Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

В жовтні 2014 року ПрАТ "СК "Провідна" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 25.09.2013 року між ПрАТ "СК "Провідна" та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу [NUMBER], строк дії якого з 26.09.2013р. до 25.09.2014р., відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль ВАЗ-21099, державний реєстраційний номер [NUMBER]. 11.03.2013 року о 17-40 год. на 27 км + 200 м а/д Василівка-Дніпрорудне-Веселе відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням відповідача, та автомобілем "Део-Ланос", державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобілем "Део-Ланос", державний реєстраційний номер [NUMBER], під керувнням [PERSON] Постановою Василівського районного суду від 25.03.2014 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль "Део-Ланос", державний реєстраційний номер [NUMBER]. Водій [PERSON] подав заяву про виплату страхового відшкодування від 11.02.2014 року. Відповідно до калькуляції №2300039703 від 16.04.2014 року вартість відновлювального ремонту автомобіля "Део-Ланос", державний номер [NUMBER], складає 21847,65 грн. 16.04.2014 року позивачем складено Страховий акт №2300039703, відповідно до якого сума збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 17865,06 грн., сума франшизи 500,00 грн. ПрАТ "СК "Провідна" здійснила виплату страхового відшкодування на користь власника автомобіля Део-Ланос", державний реєстраційний номер [NUMBER], в сумі 17365,06 грн. Після настання ДТП відповідач [PERSON] в порушення пп.33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у триденний строк не повідомив страховика про настання страхового випадку, що відповідно до абз. "г" пп.38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є підставою для звернення ПрАТ "СК "Провідна" з регресною вимогою до відповідача. В добровільному порядку завданий збиток відповідачем не відшкодовано, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. В ході судового розгляду справи позивач змінив підстави позову, зазначив, що відповідач [PERSON] керуючи автомобілем "ВАЗ 21099", державний реєстраційний номер [NUMBER], на момент вчинення ДТП не мав права керування транспортним засобом, оскільки постановою Василівського районного суду від 12.11.2013 року був позбавлений водійського посвідчення строком на 12 місяців. Відповідно до абз. "б" пп.38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі і письмові заперечення проти позову. Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25.09.2013 року між ПрАТ "СК "Провідна" та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу [NUMBER], строк дії якого з 26.09.2013р. до 25.09.2014р., відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль ВАЗ-21099, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до постанови Василівського районного суду Запорізької області від 25 березня 2014 року [PERSON] визнаний винним у тому, що 11 березня 2014 року о 17-40 годин, керуючи автомобілем ВАЗ 21099, д/н АР [NUMBER], на 27 км + 200 м а/д Василівка-Дніпрорудне-Веселе, не обрав безпечної швидкості руху та допустив зіткнення з автомобілем Део-Ланос, д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобілем Део-Ланос, д/н [NUMBER], під керувнням [PERSON], та провадження у справі про адміністративне правопорушення за за ст.124 КУпАП закрито у зв'язку з канінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності на підставі ст.38 КУпАП. Враховуючи, що цивільна відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу ВАЗ 21099, д/н АР [NUMBER], застрахована в ПрАТ "СК "Провідна" (поліс [NUMBER]), водій пошкодженого автомобіля Део-Ланос, д/н [NUMBER], [PERSON] 11.02.2014 року звернувся до ПрАТ СК "Провідна" із заявою про виплату страхового відшкодування. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Део-Ланос, д/н [NUMBER], 18 лютого 2014 року проведено первинний огляд транспортного засобу. Згідно калькуляції/висновку №2300039703 від 16.04.2014 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Део-Ланос, д/н [NUMBER], становить 21847,65 грн. Згідно розрахунку суми матеріального збитку №2300039703 від 16 квітня 2014 року, складеного представником ПрАТ СК "Провідна", сума матеріального збитку, завданого автомобілю Део-Ланос, д/н [NUMBER], становить 17865,06 грн. Відповідно до страхового акту №2300039703 від 29 липня 2014 року визначено розмір страхового відшкодування у сумі 17365,06 грн. (сума збитку 17865,06 грн. мінус франшиза 500,00 грн.). На підставі вказаних документів 27.06.2014 року ПрАТ "СК "Провідна" здійснило виплату страхового відшкодування на користь власника транспортного засобу "Део-Ланос", д/н [NUMBER], [PERSON] в розмірі 17365,06 грн., що підтверджується платіжним дорученням №0026479 від 27.06.2014 року та відомістю для виплати коштів страхового відшкодування отримувачам №ВПТ-010013 від 27.06.2014 року. Згідно ч.1 ст.1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до абзацу "б" пп.38.1.1. п.38.1 ст.38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії. Відповідно до ст.ст. 3, 4, 9 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), зокрема положеннями (національними стандартами) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиками та іншими нормативно-правовими актами, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України, і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності. Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Професійна оціночна діяльність - діяльність оцінювачів та суб'єктів оціночної діяльності, визнаних такими відповідно до положень цього Закону, яка полягає в організаційному, методичному та практичному забезпеченні проведення оцінки майна, розгляді та підготовці висновків щодо вартості майна. Оціночна діяльність може здійснюватися у формі практичної діяльності з оцінки майна, яка полягає у практичному виконанні оцінки майна та всіх процедур, пов'язаних з нею, відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами з оцінки майна. Відповідно до ст.12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", проведення оцінки майна є обов'язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом; визначення збитків або розміру відшкодування, під час вирішення спорів та в інших випадках, визначених законодавством або за згодою сторін. Обов'язковість проведення оцінки збитків в даному випадку встановлюється Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а саме п. 22.1 ст. 22, відповідно до якого у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. В розрізі ст.7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" оцінювати шкоду мають право оцінювачі, що підтверджується також ст.30 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", відповідно до якої, ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" містить лише термін "оцінена шкода", проте ст. 30 чітко зазначає, що оцінювач має право визначати витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу. В своїй діяльності оцінювач має керуватись наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України "Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів" від 24 листопада 2003 року №142/5/2092. Згідно п.1.3 Методики, її вимоги є обов'язковими для всіх суб'єктів оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб'єктами цивільно-правових відносин. Відповідно до п.п. "д", "е" п. 1.4 Методики, вона застосовується з метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ та визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ. П.4.4 Методики містить вимоги до звіту, яким надана суду калькуляція не відповідає. Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. З матеріалів справи вбачається, що розмір матеріального збитку при настанні вищевказаного страхового випадку не визначено у зазначений спосіб. Надані позивачем завірена копія калькуляції/висновку №2300039703 від 16.04.2014 року і розрахунок суми матеріального збитку, складені представником ПрАТ СК "Провідна", не є належним і допустимим засобом доказування завданого матеріального збитку, а повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, який повинен відповідати вимогам Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність" та Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395, у звязку з чим суд не вправі взяти калькуляцію/висновок і розрахунок до уваги як доказ. На письмову пропозицію суду від 19.01.2015 року ПрАТ СК "Провідна" було запропоновано надани докази, які обґрунтовують розмір виплаченого потерпілому страхового відшкодування відповідно до вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" і Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів", затв наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, додаткових доказів, крім тих, які надавалися до позовної заяви, долучено не було. Крім того, з постанови Василівського районного суду від 25.03.2014 року вбачається, що доржньо-транспортна пригода за участю [PERSON], який керував забезпеченим транспортним засобом, сталася 11 березня 2014 року, а огляд транспортного засобу проведений 18 лютого 2014 року, тобто фактично до події ДТП. До позовної заяви долучений звіт №5782 від 09.06.2010 року про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, який не має відношення до справи, оскільки ним оцінена шкода, завдана автомобілю Мазда 3, д/н [NUMBER]. В листі Верховного Суду України від 19.07.2011 року "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" роз'яснено, що, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Таким чином, позивач всупереч вимогам ЗУ "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не надав належних доказів, якими визначена реальна вартість матеріального збитку та доказів про те, що завдана транспортному засобу шкода оцінена у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, суд приходить до висновку, що сума матеріальної шкоди позивачем не доведена, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed