Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

27.02.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Казанківської районної державної адміністрації про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документа в якій зазначила, що її мати [PERSON], яка померла [INFO], набула право постійного користування земельною ділянкою для ведення особистого підсобного господарства площею 2 га в межах згідно з планом, розташованої на території Миколо-Гулаківської сільської ради та за життя розпочала процедуру приватизації. При зверненні до нотаріальної контори з питання отримання свідоцтва про прийняття спадщини нотаріусом було відмовлено у зв'язку з тим, що у неї відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, тому просила визнати за нею в порядку спадкування право на завершення приватизації та отримання на своє ім'я правовстановлюючого документа на земельну ділянку площею 2 га, яка розташована в межах території Миколо-Гулаківської сільської ради Казанківського району. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач Казанківська районна державна адміністрація явку свого представника в судове засідання не забезпечив, але надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутністю. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1, 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В силу ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 р. № 24-753/0/13 ( п. 3.5), якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації (ч.3 ст.116 ЗК). Згідно вказаного роз'яснення визнається правильною практика судів, які задовольняють вимоги спадкоємців, що звернулися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця. Відповідно до Законів "Про державний земельний кадастр" та "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються. Натомість, згідно ст.18 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", правовстановлюючим документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, яка передана фізичним та юридичним особам шляхом безоплатної передачі із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, є свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Матеріалами справи встановлено, що розпорядженням Казанківської районної державної адміністрації від 27.09.2012 року №805-р затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці [PERSON] для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності в межах території Миколо-Гулаківської сільської ради та передано у власність земельну ділянку, загальною площею 2,0000 га ріллі для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності в межах території Миколо-Гулаківської сільської ради. З свідоцтва про смерть (ксерокопії) серії [NUMBER] від 01.04.2013 року вбачається, що громадянка [PERSON] померла [INFO] у віці 72 років в селі Миколо-Гулак Казанківського району Миколаївської області. Як видно з матеріалів спадкової справи за №97/2013 до приватного нотаріуса Казанківського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] звернулася 26.09.2013 року [PERSON] (донька спадкодавця). Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 2 га, розташовану в межах території Миколо-Гулаківської сільської ради Казанківського району Миколаївської області позивачці було відмовлено, про що нотаріусом винесено відповідну постанову від 27.09.2013 року. Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що підставою для відмови у видачі свідоцтва є ненадання позивачем правовстановлюючого документа на земельну ділянку. За таких обставин, суд приходе висновку про те, що позивачка [PERSON] прийнявши спадщину після смерті матері набула право на спадкування усіх прав та обов'язків, що належали спадкодавцю [PERSON], тому позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути 243 грн. 60 коп. судових витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору.

Outcome: approved