Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивач, який за довіреністю діє в інтересах [PERSON], звернувся до суду, вказавши на таке. З 26 грудня 1971 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі , який розірвано заочним рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 07 жовтня 2013 року. В період спільного життя, в1994 році,подружжям [PERSON]та [PERSON]за договором міни було придбано житловий будинок [ADDRESS]. Оскільки, на теперішній час [PERSON]та [PERSON] розірвали шлюб та разом не проживають, тому [PERSON],в інтересах [PERSON], змушений звернутися до суду з позовом про визнання за [PERSON] та [PERSON] право спільної сумісної власності на житловий будинок [ADDRESS] в рівних частках по частки за кожним. В судовому засіданні [PERSON]позовні вимоги підтримав та просить суд визнати за [PERSON] та [PERSON] право спільної сумісної власності на житловий будинок [ADDRESS] в рівних частках по частки за кожним. Відповідач позовні вимоги позивача визнав та не заперечує проти визнання за ним та [PERSON] право спільної сумісної власності на житловий будинок [ADDRESS] в рівних частках по частки за кожним. Суд, вислухавши сторони,представника позивача,дослідивши докази, що є в матеріалах цивільної справи, приходить до наступного. Так, дійсно [PERSON] та [PERSON]перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.12.1971 року, який розірвано заочним рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 07 жовтня 2013 року. (а. с. 7). Договором міни від 29 серпня 1998 року, [PERSON] та [PERSON] здійснили обмін належних їм на праві власності житлових будинків з належними до них будівлями подвір*я.(а.с.47). Відповідно до ч.1 ст. 60 Сімейного кодексу України "Майно, набуте подружжям за час шлюбу,належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу)". Згідно з ч.1 ст.61 Сімейного кодексу України "Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту". Частиною 1 ст. 63 Сімейного кодексу України передбачено, що "Дружина та чоловік мають право на укладення між собою усіх договорів, які не заборонені законом, як щодо майна, що є їхньою особистою приватною власністю, так і щодо майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя". Статтею 68 Сімейного кодексу України визначено, що "Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України". Згідно ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України "У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором". Таким чином, приймаючи до уваги, що сторони придбали житловий будинок [ADDRESS] за договором міни за час шлюбу, тому воно є спільною сумісною власністю подружжя, проти чого не заперечує і відповідач. Отже, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Крім того,з позивача необхідно до стягнути судовий збір.

Outcome: approved