Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

Заявник в особі представника [PERSON] 15.05.2018 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з заявою, згідно якої просив прийняти заяву про встановлення факту родинних стосунків, що мають юридичне значення та встановити факт родинних відносин між фізичними особами, а саме: встановити той факт, що померлий [INFO] року [PERSON] є батьком заявника, а [PERSON] є донькою померлого [INFO] року [PERSON]. В обґрунтування заяви вказано що після смерті [PERSON] у встановлений законом строк заявник звернувся до Кривоозерської Державної нотаріальної контори Миколаївської області для прийняття спадщини, однак отримати свідоцтво про право на спадщину як дочка не змогла внаслідок різниці у написанні її прізвища та прізвища спадкодавця, у позасудовому порядку встановити такий факт не має можливості, так як [PERSON] помер і зміни до заповіту внести неможливо. Ухвалою суду від 21.05.2018 року відкрито провадження у справі за заявою [PERSON] про встановлення факту родинних стосунків, що має юридичне значення, справа призначена до розгляду на 03.07.2018 року. 03.07.2018 у судовому засіданні суд відклав розгляд справи до 26.09.2018 року. 26.09.2018 року у судовому засіданні суд протокольною ухвалою відклав розгляд справи до 22.10.2018 року для витребування від Кривоозерської державної нотаріальної контори Миколаївської області Головне територіальне управління юстиції в Миколаївській області Міністерства юстиції України інформацію стосовно осіб, які подали заяву про прийняття спадщини після смерті [INFO] року [PERSON]. 22.10.2018 року у судовому засіданні суд протокольною ухвалою залучив до участі у справі в якості зацікавлених осіб [PERSON] та [PERSON]. Також у судовому засіданні було допитано свідка [PERSON] У судове засідання призначене на 17.01.2019 року сторони не з'явились. Представник заявника та Кривоозерської державної нотаріальної контори надавали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане 01.08.2017 року Виконавчим комітетом Берізківської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області. [PERSON] 13.02.2014 року склав заповіт на доньку [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №37 та посвідчений секретарем виконкому Берізківської сільської ради Кривоозерського району. [PERSON] звернулась до Кривоозерської державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки її батько у свідоцтві про народження вказаний як [PERSON], а в свідоцтві про смерть вказано [PERSON] У свідоцтві про народження [PERSON] батьком вказаний [PERSON], проте свідоцтво серії [NUMBER] видане російською мовою, так само як і свідоцтво про народження «[PERSON]» серії [NUMBER]. У свідоцтві про одруження зареєстроване у м. Одеса видане 08.08.1964 року [NUMBER] вказано, що громадянин [PERSON], [INFO] с. Берізки одружився на громадянці [PERSON], [INFO] м. Вознесенськ, також зазначено, що після одруження обидві сторони взяли прізвище [PERSON]. Таким чином, звернувшись до нотаріуса для оформлення права на спадщину після смерті батька заявник з'ясував, що в різних документах прізвище батька написано по-різному, а саме в свідоцтві про народження заявника прізвище її батько зазначено як "[PERSON]", а в свідоцтві про смерть її батька прізвище зазначено як "[PERSON]". [PERSON] 10 лютого 1989 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], видане відділом РАЦС Центрального району м. Одеси. У зв'язку з труднощами заявника щодо реалізації своїх прав - вона була вимушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1258 ЦПК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з положеннями п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Згідно з Постановою Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про становлення фактів, що мають юридичне значення», наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Встановлення фактів не пов'язані з вирішенням спору про право, при цьому наявний спір про факт, який має безспірний характер і необхідний заявникові для оформлення спадкових прав. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, так як дозволить йому реалізувати своє право на спадкування. Метою встановлення даного факту є отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті батька заявника - [PERSON]. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.293 та п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. У відповідності до п.7 вказаної постанови Пленуму, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що померлий [INFO] року [PERSON] є рідним батьком [PERSON], а при перекладі прізвища виникла описка. Родині стосунки між заявником та померлим також підтверджуються показаннями свідка [PERSON] За таких обставин та правових підстав суд вбачає, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою, а також є батьком заявника - [PERSON]. З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що родинні стосунки заявника як дочки померлого, підтверджені в результаті розгляду справи та заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved