Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

21.10.2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № ZRXRRX50980142 від 29.09.2007 року ПАТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу кредит у сумі 6342 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом строком з 28.09.2007 р. по 28.09.2009 р. включно. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає укладений між ним і банком Договір. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості мало здійснюватись в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, та інших витрат згідно Умов. Відповідач взяті на себе зобов'язання за договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим банк просить стягнути з боржника на його користь суму заборгованості у розмірі 50153,93 грн. за кредитним договором, яка складається з наступного: - 1572,36 грн.- заборгованість за кредитом, - 15669,65- заборгованість по процентам за користування кредитом, - 3240,13 -заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 26807,32 грн.-пеня за несвоєчасність виконання зобов"язання за договором, штрафи- 500.00 грн. (фіксована частина), 2364,47 грн. (процентна складова). Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1218 грн. 00 коп. В судове засідання позивач не з'явився, про день розгляду справи повідомлений належним чином. Від представника позивача - Терехова О.Л. до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності на підставі документів, які містяться в матеріалах справи. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 37). Відповідач в судове засідання не з"явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав частково, просить суд застосувати у зазначеній спраі строки позовної давності (а.с.36). В попередньому судовому засіданні відповідач пояснив суду, що до травня 2010 року сплачував кредит, потім в нього не було можливості сплачувати кредит. У вересні 2010 року приїхали представники банку і вилучили в нього згідно акту речі на суму 5285.00 грн (а.с.27-29). Оскільки на час судового розгляду справи позивач не надав на запит суду інформацію щодо вилученого згідно Акта про передачу заставленого майна на відповідальне зберігання від 9 вересня 2010 року на суму 5 285 грн. та інформацію щодо здійснених відповідачем платежів помісячно від дати укладення зазначеного договору № ZRXRRX 50980142 від 29.09.2007 року до дня звернення до суду, на виконання ухвали суду від 04.11.2015 р. (а.с.31), суд вважає можливим розглянути справу враховуючі наявні в справі докази та отримані в попередньому судовому засіданні пояснення відповідача. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається із матеріалів справи та не заперечувалося відповідачем, 29.09.2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступником якого є Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк "ПриватБанк") та [PERSON] був укладений договір № ZRXRRX50980142 про надання [PERSON] строкового кредиту у сумі 6342 грн. 00 коп. на строк 24 місяці строком з 28.09.2007 р. по 28.09.2009 р. включно з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 10% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту( а.с. 6). ЗАТ КБ «ПриватБанк» виконало свої зобов'язання у повному обсязі, у той же час [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За змістом ст.ст.6, 627 ЦК України - сторони є вільними в укладенні договору. Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК та ч.2 ст.1050 ЦК України - наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення суми кредиту, що залишилася, є право заявника вимагати розірвання договору та повернення суми кредиту і сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Пунктом 31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), зазначене вище правило застосовується й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом. Чинне цивільне законодавство передбачає два види позовної давності - загальну і спеціальну. Відповідно до положень ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Спеціальна позовна давність встановлена законом для окремих видів вимог. Так, спеціальна позовна давність тривалістю в один рік передбачена, зокрема, для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України. Згідно п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки -пені, штрафів за договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років (а.с.10). Банк надав позичальнику [PERSON] кредит на 24 місяці з 28.09.2007 р. по 28.09.2009 р. включно (а.с.6). Звернувся позивач до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості по кредиту 21.10.2015 року. Нормою частини третьої статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. В матеріалах справи наявна заява відповідача про застосування строку позовної давності (а.с. 36). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Такої ж правової позицї додержується у своїй практиці Верховний Суд України (постанова судової палати у цивільних справах ВСУ по справі №6-1926 цс15 від 04.11.2015 р.). Відтак, у задоволенні позову ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № ZRXRRX50980142 від 29.09.2007 року слід відмовити в зв'язку із спливом строків позовної давності. На підставі ст.ст. 11, 15, 16, 256- 258 , 261, 267, 525, 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. N 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин",

Outcome: dismissed