Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивач ПАТ «Родовід Банк» звернулось до суду із позовом в якому вказує на те, що 12.07.2007 року між ВАТ «РОДОВІД БАНК» (17.06.2009 року, виконуючи вимоги ЗУ «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 р. найменування Відкритого акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» було змінено на Публічне акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК». Між Публічним акціонерним товариством «РОДОВІД БАНК» яке є правонаступником ВАТ «РОДОВІД БАНК», та [PERSON] відповідачем по справі, було укладено кредитний договір № 34.2/АА-080.07.2 (далі - Кредитний договір) із змінами внесеними додатковою угодою до кредитного договору № 34.2/АА-080.07.2 від 12.07.2007 р. від 22.10.2008 р. Відповідно до змісту п.п. 1.1,1.2 Кредитного договору, Банк відкриває Позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 14013,00 (Чотирнадцять тисяч тринадцять доларів США терміном по 12.07.2014 року включно Кредитні кошти було надано на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів. Відповідно до п. 1.5 Кредитного договору процентна ставка за кредитами за цим договором становила 12,5% річних до 22.10.2008 р., а з 22.10.2008 р. -14,5% річних. Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору банк зобов'язується надавати позичальнику кредити на цілі, передбачені у пункті 1.2 цього договору, на загальну суму, що не перевищує розмір кредитної лінії, вказаній у пункті 1.1 цього договору, згідно з письмовими заявками позичальника. Факт видачі 12.07.2007 р. позичальнику кредитних коштів у розмірі 14013,00 (Чотирнадцять тисяч тринадцять доларів США) доларів США підтверджується випискою по особовому рахунку № 22032007000264.840 (п. 1.3 Кредитного договору) за період з 12.07.2007 року по 27.05.2015 року. Рух коштів по сплаті простроченого кредиту відображений у виписці по добовому рахунку № 22077007000263.840. Таким чином, AT «РОДОВІД БАНК» виконав свої зобов'язання перед позичальником за кредитним договором в повному обсязі. Позичальник зобов'язався відповідно до змісту пунктів 3.1, 3.3, 3.4 Кредитного : .говору починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до 10 числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами в сумі 167 доларів США на рахунок, вказаний у пункті 1.3 цього договору, шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку. Позичальник зобов'язався сплачувати Банку нараховані проценти за кредитами щомісяця до 10 числа (включно) кожного календарного місяця, наступного звітним, а також 12.07.2014 р. або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитами. Датою сплати заборгованості за процентами є день зарахування коштів на рахунок, вказаний у пункті 1.6 цього Договору (рахунок № 22086007000276.840) та уточнити суму нарахованих процентів за користування кредитами, які повинні бути сплачені в строк, вказаний у пункті 3.3 цього договору. За порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, позичальник зобов'язався виплачувати банку за кожний день прострочення пеню у розмірі подвійної процентної ставки, встановленої у пункті 1.5 цього договору, від суми простроченого платежу (п.3.9 кредитного договору) В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 34.2/АА-080.07.2 від 12.07.2007 року, укладеного між AT «РОДОВІД БАНК» та [PERSON], укладено: 1.між AT «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] договір застави транспортного засобу № 34.2/АА-080.07.2 від 12.07.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом ЗМНО [PERSON] 12.07.2007 р. за р.№ 2051. 2. між AT «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] договір поруки від 12.07.2007 року. 3. між AT «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] договір поруки від 12.07.2007 року. На підставі пункту 1.1 договору поруки поручителі відповідачі по справі, зобов'язується солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 34.2/АА-080.07.2 від 12.07.2007 р.., укладеного між банком і позичальником. Поручитель бере на себе зобов'язання відповідати перед банком в тому ж обсязі тих же умовах та в ті ж строки, що і позичальник (п. 1.3 Договору поруки). Відповідачем [PERSON] були порушені умови кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту (порушення виконання зобов'язань почалось з 11.08.2007 р., підтверджується розрахунком заборгованості та виписками по особовому рахунку), сплати нарахованих відсотків (порушення виконання зобов'язань почалось з 11.08.2007 р., підтверджується розрахунком заборгованості та виписками по особовому рахунку), внаслідок чого станом на 27.05.2015 року виникла наступна заборгованість за кредитним договором у розмірі 4370,76 (Чотири тисячі триста сімдесят доларів США 76 цент.) доларів США та 188 98108 (Сто вісімдесят вісім тисяч дев'ятсот вісімдесят одна гривня 08 копійок) гривень, а саме: Сума простроченої заборгованості за кредитом становить 4370,76 доларів США, що підтверджується випискою по особовому рахунку № 22077007000263.840; сума нарахованої пені за прострочення кредиту становить 7769,30 доларів США, що еквівалентно 166 445,29 (Сто шістдесят шість тисяч чотириста сорок п'ять гривень 29 копійок) гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості від 27.05.2015 р.; сума нарахованої пені за прострочені проценти становить 215,27 доларів США, що і еквівалентно 4611,76 (Чотири тисячі шістсот одинадцять гривень 76 копійок) гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості від 27.05.2015 р.;сума нарахованих 3% річних за прострочення кредиту становить 807,53 доларів США, що еквівалентно 17300,10 (Сімнадцять тисяч триста гривень 10 копійок) гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості від 27.05.2015 р.; сума нарахованих 3% річних за прострочення процентів становить 29,12 доларів США, що еквівалентно 623,92 (Шістсот двадцять три гривні 92 копійки) гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості від 27.05.2015 р.; Посилаючись на вищенаведені обставини, позивач ПАТ «Родовід банк» просить суд стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] вказану суму заборгованості. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідачів надав суду письмові заперечення, в яких позов не визнав, в судовому засіданні посилався на те, що доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості не містить розрахунку основної суми заборгованості по кредиту (нарахованої та сплаченої), процентів по кредиту (нарахованих та сплачених). Згідно з розрахунком заборгованості, позивач розрахував пеню та просить її стягнути період з 11.08.2007 по 27.05.2015 р.р., що є грубим порушенням нижчезазначених норм матеріального права. За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати один рік (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). Крім цього, позивачем незаконно нараховано пеню в іноземній валюті та у подальшому переведено суму пені в іноземній валюті в гривневий еквівалент за курсом, встановленим на дату складення розрахунку. Так, згідно ч.ч. 1,3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума о інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення. Відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною 1 статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 ЦК України ). Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо рахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України. Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових в'язань»). Таким чином, максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України; оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише в Національній валюті України - гривні. Тобто, пеня повинна розраховуватися у гривневому еквіваленті.. Позивачем необґрунтовано нараховано до стягнення 3 % річних від суми простроченої основної заборгованості за кредитом та прострочених процентів за кредитом, що є порушенням умов кредитного договору. З розрахунку, наданого ПАТ «Родовід Банк» вбачається, що позивачем нараховано 3% річних на суму простроченої основної заборгованості за кредитом з 1 серпня 2007 року по 27 травня 2015 року в розмірі 807,53 дол.США, що еквівалентно 17300,10 грн., та на суму прострочених процентів за кредитом з 11 серпня 2007 року по 26.02.2010 року в розмірі 29,12 дол.США, що еквівалентно 623,92 грн. Однак, такий розрахунок не відповідає вимогам діючого законодавства, оскільки згідно умов кредитного договору, між сторонами діяла відсоткова ставка в розмірі 12,5% річних за користування кредитними коштами, починаючи з дати укладення договору і до 21.10.2008 р., а з 22.10.2008 р. (додаткова ода від 22.10.2008 р.) діяла відсоткова ставка в розмірі 14,5 % річних. Тому, нарахування на вищезазначену заборгованості по кредиту 3% річних призвело до подвійного стягнення, що є недопустимим. Також не підлягає нарахуванню 3% річних на прострочені проценти. Крім того, позивачем не ставиться і питання щодо стягнення таких процентів. Пунктом 1.1. Договорів поруки встановлено, що у відповідності з цим договором поручителі зобов'язуються солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором. Відповідно до п. 1.2. поручителі засвідчили, що вони ознайомлені з умовами кредитного договору, сума якого була визначена у розмірі 14013,00 дол.США, процентна ставка за користування кредитом % річних, строк повного погашення заборгованості за кредитом (строк виконання основного в'язання) 12 липня 2014 року. Згідно з п. 2.1. Договорів поруки від 12.07.2007 року у разі невиконання позичальником своїх в'язань за платежами, що передбачені кредитним договором, поручитель на підставі письмового повідомлення позичальника або банку не пізніше трьох робочих днів після одержання такого письмового повідомлення погашає за рахунок власних коштів на рахунок Банку в повному обсязі заборгованість позичальника за кредитним договором. Як вбачається з договорів поруки, які були укладені 12.07.2007 року між ПАТ "Родовід Банк" та [PERSON], а також між ПАТ "Родовід Банк" та [PERSON], а саме п. 4.1. цей договір набуває чинності моменту його підписання Сторонами і втрачає чинність після повного погашення позичальником та/; або поручителем заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоїн до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України). З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 4.1) про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений - строк повного погашення кредиту є 12 липня 2014 року. За таких обставин у банку виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 12 липня 2014 року, протягом наступних шести місяців. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в удовому порядку, кредитор вчиняти не може. Ураховуючи вищенаведене у сукупності із фактом подання даного позову до поручителів 10 червня 2015 року, порука [PERSON] та [PERSON] за договорами поруки від 12 липня 2007 року, укладеними з АТ «Родовід банк» є припиненою. Оскільки порука є припиненою, правові підстави для стягнення заборгованості з поручителів - [PERSON] та [PERSON] відсутні. Другою підставою для визнання вищевказаних договорів припиненими є зміна зобов'язання без згоди поручителів, внаслідок чого збільшився обсяг їх відповідальності. 12.07.2007 року у забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № 34.2/АА-080.07.2 від 12.07.2007 року, між ПАТ "Родовід Банк" та [PERSON], а також [PERSON] були укладені договори поруки. Відповідно до п. 1.2. Поручителі засвідчили, що вони ознайомлені з умовами Кредитного договору, сума якого була визначена у розмірі 14013,00 дол.США, процентна ставка за користування кредитом 12,5 % річних, строк повного погашення заборгованості за кредитом (строк виконання основного зобов'язання) 12 липня 2014 року. Згідно з матеріалами, доданими до позовної заяви ПАТ "Родовід Банк", а саме додатковою угодою від 22.10.2008 року до кредитного договору, процентна ставка за кредитами встановлюється у розмірі 14,5 % річних. Таким чином, обсяг відповідальності [PERSON] та [PERSON] перед банком суттєво збільшився, на що, поручителі згоди не давали. За основним зобов'язанням відбулося збільшення відсоткової ставки, поручителі не погоджувалися на такі дії банку внаслідок чого обсяг відповідальності поручителів збільшився без їх згоди. Згідно п. 4.3. Договорів поруки всі зміни та доповнення до цього договору дійсні лише у тому разі, якщо вони здійснені у письмовій формі і підписані уповноваженими на це представниками обох сторін. Про укладення додаткової угоди від 22.10.2008 року між позичальником та банком, якою було збільшено відсоткову ставку до 14,5 % річних, поручителі дізналися лише у момент отримання позовної заяви банку від 10.06.2015 р. про стягнення заборгованності за кредитним договором. Обсяг відповідальності поручителів збільшився, внаслідок підвищення відсоткової ставки за кредитним договором до 14,5 % річних відповідно до додаткової угоди від 22.10.2008 року, то, згідно з ч. 1 ст.559 ЦК України, вищевказані договори поруки є припиненими з 22.10.2008 року. Крім цього, представник відповідача наполягав на застосуванні судом строків позовної давності. В обґрунтування зазначив наступне. Зі змісту позовної заяви та доданих до позову копій документів вбачається, що порушення виконання зобов'язання почалось з 11.08.2007 року. У розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви зазначається про судовий наказ 2009 року. Як стало відомо згодом, 31.07.2009 року Подільським районним судом м. Києва було видано судовий наказ № 2-Н-479/09 про стягнення з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 34.2/АА-080.07.2 від 12.07.2007 року в розмірі 99805,52 грн. Вказаний судовий наказ скасований. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Отже, банк відповідно до частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України і пункту 5.3. кредитного договору використав право достроково стягнути з позичальника та поручителів заборгованість за кредитним договором, отримавши судовий наказ Подільського районного суду м. Києва від 31.07.2009 року № 2-Н-479/09. Таким чином, пред'явивши вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитом тощо, кредитор змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому з цієї дати відраховується його право пред'явити вимогу до позичальника протягом трьох років і до поручителів протягом шести місяців. Окрім того, згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо р протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом року від дня укладення договору поруки. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за ром повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців в з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого договором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, звернувшись у червні 2015 року із позовною заявою, ПАТ "Родовід Банк" пропустив к позовної давності, в зв'язку з чим даний позов не може бути задоволено. Посилаючись на вищенаведені обставини, відповідачі просять суд застосувати строк позовної давності до вимог ПАТ "Родовід Банк" до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості закредитним договором № 34.2/АА-080.07.2 від 12.07.2007 року. В задоволені позову ПАТ "Родовід Банк" відмовити в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «РОДОВІД БАНК» яке є правонаступником ВАТ «РОДОВІД БАНК», та [PERSON], було укладено кредитний договір № 34.2/АА-080.07.2 із змінами, внесеними додатковою угодою до кредитного договору № 34.2/АА-080.07.2 від 12.07.2007 р. від 22.10.2008 р.(а.с.36-39); Відповідно до п.п. 1.1,1.2 кредитного договору, банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 14013,00 (Чотирнадцять тисяч тринадцять доларів США терміном по 12.07.2014 року включно кредитні кошти було надано на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів. Відповідно до п. 1.5 кредитного договору процентна ставка за кредитами за цим договором становила 12,5% річних до 22.10.2008 р., а з 22.10.2008 р. -14,5% річних. Згідно із п. 2.1 кредитного договору банк зобов'язується надавати позичальнику кредити на цілі, передбачені у пункті 1.2 цього договору, на загальну суму, що не перевищує розмір кредитної лінії, вказаній у пункті 1.1 цього договору, згідно з письмовими заявками позичальника. Видача відповідачем 12.07.2007 р. позичальнику кредитних коштів у розмірі 14013,00 (Чотирнадцять тисяч тринадцять доларів США) доларів США підтверджується випискою по особовому рахунку № 22032007000264.840 (п. 1.3 Кредитного договору) за період з 12.07.2007 року по 27.05.2015 року. рух коштів по сплаті простроченого кредиту відображено у виписці по добовому рахунку № 22077007000263.840 (а.с. 8,22). Таким чином, AT «РОДОВІД БАНК» виконав свої зобов'язання перед відповідачем за кредитним договором в повному обсязі. Відповідач [PERSON] відповідно до пунктів 3.1, 3.3, 3.4 Кредитного договору зобовязаний, починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до 10 числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами в сумі 167 доларів США на рахунок, вказаний у пункті 1.3 договору, шляхом внесення готівкою чи перера ()хування зі свого поточного рахунку. Відповідач зобов'язався сплачувати банку нараховані проценти за кредитами щомісяця до 10 числа (включно) кожного календарного місяця, наступного звітним, а також 12.07.2014 р. або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитами. Датою сплати заборгованості за процентами є день зарахування коштів на рахунок, вказаний у пункті 1.6 Договору (рахунок № 22086007000276.840) та уточнити суму нарахованих процентів за користування кредитами, які повинні бути сплачені в строк, вказаний у пункті 3.3 договору. За порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, [PERSON] зобов'язався виплачувати банку за кожний день прострочення пеню у розмірі подвійної процентної ставки, встановленої у пункті 1.5 цього договору, від суми простроченого платежу (п.3.9 кредитного договору) В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 34.2/АА-080.07.2 від 12.07.2007 року, укладеного між AT «РОДОВІД БАНК» та відповідачем [PERSON], укладено наступні договори: між AT «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] договір застави транспортного засобу № 34.2/АА-080.07.2 від 12.07.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом ЗМНО [PERSON] 12.07.2007 р. за р.№ 2051 (а.с. 42-44); між AT «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] договір поруки від 12.07.2007 року (а.с.41); між AT «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] договір поруки від 12.07.2007 року (а.с.40). На підставі пункту 1.1 договору поруки поручителі зобов'язується солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 34.2/АА-080.07.2 від 12.07.2007 р.., укладеного між банком і позичальником. Поручитель бере на себе зобов'язання відповідати перед банком в тому ж обсязі на тих же умовах та в ті ж строки, що і позичальник (п. 1.3 Договору поруки). У відповідності до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 527 ЦК України передбачає, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Стаття 1049 ЦК України вказує, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі (п.1 ст. 547 ЦК України). У відповідності до ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків (ч. 1 ст. 624 ЦК України). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (ст. 551 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Відповідачем [PERSON] були порушені умови кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту (порушення виконання зобов'язань почалось з 11.08.2007 р., що підтверджується розрахунком заборгованості та виписками по особовому рахунку), сплати нарахованих відсотків (порушення виконання зобов'язань почалось з 11.08.2007 р., підтверджується розрахунком заборгованості та виписками по особовому рахунку), внаслідок чого станом на 27.05.2015 року виникла наступна заборгованість за кредитним договором у розмірі 4316,25 (Чотири тисячі триста шістнадцять доларів США 25 цент.) доларів США та 188 98108 (Сто вісімдесят вісім тисяч дев'ятсот вісімдесят одна гривня 08 копійок) гривень, а саме: Сума простроченої заборгованості за кредитом становить 4316,25 доларів США, що підтверджується випискою по особовому рахунку № 22077007000263.840; сума нарахованої пені за прострочення кредиту становить 7769,30 доларів США, що еквівалентно 166 445,29 (Сто шістдесят шість тисяч чотириста сорок п'ять гривень 29 копійок) гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості від 27.05.2015 р.; сума нарахованої пені за прострочені проценти становить 215,27 доларів США, що і еквівалентно 4611,76 (Чотири тисячі шістсот одинадцять гривень 76 копійок) гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості від 27.05.2015 р.;сума нарахованих 3% річних за прострочення кредиту становить 807,53 доларів США, що еквівалентно 17300,10 (Сімнадцять тисяч триста гривень 10 копійок) гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості від 27.05.2015 р.; сума нарахованих 3% річних за прострочення процентів становить 29,12 доларів США, що еквівалентно 623,92 (Шістсот двадцять три гривні 92 копійки) гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості від 27.05.2015 р. (а.с. 6-22). Стосовно позовних вимог до поручителів [PERSON] та [PERSON] слід зазначити наступне (а.с.89-93). Згідно з п. 2.1. договорів поруки від 12.07.2007 року у разі невиконання позичальником своїх в'язань за платежами, що передбачені кредитним договором, поручитель на підставі письмового повідомлення позичальника або банку не пізніше трьох робочих днів після одержання такого письмового повідомлення погашає за рахунок власних коштів на рахунок банку в повному обсязі заборгованість позичальника за кредитним договором. Як вбачається з договорів поруки, які були укладені 12.07.2007 року між ПАТ "Родовід Банк" та [PERSON], а також між ПАТ "Родовід Банк" та [PERSON], а саме п. 4.1. цей договір набуває чинності моменту його підписання сторонами і втрачає чинність після повного погашення позичальником та/ або поручителем заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоїн до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання визначений як строк повного погашення кредиту, тобто 12 липня 2014 року. З цього слід, що у банку виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 12 липня 2014 року, протягом наступних шести місяців. Аналізуючи норми чинного законодавства та положення, укладених АТ «Родовід Банк» з [PERSON] та [PERSON] договорів поруки від 12.07.2007 р., суд дійшов висновку про те, що порука [PERSON] та [PERSON] на час розгляду справи у суді є припиненою. Відповідно до статті 99 Конституції України, грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу Частиною 3 ст.533 ЦК України передбачено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Частиною 2 статті 192 ЦК України встановлено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із п.3.9 договору кредитування за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, відповідач [PERSON] зобов'язався виплачувати банку за кожний день прострочення пеню у розмірі подвійної процентної ставки, встановленої у пункті 1.5 цього договору, від суми простроченого платежу. Враховуючи вищенаведене, суд не приймає до уваги доводи представника відповідача стосовно незаконного, на його думку, розрахунку ПАТ «Родовід Банк», пені в іноземній валюті. Згідно з ч.3 ст. 551, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як встановлено судом, у відповідача [PERSON] на утриманні знаходиться двоє малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.101,102) Вказана обставина, на переконання суду має істотне значення, а тому заявлена позивачем пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в період з 15.06.2014 р. по 15.06.2015 р. в розмірі 26753,77 грн., суд вважає за можливе зменшити до 20000 грн. Згідно зі статтею 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з вищенаведених норм чинного законодавства, суд вважає безпідставним твердження представника відповідача про невідповідність вимогам закону одночасного застосування банком процентів річних та пені за прострочення виконання грошового зобовязання. Відповідач [PERSON] наполягаючи на застосуванні судом строків позовної давності, зазначає, що 31.07.2009 р. Подільським районним судом м.Києва було видано судовий наказ № 2-Н479/09 про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором № 34.2/АА-080.07.2007 р. в розмірі 99805,52 грн. вказаний наказ був скасований. На переконання відповідача предявивши вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитом тощо, кредитор змінив строк виконання основного зобовязання, а тому з цієї дати відраховується його право предявити вимогу до позичальника протягом трьох років і до поручителів протягом шести місяців. Згідно зі статтями 256,257 ЦПК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 5 ст. 261 ЦПК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Як вже було зазначено, строк виконання основного зобов'язання, відповідно до п.1.1. кредитного договору спливає 12 липня 2014 року, тому вимога відповідача про застосування судом строку позовної давності не ґрунтується на вимогах Закону. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial