Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що 16.01.2014 року між ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого в свою чергу є АТ «ОТП Банк», та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту №2007741418, згідно умов якого відповідач отримав кредит в сумі 21632.96 грн. на придбання товару. За умовами договору, кредит було надано строком на 24 місяців, з 16 січня 2014 року по 16 січня 2016 року зі сплатою відсотків за користування кредитом. У свою чергу 22 грудня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг України» було укладено договір факторингу у відповідності до якого, ПАТ «ОТП Банк» відступив позивачу право вимоги від [PERSON] коштів у відповідності до кредитного договору №2007741418від 16.01.2014 року, укладеного між відповідачем та ПАТ «ОТП Банк» та позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. Згідно умов договору факторингу від 22.12.2014 року, до позивача перейшло право вимоги від відповідача суми заборгованості за договором кредиту від 16.01.2014 року, разом з належними до виплати процентами, комісіями, штрафними санкціями в загальному розмірі 28670 грн. 58 коп. В подальшому після відступлення права грошової вимоги ТзОВ «ОТП Факторинг України» у відповідності до вимог ст.ст. 512, 513, 514, 516 ЦК України, боржника було повідомлено про відступлення права грошової вимоги, однак боржник жодного платежу в рахунок відшкодування заборгованості не здійснив. Загальна сума заборгованості, що підлягає сплаті відповідачем становить 28670 грн. 58 коп. Вимога позивача про сплату суми заборгованості по кредиту та пені за несвоєчасне повернення суми кредитних коштів боржником не виконана, у зв'язку з чим просив суд стягнути з відповідача зазначену суму коштів, а також судові витрати. Заочним рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 18.11.2015 року, позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задоволено у повному обсязі, стягнуто заборгованість за договором кредиту від 16.01.2014 року та судові витрати. 20 вересня 2017 року [PERSON], діючи в інтересах та за довіреністю [PERSON], звернулась до суду із заявою про скасування заочного рішення №665/1557/15-ц від 18 листопада 2015 року за позовом ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування поданої заяви вказувала, що рішення суду було ухвалене за відсутності відповідача по справі, так як вона зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] однак у виконавчих документах вказана адреса: [ADDRESS] Зі змістом рішення заявниця також не згодна, оскільки даним рішенням порушені її права та інтереси, так як [PERSON] не підписувала жодного договору про отримання кредиту у ПАТ "ОТП Факторинг України", з огляду на що обов'язку щодо сплати грошових коштів у неї не виникло, тому заявлений позов є безпідставним. Ухвалою Чаплинського районного суду Херсонської області від 21.11.2017 року заочне рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 18.11.2015 року скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку. В ході судового розгляду справи, ухвалою від 19.11.2018 року задоволено клопотання представника відповідача за довіреністю [PERSON] про призначення по справі почеркознавчої експертизи з метою вирішення питання про те, чи виконано підпис від імені [PERSON] у Договорі про надання споживчого кредиту від 16.01.2014 року, у Договорі добровільного страхування держателя кредитної карти від 16.01.2014 року та Договорі добровільного страхування життя від 16.01.2014 року «[PERSON]» та провадження по справі було зупинено. Ухвалою від 15.03.2019 року провадження по вказаній справі відновлено та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача ТОВ "ОТП Факторинг Україна" в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Раніше до суду було подано заяву якій представник позивача просив суд позов задовольнити та провести розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надіславши заяву в якій просила суд відмовити в задоволенні позову за необґрунтованістю та розгляд справи провести за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 16 січня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №2007741418, відповідно до якого Банк надав позичальнику споживчий кредит на суму 21632.96 грн. з яких на придбання товару у продавця 1 ФОП [PERSON]. - 20180 грн., на придбання послуг зі страхування у продавця 2 ПАТ «Страхова компанія «СК УНІКА Життя» - 1452 грн. 96 коп.. з розміром процентної ставки - 24 % річних, та строком дії договору 24 місяці. Як вбачається зі змісту договору, даний кредитний договір підписаний представником ПАТ "ОТП Банк", а також наявний підпис від імені [PERSON] у графі «Позичальник». Згідно з п. 1.2.1 Договору, для придбання товару Банк надає позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов договору, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним договором та Додатком №1 "Графік платежів", що є невід'ємною частиною, а також виконувати інші умови договору. Пунктом 1.4.4 Договору визначено, що проценти за користування кредитом після закінчення строку дії визначено цим договором пільгового періоду, сплачуються щомісячно одночасно з погашенням суми отриманого кредиту, виходячи з розміру процентної ставки, визначеної п. 1.1 даного договору. Розмір щомісячних процентів, належних до сплати, зазначений в графіку платежів. Пунктом 1.4.5 Договору визначено, що за обслуговування кредиту позичальник щомісяця одночасно з погашенням суми кредиту і процентами сплачує комісію, розмір якої зазначений в графіку платежів. Так відповідно до вказаних умов, відповідач взяв на себе зобов'язання щомісячно вносити черговий платіж в розмірі установленому в договорі, шляхом внесення готівкових коштів на відкритий поточний рахунок в сумі не меншій чергового платежу, зазначеній в графіці платежів, що є невід'ємною частиною договору. В позовній заяві позивач зазначає, що в порушення взятих на себе зобов'язань та вимог ЦК України, відповідач не виконувала умови договорів та за нею утворилася заборгованість зі сплати грошових коштів за кредитом разом з належними до виплати процентами, комісіями, штрафними санкціями. В подальшому між ПАТ «ОТП Банк» та ТзОВ «ОТП Факторинг України» було укладено договір факторингу у відповідності до якого, Банк відступив останньому право вимоги від [PERSON] коштів у відповідності до кредитного договору № 2007741418 від 16.01.2014 року внаслідок чого ТзОВ «ОТП Факторинг України» набуло право вимоги грошових коштів від відповідача. У зв'язку з істотним порушенням відповідачем умов Кредитного договору, позивачем, який набув права грошової вимоги, у відповідності до умов цього договору, на адресу відповідача було направлено повідомлення про зміну умов кредитного договору та вимогу про погашення загальної суми заборгованості. Всупереч вищезазначеним умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач належним чином свої зобов'язання в повному обсязі не виконала та має заборгованість за договором споживчого кредиту від 16.01.2014 року в розмірі 28670 грн. 58 коп.. Як було зазначено вище, не погодившись з позовними вимогами товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», [PERSON], заперечуючи проти позову просила відмовити в задоволенні позову вказуючи, що зазначені кредитний договір та договір страхування є недійсними з тих підстав, що вона їх не підписувала, а отже відсутні правові підстави для відповідальності за неналежне виконання цього договору. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 2 ст. 78, ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, однією з яких є вільне волевиявлення учасника правочину та відповідність волевиявлення його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно вимог ст. 103 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, та якщо сторонами не надано відповідного висновку експерта, суд призначає експертизу у справі. Оскільки в даному випадку відповідач, як на підставу своїх заперечень посилався на не підписання нею кредитного договору та договору страхування, то вказана обставина могла бути встановлена лише шляхом проведення судової почеркознавчої експертизи. Ухвалою суду від 19.11.2018 року було призначено судову почеркознавчу експертизу з метою вирішення питання про те, чи виконано підпис від імені [PERSON] у Договорі про надання споживчого кредиту від 16.01.2014 року, у Договорі добровільного страхування держателя кредитної карти від 16.01.2014 року та Договорі добровільного страхування життя від 16.01.2014 року [PERSON]. З висновку судової почеркознавчої експертизи №371-ПТ від 22.02.2018 року вбачається, що підпис від імені [PERSON] у графі «Підпис позичальника»: в колонці «ПОЗИЧАЛЬНИК [PERSON]» і в графі «Підпис позичальника ([PERSON]) в абзаці «Один з оригінальних примірників цього Договору та Додаток №1 «графік платежів» до цього Договору отримав ([PERSON])» на зворотному боці другого аркуша Договору про надання споживчого кредиту №2007741418 від 16 січня 2014 року, виконані не [PERSON], [INFO], а іншою особою; підпис від імені [PERSON] у графі «(підпис) /[PERSON]/ (ПІБ)» колонки «СТРАХУВАЛЬНИК» на другому аркуші Договору добровільного страхування держателя кредитної картки 06/08/[NUMBER] від 16 січня 2014 року виконаний не [PERSON], [INFO], а іншою особою; підпис від імені [PERSON] у графі «Страхувальник [PERSON]» на другому аркуші Договору добровільного страхування життя 04/01/05/[NUMBER] від 16 січня 2014 року виконаний не [PERSON], [INFO] року народження, а іншою особою. Таким чином, відповідачем доведено ту обставину, що вона не укладала та не підписувала кредитний договір №2007741418 від 16 січня 2014 з ПАТ «ОТП Банк», Договору добровільного страхування держателя кредитної карти від 16.01.2014 року та Договору добровільного страхування життя від 16.01.2014 року про який зазначає позивач у своєму позові. Також позивачем не доведено факту отримання грошових коштів відповідачем за зазначеними кредитним договором від 16.01.2014 року. За таких обставин, оскільки відповідач не підписувала кредитний договір та не отримувала від банку коштів за цим договором, то відповідно, [PERSON] не приймала на себе будь - яких зобов'язань за даним договором, а тому не повинна сплачувати банку будь - які грошові суми за даним договором, що відповідає вимогам ст.ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України. При цьому, суд вважає, що хоча [PERSON] і не підписувала оспорювані договори, однак дана обставина не свідчить про недотримання сторонами правочину вимог закону, щодо письмової форми кредитного договору, наслідком чого є його нікчемність (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Поняття письмової форми правочину дано в ст. 207 ЦК України. Зокрема згідно ч.ч.1, 2 вказаної статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. З оспорюваних договорів: Договору про надання споживчого кредиту від 16.01.2014 року, Договору добровільного страхування держателя кредитної карти від 16.01.2014 року та Договору добровільного страхування життя від 16.01.2014 року, вбачається, що кредитний договір №182007741418 від 16 січня 2014 року укладений у формі окремого письмового документа, підписані представником ПАТ «ОТП Банк» та скріплений його печаткою, а в графі позичальник також наявний підпис вчинений від імені [PERSON] Вказані обставини свідчать про дотримання письмової форми правочину при укладені оспорюваного кредитного договору. При цьому сам по собі факт не підписання однією із сторін договору не свідчить про недотримання письмової форми правочину, оскільки форма і зміст правочину відповідає вимогам закону. В той же час, як зазначено вище, належними та допустимими доказами доведено факт не підписання [PERSON] кредитного договору №182007741418 від 16 січня 2014 року, Договору добровільного страхування держателя кредитної картки 06/08/[NUMBER] від 16 січня 2014 року та Договору добровільного страхування життя 04/01/05/[NUMBER] від 16 січня 2014 року, що свідчить про відсутність її вільного волевиявлення при укладенні даних договорів та відповідно до приписів ч.3 ст. 203 ЦК України є підставою для визнання даних правочинів недійсними. Згідно ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про безпідставність заявлених товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] позовних вимог про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором, оскільки відповідно до висновку почеркознавчої експертизи підписи від імені [PERSON] на наданих експерту оригіналах договорів виконані не нею. Отже, твердження відповідача про необґрунтованість позовних вимог повністю знайшло своє підтвердження в ході розгляду справи, є обґрунтованими, а обставини, на які він посилається - доведеними та підтверджені належними та допустимими доказами по справі.

Outcome: dismissed