Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, мотивуючи тим, що 24.04.2012 року близько 09 години, на 37-му кілометрі + 152 м автодороги «Київ-Чоп», в с. Березівка Макарівського району Київської області, відповідачка [PERSON], керуючи автомобілем марки «Ford Focus», реєстраційний номер [NUMBER], виїжджаючи з прилеглої території, а саме з вул. Житомирська в с. Березівка на автодорогу «Київ-Чоп», не надала йому перевагу в русі, коли він рухався на мотоциклі марки «Нагіеу - Davidson» (державний номер відсутній), по головній дорозі в напрямку м. Київ, в результаті чого сталась ДТП, чим порушила п. 2.3. ПДР України. Вказує, що він у результаті вищезазначеної ДТП отримав тілесні ушкодження і був доставлений до Макарівської ЦРЛ Київської області. Зазначає, що відповідно до постанови Макарівського районного суду Київської області від 30.10.2012 року, відповідачка [PERSON] свою вину у вчиненні вищезазначеної ДТП визнала Крім того, вказує, що витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом його транспортного засобу відповідачами не було відшкодовано, у зв'язку з чим оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент вчинення ДТП була застрахована у ПАТ «НФСК «Добробут» згідно полісу від 25.08.2011 року № АА/6438986 (діяв до 26.08.2012 року включно), тому остання в межах встановленого Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строку звернулась до вказаної страхової компанії з повідомлення про ДТП, після чого з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування до страхової компанії звернувся і він, однак страховиком не було здійснено виплати страхового відшкодування. У зв'язку з вищевикладеним, він змушений був звернутись до суду з цим позовом та просить стягнути на його користь з [PERSON] матеріальні збитки, завдані внаслідок ДТП у розмірі 71 186 гривень 37 копійок, витрати пов'язані із проведення оцінки завданих матеріальних збитків у розмірі 550 гривень; з ПАТ «НФСК «Добробут» страхове відшкодування у розмірі 50 000 гривень. В судове засідання 08.12.2014 року представник позивача не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, однак останнім до суду подано заяву, у якій позов підтримав та просив його задоволити повністю з підстав, викладених у ньому, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності на підставі доказів, долучених до матеріалів справи. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, тому суд з урахуванням положення п. 5 ст. 74, ст. 224 ЦПК України та заяви представника позивача, в якій він не заперечував проти такого розгляду справи, приходить до висновку про можливість слухати справу у її відсутність на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Представник відповідача ПАТ «НФСК «Добробут» у судове засідання не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, тому суд з урахуванням положення п. 5 ст. 74, ст. 224 ЦПК України та заяви представника позивача, в якій він не заперечував проти такого розгляду справи, приходить до висновку про можливість слухати справу у його відсутність на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, у тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України та ч. 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, 24.04.2012 року близько 09 години, на 37-му кілометрі + 152 м автодороги «Київ-Чоп», в с. Березівка Макарівського району Київської області, відповідачка [PERSON], керуючи автомобілем марки «Ford Focus», реєстраційний номер [NUMBER], виїжджаючи з прилеглої території, а саме з вул. Житомирська в с. Березівка на автодорогу «Київ-Чоп», не надала йому перевагу в русі, коли він рухався на мотоциклі марки «Нагіеу - Davidson» (державний номер відсутній), по головній дорозі в напрямку м. Київ, в результаті чого сталась ДТП, чим порушила п. 2.3. ПДР України (а.с.6-7). Крім того, відповідно до вищезазначеної постанови в результаті вищезазначеної ДТП позивач отримав тілесні ушкодження і був доставлений до Макарівської ЦРЛ Київської області. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с.5) пошкоджений у вищезазначеній ДТП мотоциклі марки «Нагіеу - Davidson» (державний номер відсутній) належить позивачу на праві власності. Також слід зазначити, що відповідно до вищезазначеної постанови відповідачка [PERSON] свою вину у вищезазначеній ДТП визнала. Згідно до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено в обов'язковому випадку проведення оцінки майна при визначенні збитків або розміру відшкодування. Відповідно до п. 2.4 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженої спільним Наказом Міністерства юстиції та Фонду держмайна від 24.11.2003 N 142/5/2092, із змінами від 24.07.2009 року вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок вищезазначеної ДТП позивачу було завдано матеріальну шкоду всього у розмірі 121 186 гривень 37 копійок, що підтверджується звітом про оцінку автотранспорту СПД «[PERSON].» від 14.12.2012 року №2630 (а.с.12-15), за проведення якого позивач заплатив 550 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №2102 від 12.12.2012 року (а.с.27). Судом встановлено, що оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент вчинення ДТП була застрахована у ПАТ «НФСК «Добробут» згідно полісу від 25.08.2011 року № АА/6438986, дійсного до 26.08.2012 року включно (а.с.10), тому остання в межах встановленого Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строку 26.04.2012 року звернулась до вказаної страхової компанії з повідомлення про ДТП (а.с.11), однак страховиком не було здійснено виплати страхового відшкодування. Відповідно до п. 1 ст. 1166 Цивільного Кодексу України, що визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З огляду на положення ст. 1172 ЦК України, збиток заподіяний працівником відшкодовується юридичною або фізичною особою, з якою він перебуває у трудових відносинах. Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За положеннями ст. 1192 ЦК України суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. За змістом ст. 28 вищезазначеного закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. За приписами ч. 1 ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Ст. 36 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регламентовано, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Згідно ч. 2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). П. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.92 № 6 встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Відповідно до ст. ст.525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова не допускається. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 212, 213 ЦПК України рішення ґрунтується на дослідженні наявних в справі доказах. Проаналізувавши всі наявні докази, які були долучені до матеріалів справи, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] матеріальних збитків, завданих внаслідок ДТП у розмірі 71 186 гривень 37 копійок (вартість матеріального збитку внаслідок ДТП у розмірі 121 186 гривень 37 копійок, відповідно до звіту про оцінку автотранспорту СПД «[PERSON].» від 14.12.2012 року №2630 з урахуванням страхового ліміту - 50 000 гривень) та витрати пов'язані із проведення оцінки завданих матеріальних збитків у розмірі 550 гривень та позовні вимоги про стягнення з ПАТ «НФСК «Добробут» страхове відшкодування у розмірі 50 000 гривень, оскільки вони обґрунтовані та знайшли своє доведення в ході судового розгляду. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 1217 гривень 36 копійок (а.с.1). На підставі вищевикладеного, Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 23, 212, 213, 525, 526, 629, 1172, 1192, 1194 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved