Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

02.12.2015 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому просить визнати недійсним договір іпотеки № 3803 укладений 04.12.2007 року між [PERSON] та ВАТ ВТБ Банк про передачу в іпотеку нерухомого майна[ADDRESS] по майдану Конституції, 2/2 у м. Харкові. В обгрунтування своїх позовних вимог позивачкою зазначено, що вона є співвласником 2-х кімнатної квартири № 45 будинку 2/2 на майдані Конституції у м. Харкові. Підставою виникнення права власності є відповідні судові рішення, у відповідності до яких, за нею зареєстровано право власності на ? частини наведеного майна. Іншим співвласником квартири є [PERSON], йому належить ? частина вказаної квартири. Останній перешкоджав їй у користування вказаною квартирою, зміним замки, тільки після звернення до міліції, 01.10.2015 року вона вперше змогла потрапити до квартири. 18.09.2015 року нею було отримано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якої вбачається, що на вказану квартиру накладено обтяження у вигляді заборони, яке було зареєстровано 04.12.2007 року, на підставі іпотечного договору № 3803 від 04.12.2007 року. Вказане обтяження перешкоджає їх здійснювати своє право володіння, користування та розпорядження належним їй майном. За законом право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, застава власності на чужу річ здійснюється за згодою власника цієї речі, а вона не надавала такої згоди. Укладаючи договір іпотеки [PERSON] не повідомив банк про те, що квартира, яка є предметом іпотеки, має спірний характер, що на неї претендує інша особа, а також не повідомив їй про укладання договору іпотеки, тому вона просить визнати вищезазначений договір іпотеки недійсним та скасувати обтяження на квартиру № 45 по майдану Конституції 2/2 у м. Харкові. В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Представник ПАТ ВТБ Банк в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову посилаючись на те, що 04.12.2007 року між ВАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 132-Ф-ІК, згідно якого банк надав останньому кредитні кошти в сумі 97760 доларів США, зі сплатою відсотків у розмірі 12% річних, строком до 04.12.20022 року. Кредитні кошти надані для купівлі кв. 45 по майдану Конституції 2/2 у м. Харкові. Після купівлі-продаж [PERSON] вказаної квартири, з метою забезпечення зобов» язань за кредитним договором, 04.12.2007 року між банком та боржником було укладено іпотечний договір № 132Ф-ІК/z1. На час укладання договору іпотеки, право власності на кв. 45 по майдану Конституції 2/2 у м. Харкові було зареєстровано лише за [PERSON] Крім того, представник відповідача просить застосувати строки позовної давності, які позивачкою пропущені без поважним причин. На думку представника відповідача, позивачці було відомо про наявність договору іпотеки та обтяження на спірну квартиру, ще при розгляді цивільної справи № 2-347/11, за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на ? частки квартири та витребування майна з чужого незаконного володіння, оскільки матеріали вказаної цивільної справи містять відомості про наявність вказаного договору іпотеки та обтяження спірної квартири. Відповідач [PERSON] в судове засідання в черговий раз не з»явився, за даними адресного бюро зареєстрованим у м. Харкові та області не значиться( а.с.102), тому про час та місце розгляду справи поваідомлявся, як за останнім відомим місцем проживання, так й через засоби масової інформації. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу відсутності відповідача [PERSON] Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 04 грудня 2007 року між ВАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 132 Ф-ІК, за яким от згідно якого банк надав останньому кредитні кошти в сумі 97760 доларів США, зі сплатою відсотків у розмірі 12% річних, строком до 04.12.2022 року. Кредитні кошти були отримані [PERSON] для купівлі кв. 45 по майдану Конституції 2/2 у м. Харкові, після укладання угоди купівлі-продажу квартири, з метою забезпечення зобов»язань за кредитним договором, 04.12.2007 року між банком та боржником було укладено іпотечний договір № 132Ф-ІК/z1 ( а.с.12-123). Згідно даного іпотечного договору іпотекодавець передає іпотекодержателю в іпотеку квартиру № 45 в будинку 2/2 на майдані Конституції у м. Харкові предмет іпотеки. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі продажу від 04.12.2007 року. Під час укладання іпотечного договору була накладена заборона відчуження в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна. На виконання вимог Закону України "Про акціонерні товариства" Відкрите акціонерне товариство " ВТБ Банк" змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк". Судом встановлено, що після смерті батька позивачки [PERSON], який помер 16.02.2006 року, відкрилась спадщина, у тому числі ? частки квартири № 45 будинку 2/2 на майдані Конституції у м. Харкові. Позивачка своєчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Другий спадкоємець, син померлої дружини [PERSON], [PERSON] звернувся до суду з позовом про усунення [PERSON] від спадщини. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.06.2007 року [PERSON] була відсторонена від спадщини після смерті її батька [PERSON] Ухвалою судової колегії судової палати з розгляду цивільних справ від 04.06.2008 року зазначене рішення районного суду скасовано, за [PERSON] визнано право власності на ? частки вказаної квартири (а.с. 40-45). Таким чином, у [PERSON] право на спадкове майно виникло після звернення її до нотаріальної контори для прийняття спадщини, тобто не пізніше 16.02.2006 року. Незважаючи на те, що вказана квартира перебувала в судовому спорі, [PERSON] 04.12.2007 року уклав з [PERSON] договір купівлі продажу, таким чином, право власності на приналежну позивачці частку квартири, перейшло до іншої особи поза її волею. Згідно ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до положень ст.. 583 ЦК України, застава права на чужу річ здійснюється за згодою власника цієї речі. [PERSON] такої згоди не надавала. Укладаючи договір іпотеки [PERSON] не повідомив банк про те, що квартира, яка є предметом іпотеки, має спірний характер, що на неї претендує інша особа, [PERSON] не було доведено до відомо про передачу в іпотеку майна, на яке вона претендує. Згідно зі ст.23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. З огляду на наведене, суд не погоджується з позицією ПАТ «ВТБ Банк» про те, що спірна квартира була передана в іпотеку до набуття [PERSON] права власності на квартиру за рішенням суду від 04.06.2008 року, тому разом з переходом права власності до [PERSON] перейшли всі права та обов»язки іпотекодавця. Судом встановлено, що після смерті батька, який помер 16.02.2006 року, позивачка своєчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, таким чином, право на спадкове майно у неї виникло після звернення її до нотаріальної контори для прийняття спадщини, тобто не пізніше 16.10.2006 року. Статтею 6 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що майно, яке є у спільній власності може бути передано в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою усіх співвласників. Співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди інших співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об»єкт нерухомості. Іпотекодавець зобов»язаний до укладання іпотечного договору попередити іпотекодержателя про всі відомі йому права та вимоги інших осіб на предмет іпотеки, в тому числі ті що не зареєстровані у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положенням статті 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Стаття 215 цього Кодексу передбачає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину вимог, які встановлені частинами 1-3, 5,6 ст. 203 цього Кодексу. Оцінивши всі надані сторонами докази, суд приходить до висновку про те, що іпотечний договір укладений 04.12.2007 року, який оспорюється, суперечить іншим актам цивільного законодавства, Закону України «Про іпотеку», а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, тому повинен бути визнаний недійсним, обтяження на квартиру № 45 будинку 2\\2 на майдані Конституції у м. Харкові підлягає скасуванню. Поряд з цим, суд не вбачає підстав для задоволення заяви представника ПАТ «ВТБ Банк» про застосування строків позовної давності. З цього питання представник позивачки пояснив, що під час розгляду цивільної справи № 2-347/11, за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на ? частки квартири та витребування майна з чужого незаконного володіння, на яку посилається відповідач, [PERSON] в суді присутня не була, з матеріалами справи не знайомилась, її інтереси представляв представник за довіреністю, у самому рішенні суду, яке вона отримала, відсутні відомості про існування іпотечного договору та обтяження. Для з»ясування цього питання судом були досліджені матеріали вказаної цивільної справи, внаслідок чого зазначені показання представника позивача знайшли своє підтвердження. Таким чином, суду приймає до уваги, що позивачці вперше стало відомо про іпотечний договір та обтяження спірної квартири з Інформаційцної довідки виданої 19.09.2015 року ( а.с. 6), інше відповідачем під час судового розгляду не доведено. Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір в сумі 2536 грн. 50 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved