домоволодіння було збудовано нежитлову будівлю розміром 13 х 5 метра (гараж, літня кухня, баня), зроблено арку під виноград, викопано дві вигрібні ями, виготовлений та проведений на город полив. Був встановлений новий паркан. Після виконання будівельно - ремонтних робіт старий будинок докорінно змінився став виглядіти, як новий внаслідок чого і збільшилася вартість цього будинку. Посилаючись на зазначені обставини позивач просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі з підстав вказаних у позовній заяві та просили суд їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що вона після смерті своєї бабусі отримала в спадщину житловий будинок, який розташований в [ADDRESS]. Вказаний житловий будинок зареєстрований на її ім'я в Первомайському МБТІ від 08.02.1988 року за реєстраційним номером 2534. На підставі Державного акта на право приватної власності на землю вона є власником земельної ділянки загальною площею 0,15 га розташованої по [ADDRESS] з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку. Починаючи з 1993 року вона розпочала реконструкцію успадкованого житлового будинку по [ADDRESS]. За власні кошти поступово проводила ремонт житлового будинку, господарських будівель. В кінці серпня 2007 року вона виїхала на постійне місце проживання без реєстрації в місто Одесу, де знайшла собі роботу. В цьому ж році вона познайомилася з [PERSON] та через деякий час стала з ним спільно проживати в кімнаті гуртожитку Одеської політехнічної академії. 01.10.2010 року вона з [PERSON] зареєструвала шлюб, а 16.02.2014 року даний шлюб було розірвано. Починаючи з 2007 року по 16.02.2014 року вона з [PERSON] постійно проживала в м. Одесі в гуртожитку. За час спільного проживання та час перебування в шлюбі вона з [PERSON] спільного господарства не вела, спільного бюджету у них також не було, кожен з них жив своїм життям. Зароблені кошти кожен з них витрачав на свій розсуд, крім витрат на придбання продуктів харчування, оплати за житло. Спільних трудових чи грошових затрат по ремонту та реконструкції житлового будинку по [ADDRESS], який належить їй на праві приватної власності, у неї з [PERSON], не було. Всі кошти, які були вкладені в ремонт та реконструкцію зазначеного будинку належали виключно їй. Також не було у неї з [PERSON] ніякої домовленості відносно визнання житлового будинку в [ADDRESS], спільною сумісною власністю подружжя. Доводи [PERSON] відносно того, що ним були вкладені особисті кошти в ремонт та реконструкцію належного їй на праві приватної власності житлового будинку в [ADDRESS], спростовуються наданими нею в суді доказами, а саме платіжними квитанціями, накладними за придбання нею будівельних матеріалів, різного обладнання для будинку, двору, показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які працювали у неї по найму при виконанні будівельно - ремонтних робіт по реконструкції житлового будинку. Всі будівельно - ремонтні роботи по реконструкції свого житлового будинку вона робила власними силами та за свої кошти, а [PERSON] ні якої участі в цьому не брав, а коли щось незначне допомагав, то вона йому за все платила і за роботу і за бензин, якщо той щось підвозив на власному автомобілі. В зв'язку з тим, що позивачем не було надано відповідних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, то на думку відповідачки не має підстав для задоволення позовних вимог. Представник відповідачки [PERSON] позовні вимоги не визнав з тих же підстав, що і [PERSON], та просив суд відмовити в задоволені позовних вимог. Аналізуючи докази надані сторонами та їх пояснення, суд визнав доведеними такі факти: - Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.01.1988 року [PERSON] є спадкоємницею майна [PERSON] померлої [INFO]. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з житлового будинку розташованого по [ADDRESS] Миколаївської області. Вартість спакованого майна складає 2011 карбованців. (свідоцтво про право на спадщину по заповіту від 07.01.1988 року № 97/1987 рік, зареєстрованого в реєстрі за №12/1988 рік.); - Згідно реєстраційного посвідчення, виданого Комунальним підприємством "Первомайське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 08.02.1988 року право власності на житловий будинок по [ADDRESS] Миколаївської області зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого Врадіївською держнотконторою від 07.01.1988 року, реєстр № 12. ( зазначене посвідчення); - земельна ділянка, що розташована в [ADDRESS], площею 0,15 га., з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку зареєстрована на праві приватної власності на землю за [PERSON] (державний акт на право приватної власності на землю серії І - МК №037181 від 03.07.1996 року); - Згідно довідки, виданої