Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із вищевказаним позовом до відповідача, який обгрунтували наступним чином. [INFO] померла [PERSON], яка постійно проживала в с. Вахнівка Липовецького району Вінницької області та приходилась їм, [PERSON] та [PERSON], рідною матір'ю. Після її смерті відкрилася спадщина. Спадкове майно спадкодавця складається із житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] та земельної ділянки. За життя, [PERSON], на випадок своєї смерті особистого розпорядження не зробила, а тому спадщина відкрилась за законом. У силу діючого на час відкриття спадщини законодавства, об'єкт спадкування, вони прийняли протягом 6-ти місяців з часу відкриття спадщини шляхом подачі нотаріусу заяв про прийняття спадщини за місцем її відкриття. Інших спадкоємців не має. Вирішити в нотаріальному порядку питання про спадкування житлового будинку вони не мають можливості, оскільки житловий будинок належний спадкодавцеві входив до суспільної групи колгоспний двір головою якого була [PERSON], відтак об'єкт нерухомості належить його членам на праві сумісної власності, а нотаріус не в змозі встановити яка частка спадкового будинку належала саме спадкодавцеві. Крім цього, нотаріус звернув увагу на невідповідність запису прізвища спадкодавця у свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок та у її свідоцтві про смерть. Внести відповідні виправлення до даного правовстановлюючого документу не має можливості, оскільки власник, яким є спадкодавець померла, а іншого порядку встановлення факту належності правовстановлюючого документу законом не передбачено. Також перешкодою для прийняття спадщини позивачем [PERSON] є те, що не підтверджуються її родині стосунки із спадкодавцем, оскільки у свідоцтві про народження її, [PERSON], зазначено прізвище як [PERSON], мати записана, як [PERSON] (мовою оригіналу російською - [PERSON]). У свідоцтві про шлюб між батьками, яке збереглось до цього часу, прізвище батька й матері після укладення шлюбу записані як [PERSON]. Вдруге мати одружилась із [PERSON] Після реєстрації шлюбу змінила дошлюбне прізвище [PERSON] на [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть [INFO] померла [PERSON]. Невідповідність запису її, [PERSON], прізвища у свідоцтві про народження та матері у викладених вище документах викликано тим, що були допущені зазначені орфографічні помилки під час оформлення документів. За життя матері на помилки ніхто не звернув уваги, проте на даний час це є обставиною, яка перешкоджає реалізувати їй свої спадкові права. Ураховуючи наведене позивачі просили суд встановити факт родинних відносин та факт належності особі правовстановлюючого документа, оскільки від встановлення цих фактів залежать їх права на оформлення спадщини, а також просили суд визнати за ними право власності у рівних частках по 1/2 за кожним на об'єкт нерухомості, який увійшов до складу спадкового майна та, який вони позбавлені можливості успадкувати в нотаріальному порядку. В судове засідання позивачі не з'явились, в адресованих суду заявах зазначили , що позовні вимоги підтримують, просили суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за їх відсутності. Представник відповідача - сільський голова Вахнівської сільської ради Липовецького району Вінницької області Нагорна Г.Ф., в судове засідання не з'явилась, однак через канцелярію суду надала заяву, в якій позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо їх задоволення, просила суд розгляд справи проводити за відсутності їх представника. Ураховуючи те, що сторони скористались наданими їм ч.2 ст.158 ЦПК України правами, заявляти клопотання про розгляд справи у їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому здійснює його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволеня у повному обсязі з огляду на таке. Судом встановлено, що правовідносини, що виникли між сторонами даного спору регулюються нормами ЦК УРСР, так як має місце колгоспний двір, а також нормами ЦК України, оскільки спадщина відкрилась після 01.01.2004 року. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON], на що вказує свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Після її смерті відкрилася спадщина за законом оскільки на випадок своєї смерті [PERSON] особистого розпорядження не зробила. На виконання п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судом було витребувано матеріали спадкової справи до майна померлої [PERSON]. Відповідно до яких встановлено, що своїм правом на спадкування скористались: син спадкодавця - [PERSON], факт родинних відносин якого із спадкодавцем доведено свідоцтвом про його народження серія [NUMBER], та її дочка - [PERSON], факт родинних відносин якої між нею та спадкодавцем доведено наступними доказами: свідоцтвом про народження серія [NUMBER], відповідно до якого матір'ю [PERSON] є: «[PERSON] (мовою оригіналу російською); свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], згідно якого 13.05.1966 року, [PERSON] уклала шлюб із [PERSON], та після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище чоловіка - [PERSON]; посвідкою про шлюб №18, в силу прізвище батька й матері позивача після укладення шлюбу записані як [PERSON]; свідоцтвом про одруження серія [NUMBER], згідно якого [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]; довідкою Вахнівської сільської ради Липовецького району № 69 від 29.01.2015 року, відповідно до якої у склад сім'ї [PERSON] входить дочка [PERSON], [INFO]. Зрештою факт родинних відноси між позивачем [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] доведено належними та допустимими доказами, встановити такий факт в іншому порядку чинним законодавством не передбачено, а від його встановлення залежать майнові права позивача, вона реалізовує своє право на спадщину, відтак позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення. Судом також встановлено, що до складу спадкового майна спадкодавця увійшов житловий будинок, що розташований в [ADDRESS], який належав спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок №276 від 04.04.1994 року, яке було видане на підставі рішення виконкому Липовецької районної ради народних депутатів №131 від 30.05.1985 року та рішення виконкому Вахнівської ради народних депутатів №51 від 27.12.1988 року, зареєстрованого Бюро Технічної інвентаризації 04.04.1994 року на праві особистої власності за [PERSON], а також земельна ділянка, належність якої спадкодавцеві доведено Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ВН №062908, цільове призначення земельної ділянки площею 2.5371 - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Належність житлового будинку, що розташований в [ADDRESS], саме [PERSON] констатовано: довідками виконавчого комітету Вахнівської сільської ради Липовецького району Вінницької області №№ 70, 71, 72 від 29.01.2015 року, відповідно до яких вона з 1958 року по день своєї смерті була власником житлового будинку в [ADDRESS]; єдиним житловим будинком, який належав [PERSON] є будинок в [ADDRESS]; Технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду, у якому власником будинку також зазначено померлу [PERSON] (мовою оригіналу російською - [PERSON]); довідкою виконавчого комітету Вахнівської сільської ради № 73 від 29.01.2015 року, згідно з якою земельна ділянка, розташована за адресою [ADDRESS] - передана у приватну власність саме [PERSON]; довідкою № 74 від 29.01.2015 року, виданою виконавчим комітетом Вахнівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, згідно якої житловий будинок, розташований в [ADDRESS], мав статус майна, яке належало колишньому колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, членами якого станом на 15.04.1991 року була лише спадкодавець [PERSON] - голова колгоспного двору. Отже, належність спадкової маси саме спадкодавцеві доведена належними та допустимими доказами, іншого порядку встановлення такого факту чинним законодавством не передбачено, від його встановлення залежать майнові права обох позивачів, а тому позовні вимоги ґрунтуються на нормах чинного законодавства, відтак і в цій частині підлягають до задоволення. Проте реалізувати свої спадкові права позивачі не мають можливості, оскільки державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори 20.01.2015 року було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та видачі на ім'я позивачів свідоцтва про право на спадщину за законом, так як житловий будинок, що увійшов до складу спадкового майна належить колгоспному двору головою якого є [PERSON], а майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, проте визначити яка частка належала [PERSON] не можливо. За правилами ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За правилами ст. ст. 120, 121, 123 ЦК УРСР у редакції, чинній до 16 грудня 1993 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2005 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Відповідно до п.п. "а" п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що житловий будинок, що розташований в [ADDRESS], належав до колгоспного двору головою якого зазначено [PERSON], що доведено Свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок за №276 виданим 04.04.1994 року. Факт належності майна спадкодавцеві судом вже доведено. Крім цього, як слідує із довідки № 74 від 29.01.2015 року, виданою виконавчим комітетом Вахнівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, житловий будинок, розташований в [ADDRESS], мав статус майна, яке належало колишньому колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, членами якого станом на 15.04.1991 року була лише спадкодавець [PERSON] - голова колгоспного двору. Наразі [PERSON] є єдиним власником об'єкта нерухомості. В силу ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 1217-1219 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились внаслідок його смерті, крім прав та обов'язків, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця. З аналізу норм ст.ст.1268-1270 ЦК України, необхідно щоб спадкоємець прийняв спадщину у шестимісячний строк. Здобуті у справі докази доводять факт прийняття позивачами як спадкоємцями за законом спадщини та належність її спадкодавцеві. Однак у нотаріальному порядку оформити свої права позивачі позбавлені можливості, що констатовано постановою нотаріуса. За таких обставин та у контексті приведених правових норм регулювання предмета спору, суд вважає, що позивачами доведено обставини викладені ними у позовній заяві, а отже суд дійшов висновку, що за позивачами слід визнати право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, який увійшов до складу спадкового майна. За встановлених обставин, суд дійшов до переконання, що позов підлягає до повного задоволення. Крім того, відповідач позов визнав, не заперечує проти його задоволення. Згідно ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності на те законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення. На підставі ст. ст. 120, 121, 123 ЦК УРСР, постановою ПВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2005 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", ст.ст. 25, 328, 346, 392, 1216, 1217, 1218 - 1223, 1268 -1270 ЦК України,

Outcome: approved