Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача, посилаючись на той факт, що [PERSON] звернулася до публічного акціонерного товариства комерційним банком „ПриватБанк" (надалі ПАТ „ПриватБанк") з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим 29 жовтня 2011 року підписала Заяву №б/н за якою останній було надано кредит у розмірі 8500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Умови договору відповідач не виконувала належним чином, щомісячно кредит не погашала, сплату відсотків не проводила, заборгованість станом на 13 вересня 2016 року становить 17907 гривень 49 копійок. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав з підстав зазначених в ньому. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, судом були встановлені наступні факти. [PERSON] звернулася до публічного акціонерного товариства комерційним банком „ПриватБанк" (надалі ПАТ „ПриватБанк") з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим 29 жовтня 2011 року підписала Заяву №б/н за якою останній було надано кредит у розмірі 8500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Станом на 13 вересня 2016 року відповідач має заборгованість перед позивачем ПАТ „ПриватБанк" в сумі 17907 гривень 49 копійок, що складається з наступного: - 5418 гривень 46 копійок - тіло кредиту; - 3571 гривня 49 копійок - нарахованих відсотків за користування кредитом; - 6338 гривень 61 копійка - нарахованої пені за прострочене зобов'язання; - 1250 гривень - нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень; - 500 гривень - штраф (фіксована частина); - 828 гривень 93 копійки - штраф (процентна складова) (а.с.6-8). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Визначення поняття зобов'язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання це право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Враховуючи, що відповідач допустив неналежне виконання зобов'язання, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та задовольняє позов частково, враховуючи вимоги ч.3 ст. 551 ЦК України за яким передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Умовами договору відшкодування збитків не передбачається і вони не нараховані. За порушення зобов'язань встановлено неустойку у вигляді пені. Розмір пені слід зменшити до 1200 гривень в межах розумності та справедливості, зважаючи на занадто великий розмір. Суд відмовляє в задоволенні вимоги щодо стягнення 1250 гривень - нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень, що не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору.

Outcome: partial