Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь заборгованості за договорами поворотної фінансової допомоги в сумі 181400,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 03.07.2012 року він з відповідачем уклали договір про надання поворотної фінансової допомоги № 1, відповідно до якого він надав відповідачу в тимчасове користування гроші в розмірі 120 тис. грн., однак відповідач за вказаним договором не розрахувався в повному обсязі, а повернув лише 110 тис. грн., що обґрунтовує роздруківкою картки рахунку 685 ТОВ „Техноінвесткомплект", тобто за вказаним договором залишилася заборгованість в розмірі 10 тис. грн. Крім того 01.10.2012 року він з відповідачем уклали договір про надання поворотної фінансової допомоги № 2, відповідно до якого він надав відповідачу в тимчасове користування гроші в розмірі 171 тис. 400 грн., які підлягали поверненню згідно договору за вимогою керівника, однак заборгованість за договором № 2 не погашена взагалі. Внесення коштів за договором № 2 обгрунтовує копіями самого договору та прибуткового касового ордеру № 6911 від 04.10.2012 року, витягами з програми 1С-бухгалтерія, поясненнями свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] В добровільному порядку відповідач відмовляється повернути заборгованість за обома договорами в загальному розмірі 181400 грн., а тому просить стягнути вказану суму з відповідача. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали. Позивач пояснив, що гроші передавав особисто касиру [PERSON], оригінали зазначених ним договорів про надання поворотної фінансової допомоги та квитанції до прибуткових касових ордерів не збереглися. Представники відповідача заперечили проти позову, пояснили, що з позивачем зазначені ним угоди про надання поворотної фінансової допомоги не укладались та коштів згідно зазначених угод він не передавав. Також пояснили, що дійсно згідно копії роздруківки рахунку 685 за 2012 рік зафіксовано факти внесення позивачем коштів у касу відповідача як поворотної фінансової допомоги, однак до вказаного рахунку невстановленими особами неодноразово вносилися зміни, а тому вважають, що інформація, яка міститься в роздруківці рахунку 685 за 2012 рік, є спотвореною. Вислухавши думку учасників судового розгляду та дослідивши матеріали даної цивільної справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем, зокрема працював на посаді заступника директора, був звільнений з 20.03.2013 року (а.с. 44-49). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на договір від 03.07.2012 року про надання поворотної фінансової допомоги № 1, відповідно до якого [PERSON] надав відповідачу в тимчасове користування грошові кошти в розмірі 120 тис. грн. та на договір № 2 від 01.10.2012 року, відповідно до якого [PERSON] надав відповідачу в тимчасове користування грошові кошти в розмірі 171 тис. 400 грн. В той же час позивач суду взагалі не надав договору від 03.07.2012 року № 1, а надав лише не завірену належним чином копію договору № 2 від 01.10.2012 року (т.1 а.с. 6). Згідно ч.2 ст. 64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Як пояснив позивач оригінали у нього не збереглися, відповідач взагалі заперечує факт укладення цих договорів. Оскільки позивач зазначений стороною у наданій суду копії договору, в наданій копії предметом договору є значна сума коштів, обґрунтованих пояснень з посиланням на докази відносно того, чому позивач має копію а не оригінал договору останнім не надано, суд вважає надану копію договору (а.с. 6) недопустимим доказом. Також позивач посилається на не завірену копію прибуткового касового ордеру № 6011 від 04.10.2012 року та квитанцію до нього (т.1 а.с. 7), відповідно до яких він передав в касу відповідача 171400 грн. Відповідно до п. 3.3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 637 від 15.12.2004 року приймання готівки в касу проводиться за прибутковими касовими ордерами, підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства, які підлягають зберіганню у бухгалтерії підприємства. З наданої ж копії (т.1 а.с. 7) вбачається, що прибутковий касовий ордер не підписаний уповноваженою особою відповідача. Позивачем не надано обґрунтованих пояснень з посиланням на докази відносно того, чому у нього на руках, а не у відповідача, зберігається зазначена копія прибуткового касового ордеру, чому відсутній оригінал, та чому разом з прибутковим касовим ордером згідно наданої копії знаходиться його відривна частина, а саме квитанція. Крім того у вказаній копії зазначено, що грошові кошти були прийняті на підставі договору № 1 від 03.07.2012 року, однак сума коштів вказана 171400 грн., яка зазначена у наданій позивачем копії договору № 2 від 01.10.2012 року. У відповідача прибутковий касовий ордер № 6911 від 04.10.2012 року відсутній, що підтверджується копією акту (т.1 а.с. 58-59). Зважаючи на викладене зазначений прибутковий касовий ордер з квитанцією до нього суд також вважає недопустимим доказом. Фактично суду не надано ніяких первинних бухгалтерських документів на підтвердження внесення позивачем зазначених ним сум. Крім того, на підтвердження фактів внесення коштів позивачем за зазначеними договорами надання поворотної фінансової допомоги [PERSON] посилається на роздруківку картки рахунку № 685 за 2012 рік (а.с. 12) та оборотно-сальдову відомість до нього (т.1 а.с. 13). Представниками відповідача визнається, що станом на час розгляду справи згідно програми „1С-Бухгалтерія" рахунок 685 за 2012 рік має такий вигляд, як надано позивачем, однак пояснюють це тим, що до рахунку № 685 неодноразово вносились зміни, що обґрунтовують роздруківками з програми „1С-Бухгалтерія" (т.1 а.с. 64, 68, 76, 80, 84, 95). З висновку комп'ютерно - технічної експертизи (т. 2 а.с.2-30) вбачається, що в програмі „1С-Бухгалтерія" ТОВ „Техноінвесткомплект" маються прибутково-касові ордери про внесення коштів від імені [PERSON] в якості фінансової допомоги, та які зазначені в роздруківці картки рахунку № 685, однак до даних документів вносилися зміни. Тому суд критично відноситься до наданої позивачем роздруківки картки рахунку № 685 за 2012 рік (а.с. 12) та оборотно-сальдової відомості до нього (т.1 а.с. 13). Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що позивач дійсно вносив до каси підприємства грошові кошти в якості надання фінансової допомоги, однак пояснення цих свідків не є належними засобами доказування в правовідносинах, що склалися між сторонами в розумінні ч.2 ст. 59 ЦПК України. З роздруківки по банківському рахунку ТОВ „Техноінвесткомплект" (т.1 а.с.199-217) вбачається, що на розрахунковий рахунок відповідача грошові кошти в якості фінансової допомоги від [PERSON] не надходили. Враховуючи вище викладене суд вважає, що позивачем не доведено в судовому засіданні факти укладання зазначених ним договорів про надання поворотної фінансової допомоги, а також внесення на підставі вказаних договорів грошових коштів до каси підприємства, а тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed