Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом,відповідно до якого зазначив,що 20 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON], було укладено кредитний договір № 014/2553/82/64576, згідно якого позивач надав відповідачу кредит на 36 місяців з 20.11.2007 по 20.11.2010 у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 15000,00 грн., зі сплатою 22.00 % річних . 20 листопада 2007 року між позивачем та [PERSON], було укладено договір поруки до Кредитного договору, за яким відповідач взяв на себе зобов'язання перед позивачем відповідати по борговим зобов'язанням відповідача [PERSON], які виникають з умов Кредитного договору, а саме: повернути Кредит в розмірі 15000,00 грн., сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи), в розмірі, строки та у випадках, передбачених Кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови Кредитного договору в повному обсязі . Відповідно до п.3.1. Договору поруки, відповідач [PERSON] у випадку невиконання або неналежного виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов'язань по Кредитному договору несе солідарну відповідальність перед позивачем. Відповідач [PERSON] не виконує належним чином зобов'язання за Кредитним договором - не здійснює щомісячне погашення Кредиту та не сплачує відсотки за користування Кредитом у розмірах та у строки визначені Графіком погашення кредиту . Позивач направляв відповідачам повідомлення про наявність заборгованості за Кредитним договором та необхідність її погашення, однак заборгованість не погашена станом на 25 грудня 2013 року складає 145 382,86 грн., з яких: • 11 666,76 грн. - заборгованість за кредитом в т.ч. прострочена заборгованість за кредитом; • 14 115,22 грн. - заборгованість за відсотками; 14 080,06 в т.ч. прострочена заборгованість за відсотками; • 119 600,88 грн. - пеня. Позивач просить стягнути із відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість у суммі145 382,86 грн. та судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON]- [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав,просив у позові відмовити,поскільки позивач пропустив строк позовної давності і просить застосувати дані строки. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився,про день розгляду справи повідомлений належним чином. Суд,заслухавши пояснення учасників процесу,дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що не підлягає до задоволення. Відповідно до ст.3 ЦПК України «Кожна особа має право у порядку,встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів.У випадках,встановлених законом,до суду можуть звертатися органи та особи,яким надано право захищати права,свободи та інтереси інших осіб,або державні чи суспільні інтереси». Відповідно до ст..11 ч 1 ЦК України «Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі». Відповідно до ст.. 60 ЦК України»Кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень,крім випадків,встановлених ст.. 61 цього Кодексу». Відповідно до ст.. 61 ч 3 ЦПК України «Обставини,встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі,що набрало законної сили,не доказуються при розгляді інших справ,у яких беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлено ці обставини». У судовому засіданні встановлено,що 20 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON], було укладено кредитний договір № 014/2553/82/64576, згідно якого позивач надав відповідачу кредит на 36 місяців з 20.11.2007 по 20.11.2010 у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 15000,00 грн., зі сплатою 22.00 % річних . 20 листопада 2007 року між позивачем та [PERSON], було укладено договір поруки до Кредитного договору, за яким відповідач взяв на себе зобов'язання перед позивачем відповідати по борговим зобов'язанням відповідача [PERSON], які виникають з умов Кредитного договору, а саме: повернути Кредит в розмірі 15000,00 грн., сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи), в розмірі, строки та у випадках, передбачених Кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови Кредитного договору в повному обсязі . Відповідно до п.3.1. Договору поруки, відповідач [PERSON] у випадку невиконання або неналежного виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов'язань по Кредитному договору несе солідарну відповідальність перед позивачем. Також,у судовому засіданні було встановлено,що відповідач [PERSON] не виконував належним чином зобов'язання за Кредитним договором - станом на 25 грудня 2013 року має заборгованість у суммі 145 382,86 грн. Наведені обставини справи стверджуються копією кредитного договору (а.с.10-12),копією договору поруки (а.с.13-14),розрахунком заборгованоітсі (а.с.6-9),листами -претензіями (а.с.15-21). У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до п. 1 ст. 625 ЦК України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Однак,як вбачається із матеріалів справи,кредитний договір був укладений між сторонами терміном на 36 місяців з 20.11.2007 по 20.11.2010р. Позов до суду був поданий 24.04.2014р. Відповідно до ст.257 ЦК України "Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки" . Відповідно до ст.. 267 ЦК України "Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі,зробленою ним до винесення ним рішення". Представник позивача у судовому засіданні зазначила,що позивач не пропустив строк позовної давності,поскільки згідно п.9.1 Кредитного договору договір діє до повного погашення кредитної заборгованості .Однак дані заперечення суд вважає безпідставними,поскільки п 12.1 даного Кредитного договору передбачено,що «Всі інші відносини сторін,не передбачені договором,регулюються чинним Законодавством України.До всіх правовідносин пов»язаних з укладанням та виконанням цього договору,застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки». Крім того,відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012р №5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин роз»яснено,що « Враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи)». Враховуючи ту обставину,що позивач пропустив строк позовної давності визначений ст.. 257 ЦК України,не надав суду доказів поважності причин пропуску даного строку,відповідач наполягає на застосуванні вказаного строку позовної давності, за даних обставин суд відмовляє позивачу у заявлених позовних вимогах. На підставі ст.256,525,526,530,610,611,625 ЦК України ,

Outcome: dismissed