Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

[PERSON] у поданій нею до суду позовній заяві до АТ КБ «Приватбанк» просить визнати виконавчий напис від 12.07.2017 р., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №8074, про звернення стягнення на її майно таким, що не підлягає виконанню, пославшись на таке: На початку жовтня 2018 року за постановою Костянтинівського МРУ ВДВС Головного територіального управління юстиції України в Донецькій області з її заробітної платні було здійснено утримання. 12.10.2018 р. у відділі ВДВС вона дізналася про виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором від 26.01.2006 р. в сумі 33654 грн. 98 коп. Вважає, що виконавчий напис підлягає скасуванню як вчинений в порушення ст.ст.34 ч.19,49,87 Закону України «Про нотаріат" від 02.09.1993 р. №3425-ХІІ, п.3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України "296\\5 від 22.02.2012 р. Ухвалою суду від 06.11.2018 р. відкрито спрощене провадження у справі за дійсним позовом без повідомлення сторін та за клопотанням сторони позивача витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] всі матеріали (завірені копії), на підставі яких ним було вчинено виконавчий напис від 12.07.2017 р., зареєстрований в реєстрі за №8074. Відповідач надав\~відзив на\~позовну заяву\~(а.с.26-28), в якому позовні вимоги не визнав у повному обсязі, пославшись на те, що 26.01.2006 р. між АТ КБ "Приватбанк" і [PERSON] був укладений Кредитний договір, відповідно до умов якого Позивачу був наданий кредит. Позивач, у свою чергу зобов'язався повернути кредитні кошти зі сплатою процентів за користування кредитом, а також інших платежів згідно з умовами і правилами. Попре позицію Позивача про те, що заборгованість не є безспірною, вважає, що Виконавчий напис вчинений з дотриманням ст.ст.87, 88 Закону України нотаріат» та п.п.3.1., 3.2 гл.16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, на підставі наданих банком документів, що підтверджують безспірність заборгованості, оскільки виконавчий напис вчинено на підставі оригіналу кредитного договору та виписки про рух коштів, що є первинним документом. Зауважив, що відповідно до приписів ст.ст.87,88 Закону України "Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 р. № 1172, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. У відповіді на відзив (а.с.57-58) представник позивача [PERSON] не погодився з позицією відповідача з посиланням на те, що представником відповідача [PERSON] в порушення вимог ст.178 ЦПК України не додані до відзиву на позовну заяву докази делегування йому відповідачем представницьких повноважень, і, крім того, документи, що підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування своїх заперечень, підтвердження надіслання позивачу відзиву, підстави зміни організаційно-правової форми Товариства відповідача. Матеріали справи містять докази незаконних дій як приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], так і представника відповідача, який надав копію, а не оригінал кредитного договору. Крім того, у відповідності до ст.257 ЦК України приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] мав вчинити виконавчий напис з дотриманням трирічного строку позовної давності, тоді як фактично вчинив його більш ніж за 7 років. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] пояснень щодо позову або відзиву суду не надав. Дослідивши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дістає таких висновків. Судом встановлено: Виконавчим написом приватного нотаріуса Київського нотаріального міського округу [PERSON] від 12 липня 2017 року запропоновано стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства [PERSON] банк «Приватбанк» не сплачену в строк за кредитним договором №б/н від 26.01.2006 р. заборгованість в розмірі 33654,98 грн. з урахуванням заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1482,29 грн., за відсотками у розмірі 26393,88 грн., з пені та комісії у розмірі 3700,00 грн., по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн., по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 1578,81 грн. Витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1800,00 грн. Виконавчий напис зазначає, що строк, за який проводиться стягнення, становить сім років девять місяців вісім днів, а саме з 26.01.2006 р. по 30.04.2017 р. , і може бути предявлений до примусового виконання протягом року з дня його вчинення. Виконавчий напис набрав чинності з дня його вчинення, тобто з 12 липня 2017 року (а.с.11). З 21.05.2018 р. Публічне акціонерне товариство [PERSON] банк «Приватбанк» (скорочена назва - ПАТ КБ «Приватбанк») згідно із зареєстрованою 14 червня 2018 року новою редакцією Статуту Банку змінило назву на Акціонерне товариство [PERSON] банк «Приватбанк» (скорочена назва - АТ КБ «Приватбанк»), інформація про що є в загальному доступі. Постановою державного виконавця Костянтинівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області від 12 жовтня 2017 року на підставі виконавчого напису № 8074 від 12.07.2017 р. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу 35454,98 грн. відкрито виконавче провадження № 54903151 (а.с.10). Вирішуючи питання обґрунтованості заявлених позовних вимог, суд виходив з такого: Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється главою 14 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5(далі - Порядок). Відповідно до\~ст.87\~Закону України\~«Про нотаріат»,\~для стягнення\~грошових сум\~або витребування\~від боржника\~майна нотаріуси\~вчиняють виконавчі\~написи на\~документах,\~що встановлюють\~заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. За п.3.1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно з п.3.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до п.5 глави 16 розділу ІІ цього Порядку виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями, встановлено такі документи: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] на виконання судової ухвали від 06.11.2018 р. було надано суду копії документів, на підставі яких ним було вчинено виконавчий напис від 12.07.2017 р., зареєстрований в реєстрі за №8074. Відомостей про строк дії кредитної картки, виданої позивачці відповідачем на виконання кредитного договору, копії документів, на підставі яких було вчинено оспорюваний виконавчий напис, не містять. Ця обставина, на думку суду, унеможливлювала вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] виконавчого напису в частині строку, за який провадиться стягнення, - з 26.01.2006 р. по 30.04.2017 р., з огляду на наведені вище приписи п.3.1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Зазначене свідчить, що нотаріус, в порушення вимог ст.88\~Закону України\~«Про нотаріат» та п.3.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, здійснив виконавчий напис, не пересвідчившись, що він вчинений в межах встановленого трирічного строку. Крім того, постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», чинна на час вчинення оспорюваного виконавчого напису,\~передбачено, зокрема п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Стороною відповідача, третьою особою не доведено дотримання при вчиненні оспорюваного виконавчого напису вимог зазначеної Постанови. Так, документами, на підставі яких було вчинено виконавчий напис від 12.07.2017 р., є посвідчена копія (не оригінал) Заяви, якою [PERSON] просила відкрити у Приватбанку рахунок «Універсальний», а також Розрахунок заборгованості (не засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника). Умови Кредитного договору для вчинення виконавчого напису нотаріусу не надані. Тобто, в порушення п.п. 5.1,5.2,5.3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства Юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, оспорюваний виконавчий напис вчинений на окремому листі, а не на оригіналі документу, що посвідчує заборгованість, та оригінал документу, який встановлює наявність заборгованості не прикріплений до виконавчого напису. Статтею 81\~ЦПК України обовязок доказування покладено на сторони. Відповідачем не було надано суду доказів безспірності заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису. Суд також вважає спірним нарахування відповідачем пені та штрафів, виходячи з такого: Так, 02 вересня 2014 року Верховною [PERSON] України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669 -УП). Відповідно до ст.2 Закону № 1669-УП на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція (ч.1). Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції (ч.2). Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669 УП цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. На виконання абзацу 3 п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р. № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. у № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». 02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». Пунктом 1 та 3 вказаного Розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053». Місцем проживання [PERSON] за реєстрацією є м. Костянтинівка Донецької області. Місто Костянтинівка Донецької області відповідно до розпоряджень КМУ від 30.10.2014 р. та від 02.12.2015 р. входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. З огляду на вищенаведене, суд дістає висновку, що позов підлягає задоволенню. У звязку із задоволенням позову суд згідно зі ст.141 ЦПК України присуджує стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved