Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - АТ КБ "ПриватБанк") звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON], в якій просить стягнути з відповідача борг згідно кредитного договору №б/н від 12.11.2012 року в розмірі 14887 гривень 26 копійок та судові витрати по справі. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12 листопада 2012 року між АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір (генеральну угоду) №б/н, за яким остання отримала кредит у розмірі 11373 гривні 94 копійки у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитним договором в розмірі 10,00 % на рік. Однак, взяті на себе зобов'язання за договором відповідач не виконала, що призвело до утворення простроченої заборгованості, яка станом на 14.08.2018 року становить 14887 гривень 26 копійок та складається з наступного: - 4081,99 грн. заборгованість за кредитом; - 2436,38 грн.- заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 5061,37 грн. заборгованість за пенею та комісією; - 3307,52 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Оскільки заборгованості по кредитному договору відповідачем не сплачено, Банк просить стягнути борг в судовому порядку, посилаючись на розрахунок заборгованості від 14.08.2018 року; Витяг з умов та правил надання банківських послуг; Правила користування платіжною карткою та копію Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості. В судове засідання представник позивача не з'явився. Натомість в позовній заяві вказав, що в разі неявки відповідача, АТ КБ "ПриватБанк" підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти розгляду справи у відсутності представника Банку з постановленням заочного рішення у справі. ( а.с. 3) Відповідач [PERSON] в судове засідання, будучи належним чином повідомленою судовою повісткою про час і дату судового розгляду, не зявилась. ( а.с. 88 ) Будь -яких заяв, відзиву на позов, чи пояснень по суті справи, на адресу суду не надіслала. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і дату судового розгляду, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач не зявилася на судовий розгляд справи, про причини неявки суд не повідомила, хоча була завчасно повідомлена про час, місце і дату розгляду справи в суді, заяви про розгляд справи у її відсутності не надала, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до частини 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Параграфом першим глави 71 ЦК України регулюються правовідносини позики. Статтею 1046 Кодексу передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За правилом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Судом встановлено, що відповідно до укладеного між Банком та відповідачем [PERSON] 12.11.2012 року кредитного договору № б/н, за яким банк взяв на себе зобов'язання видати відповідачу кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжній картці, [PERSON] отримала кредит в розмірі 11373 гривні 94 копійки, зі сплатою відсотків за його користування, що підтверджується документально. ( а.с. 8 - 31) В подальшому [PERSON] користувалася кредитними коштами у різних сумах по 24.12.2015 року включно. Отже, як видно з наявного у справі кредитного договору, який підписаний відповідачем та складається з Анкети позичальника, "Умов і правил надання банківських послуг" та "Правил користування платіжною карткою", а також з розрахунку заборгованості, Банк свої зобов'язання виконав, встановивши [PERSON] кредитний ліміт на кредитній карті, про що свідчить рух коштів по рахунку. ( а.с. 4 - 5) Поряд з цим, в подальшому свого обов'язку по поверненню використаних кредитних коштів у строки на мовах та в розмірах, передбачених договором, відповідач належним чином не виконала, у зв'язку з чим, станом на 14.08.2018 року за нею утворилась заборгованість в сумі 14887 гривень 26 копійок, яка складається з наступного: - 4081,99 грн. заборгованість за кредитом; - 2436,38 грн.- заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 5061,37 грн. заборгованість за пенею та комісією; - 3307,52 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Факт нарахування вказаної заборгованості підтверджуються розрахунками.(а.с. 4 -5 ) Розглядаючи обгрунтованість вказаного розрахунку, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Зазначена у розрахунку в розмірі 10,00 % на рік ставка, узгоджується з Умовами і правилами надання банківських послуг, а отже нарахована заборгованість є обгрунтованою. Разом з тим, відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно - правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно - правової відповідальності за одне і те саме порушення, а тому в даному випадку з відповідача на користь банку підлягає стягненню лише один із заявлених до стягнення видів неустойки - штраф в сумі 3307,52 грн. передбачений Генеральною умовою. В задоволенні вимоги про стягнення пені в сумі 5061,37 грн., слід відмовити, оскільки розрахунком вона не відмежована від розміру нарахованої комісії. Отже, проаналізувавши досліджені у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що обов'язок [PERSON] по поверненню кредиту знайшов своє підтвердження частково. У зв'язку з цим, з відповідача необхідно стягнути борг за кредитним договором в сумі 9825 гривень 89 копійок, яка складається з наступного: - 4081,99 грн. заборгованість за кредитом; - 2436,38 грн.- заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 3307,52 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. Враховуючи вище викладене, на підставі 526, 530, 1054 ЦК України,

Outcome: partial