Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 62649, вчинений приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем 05 жовтня 2020 року щодо звернення стягнення з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] на користь стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд" заборгованість в розмірі 21662,56 грн. за кредитним договором 002-21762-140912 від 14 вересня 2012 року. Мотивуючи свої вимоги представник позивача вказує, що 14 вересня 2012 року між [PERSON] та ПАТ "Дельта Банк" укладено Кредитний договір № 002-21762-140912, відповідно до якого надано позивачу кредитні кошти в сумі 10 000 грн., під 9,99% відсотків річних за користування кредитними коштами, 3,49% комісії щомісяця за обслуговування кредитної заборгованості, із кінцевим строком повернення через 36 місяців, тобто до 14 вересня 2015 року. Для подібних правовідносин встановлений строк позовної давності в 3 роки, який слід відліковувати з 15 вересня 2015 року по 15 вересня 2018 року. 17.02.2021 року позивач дізнався, що 01.02.2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельником Ю.А. відкрито виконавче провадження - ВП № 64328399 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. № 62649 від 05.10.2020 року про звернення стягнення з [PERSON] та задоволення вимог відповідача за кредитним договором в розмірі 21662,56 грн., основний борг у розмірі - 8782,57 грн., відсотки у розмірі 12379,99 грн., плата за вчинення виконавчого напису нотаріуса в розмірі 500 грн. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження № 64328399, вважає, що він вчинений з грубими порушеннями. Звертає увагу на те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус у виконавчому написі не зазначив строк погашення заборгованості. Є лише запис про те, що строк погашення настав. Більше того, у виконавчому напису є слідуючий запис - "Стягнення заборгованості проводиться за період з 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року. Ці обставини свідчать про те, що нотаріусу не були надані необхідні документи для вчинення виконавчого напису, як того вимагає чинне законодавство. Виконавчий напис було вчинено на підставі лише заяви про отримання кредиту, яка вважається кредитним договором. Отже, вважає, що виконавчий напис вчинено із грубим порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу, тобто з дня, коли стягувач дізнався або повинен був дізнатисся про те, що його право на належне виконання зобов"язання боржником порушено. Строк, пропущений стягувачем навіть з поважних причин, не може бути поновлений нотаріусом. Пропуск стягувачем навіть з поважних причин , не може бути поновлений нотаріусом. Пропуск строку давності не позбавляє його права на звернення до суду з відповідним позовом. Виконавчий напис вчинений зі спливом строку позовної давності. Крім того, виконавчий напис нотаріусом вчинено не на документі, який встановлює заборгованість, а на окремому новоствореному нотаріусом документі, що не передбачено чинним законодавством. Таким чином, вважає, що виконавчий напис № 62649, вчинений приватним нотаріусом Горай О.С. 05 жовтня 2020 року щодо звернення стягнення з [PERSON] , з порушенням вимог законодавства та таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 05.03.2021 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 12.03.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 12.03.2021 року забезпечено позов, шляхом заборони вчинення дій. Ухвалою суду від 27.05.2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явилася. Надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі ТОВ "ФК "Аланд" та [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причину своєї неявки суду не повідомили, у встановлений судом строк відзив на позов не подавали. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з"явився. Причини своєї неявки суду не повідомив. Оскільки судочинство здійснюється на засадах змагальності, неявка до суду, незалежно від причин, вказує на те, що відповідач фактично відмовився надавати докази на захист своїх прав у суді. В зв`язку із чим, суд розглядає справу за наявних у справі доказів у його відсутності, оскільки, в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду спору та постановлення рішення у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оскільки відповідачі не скористалися процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши матеріали справи, докази надані позивачем, приходить до наступних висновків. 05 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Горай Олегом Станіславовичем було видано виконавчий напис про стягнення з [PERSON] заборгованості в загальній сумі 21662,56 грн. на користь ТОВ "Фінансова Компанія "Аланд". Вказана сума є боргом за кредитним договором № 002-21762-140912 від 14.09.2012 року укладеного між [PERSON] з ПАТ "Дельта Банк" зі кінцевим строком погашення, через 36 місяців, тобто до 14 вересня 2015 року. При цьому, першочергово позивачка брала кредит в розмірі 10 000 грн. Постановою про відкриття виконавчого провадження від 01.02.2021 року ВП № 64328399 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 62649 від 05.10.2020 року. Частиною першою статті 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною другою статті 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права. Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. Тобто нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ. Виходячи з норм Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями. Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Враховуючи наведене, за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Викладене узгоджується із висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 14 серпня 2019 року у справі № 519/77/18 (провадження № 61-10311св19) та від 15 квітня 2020 року у справі № 474/106/18 (провадження № 61-13847св19). Враховуючи викладене, позов в частині позовних вимог до Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. задоволенню не підлягають. Разом з тим підставами визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є недотримання, визначеної Законом України «Про нотаріат», процедури вчинення виконавчих написів. Тобто, при оспорюванні виконавчого напису, позивач звертається з позовом про визнання їх такими, що не підлягають виконанню, у випадку, якщо суми, на які вчинено виконавчий напис не є безспірними, або ж стягувач не надав нотаріусу усі документи, які підтверджують заборгованість, чи пропущений строк вчинення виконавчого напису. Відповідно до вимог статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Наведеним Переліком такими документами визнано кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язанням та передбачено, що для одержання виконавчого напису додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок) містить аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника-фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави зробити висновок про те, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] вказала на спірний виконавчий напис від 05.10.2020 року. Як встановлено судом нотаріусу не були надані необхідні документи для вчинення виконавчого напису, останній було вчинено лише на підставі заяви про отримання кредиту, не надано даних щодо безспірноксті вимоги. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності характеру правовідносин сторін та за відсутності необхідних документів для його вчинення, а тому позовні вимоги позивача в частині вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд" підлягають задоволенню. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору на користь позивача в сумі 908 грн.

Outcome: partial