Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

У січні 2017 року до суду надійшла заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на дитину. Позивачка зазначила, що з листопада 2002 року вона з відповідачем проживали однією сім'єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. [INFO] народилася їх донька [PERSON], про що в книзі реєстрації записів актів громадянського стану про народження 23 серпня 2003 року зроблено відповідний запис за № 1948. Відповідач [PERSON], записаний батьком дитини і це підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Після припинення між нею та відповідачем фактичних сімейних відносин відповідач залишив її з дитиною і припинив надавати грошову допомогу. Вона і донька проживають у квартирі її батьків, які фактично утримують сім'ю. На її звернення до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 06 травня 2010 року було визнано укладену між сторонами мирову угоду, відповідно до якої відповідач взяв на себе зобов'язання сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утриманні доньки [PERSON] в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з 13 листопада 2009 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно із виконавчим листом від 16.07.2010 року, виданим Дніпровським районним судом м. Києва вона звернулась до державної виконавчої служби з приводу заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів, яка виникла починаючи з квітня 2013 року у зв'язку із несплатою аліментів за виконавчим листом №2-573/2010 від 16.07.2010 року. Станом на 26.12.2016 року борг становить 88 000 гривень. Відповідно до розрахунку державного виконавця,, що додається до позовної заяви, за період з квітня 2013 року по грудень 2016 року розмір неустойки за прострочення сплати аліментів становить 27 420 гри. Посилаючись на ст. 196 СК України, роз'яснення п. 22 Поставнови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», позивач просила задовольнити її позовні вимоги, а саме: - Стягнути з [PERSON] на її користь за прострочення сплати аліментів неустойку (пеню) за період з квітня 2013 року по грудень 2016 року в розмірі 27 420 гри. - Стягнути з [PERSON] на її користь судовий збір, сплачений нею при поданні позовної заяви до суду, в розмірі 521,20 грн. У судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені. Позивач звернулась із заявою розглядати справу за відсутності сторін заочно, оскільки відповідач у судові засідання не з'являється. З боку відповідача не було надано заперечень щодо позовних вимог та пояснень щодо його участі у судовому засіданні. Судом задоволено заяву позивачки про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Встановлено, що звертаючись до суду, позивач зазначила, що починаючи з листопада 2002 року вона з відповідачем проживали однією сім'єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. [INFO] народилася дочка [PERSON], що підтверджено актовим запис за №1948 в книзі реєстрації записів актів громадянського стану про народження 23 серпня 2003 року, у якому відповідач записаний батьком дитини, що підтверджується наданою нею копією свідоцтва про народження дитини. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства " кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, грального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 06 травня 2010 року у цивільній справі за № 2-573/10 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини - доньки [PERSON] до досягнення нею повноліття визнано мирову угоду між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON]. Відповідно до мирової годи - відповідач [PERSON], уродженець м. Києва, зареєстрований за адресою: 01001, [ADDRESS], а фактично проживає за адресою: 02098 [ADDRESS], зобов'язується сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO] в розмірі 2000 (двох тисяч) грн. щомісячно, починаючи з 13 листопада 2009 року до досягнення дитиною повноліття; - [PERSON] погоджується отримувати від [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO] в розмірі 2000 (двох тисяч) грн. щомісячно, починаючи з 13 листопада 2009 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.08).. Досліджуючи обставини даної справи, що розглядається, встановлено, що відповідач [PERSON], є батьком його доньки: [PERSON], що підтверджено Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 06 травня 2010 року, яким було визнано укладену між сторонами мирову угоду, відповідно до якої [PERSON] взяв на себе зобов'язання сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з 13 листопада 2009 року до досягнення дитиною повноліття. Ухвала Дніпровського районного суду міста Києва від 06 травня 2010 року набула законної сили. Що стосується несплати аліментів та утворення заборгованості, то приймаючи до уваги довідку-розрахунок за №16/6 від 26.12.2016 року затверджену Начальником Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві заборгованість по аліментам за період 01.04.2013 року по 01.12.2016 року судом встановлено наступне. «За повідомленням представника стягувача аліментів від 26.04.2016 року заборгованість по аліментам станом на 01.04.2013 року відсутня. Згідно з виконавчим листом № 2-573/2010 від 16.07.2010 року, виданим Дніпровським районним судом міста Києва, станом на 26.12.2016 року загальна заборгованість [PERSON] за період з квітня 2013 року по грудень 2016 року становить 88 000 гривень (а.с.09-11).» Положеннями частини четвертої ст.195 СК України щодо визначення заборгованості за аліментами, передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом Отже, як встановлено судом, за період з квітня 2013 року по грудень 2016 року відповідачем [PERSON] не виконувались зобов'язання за мировою угодою, укладеною між позивачкою [PERSON] та ним, [PERSON], затвердженою ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 06 травня 2010 року, що призвело до заборгованості боржника по аліментам, які він зобов'язався сплачувати щомісячно на утримання доньки [PERSON] в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з 13 листопада 2009 року до досягнення дитиною повноліття, за період з квітня 2013 року по грудень 2016 року у сумі 88 000 гривень.(ас.8) Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України передбачена відповідальність за прострочення сплати аліментів, а саме «при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення» При цьому, виходячи з положень ст. 154 Сімейного Кодексу України судом враховано, що позивачка звернулась до суду за захистом прав її неповнолітньої дочки, що перебуває на її утриманні, зазначивши, які витрати вона несе щомісяця на утримання дитини. Згідно з ч. 2 ст. 31 ЦПК України крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов. У процесі розгляду даної цивільної справи № 761/837/17-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на дитину, беручи до уваги, що відповідач продовжує ухилятися від сплати аліментів на дитину, прийняв від позивача заяву про збільшення його позовних вимог від 07.07.2017 року, в зв'язку з чим, станом на 07 липня 2017 року заборгованість про сплаті аліментів на дитину збільшилася в порівнянні із заборгованістю, що існувала на кінець 2016 року, відповідно збільшився і розмір неустоки (пені) за просточення сплати аліментів на дитину. Відповідно до розрахунку, що додається до позовної заяви, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з квітня 2013 року по грудень 2016 року становить 27. 420 гри. (ас.12-13) Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства " кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, грального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд при розгляді цивільної справи № 761/837/17-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на дитину беручи до уваги, що відповідач продовжує ухилятися від сплати аліментів на дитину, прийняв від позивача заяву про збільшення його позовних вимог від 07.07.2017 року, в зв'язку з чим, станом на 07 липня 2017 року заборгованість про сплаті аліментів на дитину збільшилася збільшився і розмір неустоки (пені) за просточення сплати аліментів на дитину. Як роз'яснено у п.22 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Оскільки відповідач не з'явився до суду та не прийняв участь у розгляді справи, не надіслав свого представника , суд встановив обставини, оцінюючи зібрані докази у їх сукупності та враховуючи згідно із ч.3 ст..61 ЦПК України обставини встановлені ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 06 травня 2010 року, З огляду на вищенаведені обставини, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] за прострочення сплати аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], неустойку (пеню) за період з квітня 2013 року по червень 2017 року включно в розмірі 31 040 грн.; та про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір, сплачений нею при поданні позовної заяви до суду, в розмірі 521,20 грн. Виходячи з викладеного, та на підставі ст.ст.154,180,195,196 Сімейного Кодексу України, Закону України "Про охорону дитинства " та

Outcome: approved