відділом РАГС Врадіївського РУЮ Миколаївської області від 16.04.2003 року, шлюб між [PERSON] і [PERSON] було укладено 05.11.1994 року після реєстрації якого чоловіку та жінці присвоєно прізвища [PERSON]. - Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 14.11.1996 року. Прізвища після розірвання шлюбу чоловіку та жінці залишено - [PERSON] (свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER]); - Згідно заказу № В-144-01 датованого 2001 роком, робочий проект газозабезпечення житлового будинку по [ADDRESS] Миколаївської області оформлявся на ім'я [PERSON] - 01.10.2010 року [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO], уклали шлюб, після реєстрації, якого чоловіку та жінці присвоєно прізвища [PERSON] (свідоцтво про одруження [NUMBER]); - 26.02.2014 року згідно рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 26.02.2014 року); - Згідно довідки виданої філією ПАТ «Миколаївобленерго» Врадіївського району за вихідним №04/12 від 01.02.2014 року, договір на постачання електроенергії на житловий будинок по [ADDRESS] зареєстрований на [PERSON] (зазначена довідка); - Згідно довідки, виданої дільницею Первомайського управління експлуатації газового господарства за вихідним № 4902 від 03.02.2014 року, договір на газопостачання на житловий будинок по [ADDRESS] зареєстрований на [PERSON] (зазначена довідка); - Згідно довідки, виданої Комунальним підприємством "Первомайське міжміське бюро технічної інвентаризаціїза вихідним № 213 від 21.03.2014 року станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок по [ADDRESS] Миколаївської області зареєстровано за - [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого Врадіївською держнотконторою від 07.01.1988 року, реєстр № 12 (зазначена довідка); - Згідно показань свідка [PERSON], він разом зі своїм напарником [PERSON], коли це було він не пам'ятає, відповідно до усної домовленості про виконання робіт з [PERSON] виконували за місцем її проживання в [ADDRESS], в її житловому будинку заливку підлоги, у ванній ставили кахель, крили дах на будинку. За виконаний обсяг будівельних робіт з ними розраховувалася [PERSON]. - Згідно показань свідка [PERSON], він приблизно в 2006 - 2007 роках відповідно до усної домовленості про виконання робіт з [PERSON] виконував за місцем її проживання в [ADDRESS], комплекс будівельно - ремонтних робіт підсилював фундамент літньої кухні, гаражу, ставив вікна. За виконаний обсяг робіт з ним розраховувалася [PERSON]. - Згідно показань свідка [PERSON], він допомагав своїй сестрі [PERSON] за місцем її проживання в [ADDRESS], штукатурити стіни в будинку, ставити паркан, копати вигрібні ями. - Згідно показань свідка [PERSON], він за замовленням [PERSON] неодноразово на своєму автомобілі з магазину будівельних матеріалів в с.м.т. Врадіївка перевозив куплений [PERSON] будівельний матеріал до неї додому, до домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS]. За виконану роботу з ним розраховувалася [PERSON]. - Згідно показань свідка [PERSON], вона [PERSON] знає більше 20 років. Житловий будинок в [ADDRESS], який належить [PERSON] був оштукатурений ще в 2005 році. Всі можливі ремонтні роботи в будинку, придбання різного обладнання для будинку, який належить [PERSON] були виконанні за кошти [PERSON]. В період часу коли [PERSON] проживала з [PERSON], то коли [PERSON] що не будь робив в будинку в [ADDRESS], то [PERSON] неодноразово в її присутності розраховувалася з [PERSON], платила останньому кошти. На підтвердження придбання за власні кошти різного обладнання для будинку, будівельних матеріалів [PERSON] в суді були надані оформленні на своє ім'я товарні чеки, накладні, квитанції за придбання товаро - матеріальних цінностей: квитанція № 42 від 15.04.2004 року ПП [PERSON], на суму 1 050,00 грн.; накладна б/н від 10.09.2005 року, ФОП [PERSON], на суму 6 000,00 грн.; накладна б/н від 08.11.2005 року, ФОП [PERSON] на суму 5 500,00 грн.; накладна №31 від 15.05.2005 року, ПП [PERSON] на суму 13160,00 грн.; накладна № 69 від 25.06.2005 року, ПП [PERSON] на суму 3 491,00 грн., замовлення № 6583 СПД [PERSON] на суму 7 103,75 грн.; накладна б/н від 05.03.2006 року, ФОП [PERSON] на суму 1 000,00 грн.; накладна № 28 від 16.05.2006 року, ПП [PERSON] на суму 4 663,00 грн.; накладна № 57 від 21.10.2006 року, ПП [PERSON] на суму 3 450,00грн.; накладна № 71 від 10.12.2006 року, ПП [PERSON] на суму 245,00 грн.; накладна № 24 від 12.02.2007 року, ПП [PERSON] на суму 1 800,00 грн.; накладна б/н від 13.08.2007 року, ПП [PERSON] на суму 1 863,58 грн.; товарний чек б/н від 11.10.2007 року, ТЦ Староконний ринок, магазин Д/П 61, СПД [PERSON] на суму 2 300,00 грн.; накладна б/н від 06.10.2008 року, ФОП [PERSON] на суму 1 030,00 грн.; товарний чек б/н від 12.11.2008 року, "Мир сантехники" Староконний ринок, Д-П 11 на суму 919,00 грн.; товарний чек б/н від 12.11.2008 року, "Мир сантехники" Староконний ринок, Д-П 11 на суму 2 560,00 грн. При даних обставинах суд вважає, що предметом даного спору є правовідносини щодо права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Статтею 62 СК України визначено, що якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. З матеріалів справи вбачається, що за відповідачкою зареєстровано право власності на житловий будинок по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим [PERSON], державним нотаріусом Врадіївської нотаріальної контори Миколаївської області 07.01.1988 року, зареєстрованого в реєстрі за № 12/1988 року. Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії І-МК № 0037181 від 03.07.1996 року, відповідачка є власником земельної ділянки загальною площею 0,15 га розташованої по [ADDRESS] з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку. Судом встановлено, що позивач з липня 2007 року проживав у цивільному шлюбі з відповідачкою, а 01.10.2010 року між позивачем та відповідачкою був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 01.10.2010 року, який в подальшому був розірваний за рішенням Врадіївського районного суду від 26.02.2014 року. Враховуючи те, що відповідачка набула право власності на спірний житловий будинок в 1988 році, тобто за довго до почату проживання з позивачем в цивільному шлюбі та до реєстрації між ними шлюбу, спірний будинок не може, в силу приписів ст. 60 СК України, вважатися спільним сумісним майном подружжя. Водночас, ст. 62 СК України дає можливість одному із подружжя в судовому порядку визнати об'єктом права спільної сумісної власності подружжя майно дружини, чоловіка якщо воно за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя. Для реалізації даного положення законодавства один з подружжя, в даному випадку позивач, має підтвердити свою грошову та/або трудову участь у поліпшенні майна та, що його вартість, в зв'язку з цим, істотно збільшилась. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. У відповідності до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивач в позовній заяві вказує, що з 2006 року по 2014 рік разом з відповідачкою виконував ряд робіт по ремонту та облаштуванню спірного будинку, проте не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження даного факту чи вартості куплених ним будівельних матеріалів, які б дали суду можливість оцінити твердження позивача з точки зору приписів ст. 62 СК України. Посилання позивача на показання свідка [PERSON], без конкретних доказів, які б підтверджували, що саме ним ([PERSON]) були понесені витрати при оплаті за роботу [PERSON], при облаштуванні будинку відповідачки, з огляду на приписи ст. ст. 11, 58-60 ЦПК України, оцінюються судом критично та не беруться до уваги. Оскільки, свідок [PERSON] в суді зазначив, що належність грошей чи то позивачу, чи відповідачці, якими з ним був проведений розрахунок йому не відома, так як розрахунок з ним проводився позивачем в присутності відповідачки. При цьому, відповідачка в суді заперечувала факт понесення позивачем будь - яких особистих затрат при облаштуванні її будинку в [ADDRESS]. Також, суд не бере до уваги наданий позивачем товарний чек «Староконний ринок, Д-П 11» від 28.08.2011 року про придбання товару в асортименті 3 видів на загальну суму 5 610 грн., оскільки не відомо ким була здійснена покупка згідно товарного чеку та позивачем не надано будь - яких доказів на підтвердження того, що даний товар був використаний при проведенні ремонтних робіт по облаштуванню будинку належного відповідачці в [ADDRESS]. Сама відповідачка заперечує той факт, що придбаний товар, який зазначений в товарному чеку був використаний при виконанні ремонтних робіт по облаштуванню її будинку. Крім того, суд наголошує на тому, що на противагу позивачу відповідачка, на підтвердження своїх заперечень проти вимог позивача, надала копії накладних, квитанцій та чеків, виписаних на її ім'я, які підтверджують понесені нею грошові витрати на ремонт та облаштування будинку в [ADDRESS], в період з 2004 по 2008 роки. Заперечення відповідачки також підтверджуються свідченнями свідків. При прийнятті рішення, суд керується роз'ясненнями абз. 2 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» згідно яких не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. В сукупності вищевикладеного суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача, а відтак в задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст. 88 ЦПК України витрати по сплаті судового збору залишається за позивачем. На підставі ст.ст. 60-63, 68 Сімейного Кодексу України,

Outcome: dismissed