Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства "Альфа-Банк" про визнання договору поруки недійсним. Позов мотивований тим, що 30.09.2019 позивач у поштовому відділенні отримав постанови приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Д.Ю. про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника, з яких дізнався, що на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист № 329/30/16-ц, виданий 12.07.2017 Чернігівським районним судом Запорізької області. Звернувшись до суду, позивачу стало відомо, що зазначений виконавчий лист був виданий на підставі рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 14.06.2017 у справі № 329/30/16-ц за позовом ПАТ "Укрсоцбанк" до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 08/А/13-К. Зі змісту рішення суду [PERSON] дізнався, що 19.06.2008 між Чернігівським відділенням Акціонерного-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №08/А/13-К. Також, із цього рішення суду позивачу стало відомо, що виконання [PERSON] зобов`язання за кредитним договором було забезпечено його порукою. За договором поруки № 08/А/13-П, укладеним між банком, [PERSON] та [PERSON] позивач поручився перед банком за виконання [PERSON] обов`язків з повернення кредиту, сплати процентів, а також можливих штрафних санкцій. Позивач не підписував договір поруки і не уповноважував сторонніх осіб на такі дії, тому оспорюваний правочин вчинений поза його волею. Позивач просить визнати недійсним договір поруки № 08/А/13-П від 19.06.2008, укладений між Чернігівським відділенням Акціонерного-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк", [PERSON] та [PERSON] . Представник відповідача до суду надав відзив на позов, в якому вказав, що зазначений договір поруки, укладений між сторонами не суперечить ЦК України та іншим актам законодавства, сторони договору під час його укладення мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення сторін правочину було вільним та відповідало внутрішній волі, правочин був вчинений в формі, встановленій законом та був спрямований на реальне настання правових наслідків. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Також, ухвалою Чернігівського районного суду Запорізької області від 27.01.2019 замінено Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» його правонаступником Акціонерним товариством «Альфа-Банк». В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Представник позивача в судове засідання 25.02.2021 не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв чи клопотань не надав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено, що 19.06.2008 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та [PERSON] укладено договір кредиту № 08/А/13-К на купівлю автотранспортних засобів, за яким відповідач надає [PERSON] кредит у розмірі 19634 доларів США зі сплатою 13,5 % річних на строк до 18 червня 2015 року. Виконання [PERSON] грошового зобов`язання за кредитним договором забезпечено порукою [PERSON] . За умовами договору поруки № 08/А/13-П (а) від 19.06.2008, укладеного між Чернігівським відділенням Акціонерного-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк", [PERSON] та [PERSON] , останній поручився перед Акціонерним - комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" за виконання [PERSON] зобов`язань з повернення суми кредиту, сплати відсотків, а також можливих штрафних санкцій. У разі невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором боржник і поручитель мали відповідати перед банком як солідарні боржники. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю. від 16.09.2019 було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №329/30/16-ц, виданого 12.07.2017 Чернігівським районним судом Запорізької області, про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" заборгованості за кредитним договором № 08/А/13-К від 19.06.2008 в розмірі 412744, 63 грн., пені в розмірі 330568, 96 грн., на загальну суму 743313,59 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю. від 16.09.2019 було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить [PERSON] . Відповідно до висновку експерта № 4-88 від 24.07.2020, за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи, підписи в договорі поруки від 19.06.2008 № 08/А/13-П(а), укладеним між Чернігівським відділенням акціонерного-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк", [PERSON] , [PERSON] , в графах "поручитель" - виконані, ймовірно, не [PERSON] , а іншою особою. Згідно висновку експертів № 1746/1747-20 від 21.01.2021 за результатами проведення додаткової комплексної комісійної судової почеркознавчої експертизи та технічної експертизи документів, підписи, які виконані від імені [PERSON] в договорі поруки від 19.06.2008 № 08/А/13-П (а), укладеного між Чернігівським відділенням акціонерного-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк", [PERSON] , [PERSON] , в графах "поручитель" - виконані не [PERSON] , а іншою особою. Отже, судом на підставі досліджених доказів встановлено, що позивач правочину не вчиняв і договору поруки № 08/А/13-П (а) від 19.06.2008 не підписував. Підписання договору від імені [PERSON] іншою особою, яка належним чином не уповноважена на вчинення таких дій, суперечить вимогам закону та не відповідає внутрішній волі позивача на укладення такого договору. Частиною 1 ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільству, його моральним засадам. Відповідно до ч.3,4,5 ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За положеннями статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до висновку Верховного Суду України, який міститься в постанові суду від 25 грудня 2013 року №6-118цс13 аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що при вирішенні судом спору про визнання договору недійсним з підстав відсутності у сторони волі на його укладення правове значення має наявність такої волі на момент досягнення сторонами договору згоди в належній формі з усіх істотних умов договору, а не момент його державної реєстрації. Аналогічний правовий висновок про те, що підписання договору іншою, аніж зазначено в договорі, особою має наслідком його недійсність міститься також у постанові Верховного Суду від 11.06.2020, справа № 761/26618/15-ц Оскільки в ході судового розгляду встановлено, що позивач, дії, спрямовані на виникнення відповідних правовідносин не вчиняв, оспорюваний договір не укладав, наміру укладати вказаний договір і набути певні права та брати на себе відповідні обов`язки за ним для досягнення певної мети не мав, суд доходить висновку про необхідність визнання недійсним договору поруки, у зв`язку з невідповідністю його до вимог частин 3 і 5 статті 203 ЦК, а саме: волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За таких обставин, суд доходить до висновку про задоволення позову, оскільки саме визнання договору поруки недійсним буде належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача. Враховуючи те, що позов підлягає задоволенню повністю, на підставі частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати з оплати судового збору в розмірі 768,40 грн., витрати пов`язані із залученням судових експертів у розмірі 2250,24 грн. та 7845,12 грн., на загальну суму 10095,36 грн. Щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. За приписами ч.3 ст.133 ЦПК України, витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (постанова Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 327/1010/16-ц, постанова Верховного Суду від 30.08.2018 у справі №466/2631/16-ц). Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, позивачем надано розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу, квитанцію до прибуткового касового ордера від 07.10.2019, ордер на надання правничої допомоги від 17.12.2019. В свою чергу, позивачем на підтвердження розміру витрат на правову допомогу не надано договору про надання правової допомоги, а тому суд доходить висновку про відмову у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved