Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

АТ "Універсал банк" звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 05.06.2008 року між ВАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є АТ "Універсал Банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № BL-4926, відповідно до умов яких відповідач отримав кредитні кошти в межах ліміту кредитної лінії в сумі 38000,00 доларів США, зі сплатою 23,5 % річних. Відповідач зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші зобов`язання згідно договору. ПАТ "Універсал Банк" свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит. Зазначив, що відповідач порушив свої зобов`язання щодо повернення частини кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. Станом на 08.07.2019 року заборгованість відповідача за кредитним договором складає 3500,27 доларів США, з яких: 3024,84 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом; 86,39 доларів США - заборгованість за відсотками; 389,04 долари США підвищені відсотки. В зв`язку з чим вони звернулись до суду з відповідним позовом. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.06.2008 року між ВАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є АТ "Універсал Банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № BL-4926, відповідно до умов яких відповідач отримав кредитні кошти в межах ліміту кредитної лінії в сумі 38000,00 доларів США, зі сплатою 23,5 % річних. 18.06.2009 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № BL-4926 від 05.06.2008 року, відповідно до якої сторони підтвердили, що станом на 18.06.2009 року фактична заборгованість позичальника становить 32282,47 доларів США та правомірність нарахування банком процентів з 26.08.2008 року за процентною ставкою 24 % річних; позивальник зобов`язався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, тобто не пізніше 01.06.2019 року. Встановлено плату за кредит: за використання кредитних коштів у межах встановленого строку кредитування починаючи з 18.06.2009 року встановлюється процентна ставка у розмірі 24 % річних; у разі користування кредитними коштами понад строк встановлюється процентна ставка у розмірі 48 % річних. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, а відповідач всупереч умовам кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено у письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Сплата заборгованості по відсотках, пені за несвоєчасне повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом обумовлена договором і підлягає стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погасив суму кредиту та відсотки за користування кредитом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідач не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що [PERSON] порушив умови кредитного договору № BL-4926 від 05.06.2008 року, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість в сумі 3500,27 доларів США. При цьому, суд зауважує, що вимоги позивача про стягнення заборгованості у доларах США ґрунтуються на вимогах закону. Згідно з статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») банківську ліцензію на здійснення валютних операцій та письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»). Крім того, Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» роз`яснив, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК (пункт 12). Суд зазначає, що положення частини другої статті 192 ЦК, частини третьої статті 533 ЦК, Декрет Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення процентів за користування валютним кредитом. Тому нарахування позивачем процентів у іноземній валюті - доларах США є правомірним. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved