Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] «Агенство корпоративного управління», за участі третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог Державного підприємства «Струсівський комбінат продтоварів» та позивач [PERSON] підприємство «Струсівський комбінат продтоварів», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору комітету кредиторів Державного підприємства «Струсівський комбінат продтоварів» в особі голови комітету кредиторів [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Агенство корпоративного управління» звернулися до суду із позовом до відповідача [PERSON] із вимогами відшкодування шкоди, яка заподіяна ДП «Струсівському комбінату продтоварів» неправомірними діями відповідача [PERSON], як арбітражного керуючого, ліквідатора ДП «Струсівський комбінат продтоварів» при здійсненні ліквідаційної процедури зазначеного підприємства. Згідно уточнених у попередньому судовому засіданні позовних вимог, позивачі просили стягнути з відповідача [PERSON] на користь Державного підприємства «Струсівський комбінат продтоварів» загалом 572 093,61 грн., з яких 99\~490,00 грн., як шкоду заподіяну протиправними діями відповідача по нарахуванні та сплаті собі винагороди за відчуження майна на аукціонах Західно-Української біржі в розмірі 10% від вартості майна; 289\~474,00 грн. як заподіяну протиправною бездіяльністю відповідача шкоду по невжиттю заходів на стягнення коштів, безпідставно сплачених за послуги біржі та оцінку майна при проведенні недійсних аукціонів Західно-Української товарної біржі; 183\~128,00 грн. як заподіяну протиправною бездіяльністю відповідача шкоду щодо ненадання встановленого законом документального підтвердження та обґрунтування витрат на сторожів, витрат на послуги ліквідатора, витрат на залучених спеціалістів, витрат на охорону, витрат на транспорт, витрат на телефонний звязок, витрат на довідку по землі при складенні звіту ліквідатора №-81\\10 від 18 жовтня 2010 року. В обґрунтування заявлених вимог позивачі загалом послалися на те, що судовим рішенням, яке має законну силу встановлено, що [PERSON], діючи як арбітражний керуючий, ліквідатор ДП «Струсівський комбінат продтоварів» умисно й недобросовісно виконував такі свої обов»язки, при цьому дії та бездіяльність відповідача мали протиправний характер, внаслідок чого було зменшено ліквідаційну масу банкрута ДП «Струсівський комбінат продтоварів» й тим самим заподіяно майновим інтересам зазначеного підприємства матеріальну шкоду в загальному розмірі 572 093, 61 грн. Представник позивача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Агенство корпоративного управління» [PERSON], який є одночасно і представником третьої особи комітету кредиторів ДП «Струсівський комбінат продтоварів» за позовними вимогами державного підприємства «Струсівський комбінат продтоварів» у судове засідання не з»явився, був належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи, подав в адресу письмову заяву згідно якої просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник позивача Державного підприємства «Струсівський комбінат продтоварів», який є одночасно представником третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору за вимогами [PERSON] «Агенства корпоративного управління» [PERSON] також у судове засідання не з»явився, був належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи, подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] «Агенства корпоративного управління» та ДП «Струсівський комбінат продтоварів» не визнав. В обґрунтування заперечень проти заявлених вимог загалом зазначив, що дійсно був арбітражним керуючим і виконував функції ліквідатора ДП «Струсівський комбінат продтоварів», при цьому повністю діяв у відповідності до вимог закону та з врахуванням рішень комітету кредиторів зазначеного підприємства. Також послався на докази, якими обґрунтовує свої заперечення, - ухвали Господарського суду Тернопільської області у справі №-10\\Б-743 від 20 квітня 2012 року, від 20 серпня 2011 року та від 29 жовтня 2008 року, протоколи засідання комітету кредиторів підприємства. Одночасно визнав той факт, що судові рішення, на які посилається представник позивача [PERSON] «Агенства корпоративного управління», як на докази в обґрунтування своїх доводів, мають законну силу. Однак вважає, що ухвала господарського суду Тернопільської області у справі №-10\\Б-743 від 20 квітня 2012 року, якою встановлено факт неправомірності його дій при проведенні ліквідаційної процедури ДП «Струсівський комбінат продтоварів» та визначено розмір майнової шкоди, заподіяної внаслідок таких його дій зазначеному підприємству і на якій ґрунтуються доводи позивачів, містить ряд неточностей та перекручення фактів. А тому вважає, що жодних вимог закону при здійсненні ліквідаційної процедури зазначеного підприємства він не порушив і всі його дії були законними, жодних збитків чи шкоди він підприємству не заподіяв. Заслухавши пояснення відповідача [PERSON], враховуючи позиції представників позивачів та третіх осіб, викладені у їх письмових заявах та поясненнях адресованих суду, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. До такого висновку суд прийшов виходячи з наступного. Як вбачається зі змісту\~ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до положень ч.1 та ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані стороною та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно з роз'ясненням, яке є в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ лише в тому разі, коли в них беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, чи їх правонаступники (частина третя статті 61 ЦПК). Під судовим рішенням, зазначеним у\~частині третій статті 61 ЦПК, мається на увазі будь-яке судове рішення, яким справа вирішується по суті, яке ухвалює суд… у порядку господарського судочинства - відповідно до\~Господарського процесуального кодексу України. Судом встановлено, що Постановою Господарського суду Тернопільської області від 17 червня 2008 року у справі №-10\\б-743 [PERSON] підприємство «Струсівський комбінат продтоварів» визнано банкрутом, його ліквідатором призначено відповідача [PERSON] та покладено на нього обов»язки визначені статтею 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та відкрито ліквідаційну процедуру боржника. Як вбачається з ухвали Господарського суду Тернопільської області у справі № 10/Б-743 від 20 квітня 2012 року, судом розглядалася скарга комітету кредиторів ДП "Струсівський комбінат продтоварів на дії ліквідатора банкрута [PERSON] у справі за заявою кредитора Державної податкової інспекції у Теребовлянському районі до боржника Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів", про визнання його банкрутом. У судовому засіданні 27 березня 2012р. при розгляді зазначеної скарги ліквідатор банкрута ДП "Струсівський комбінат продтоварів" [PERSON] приймав участь, подавав свої заперечення проти доводів наведених в скарзі, посилаючись на те, що всі дії щодо розпорядження майном банкрута погоджувались із комітетом кредиторів, просив суд в задоволенні скарги на дії ліквідатора відмовити. За наслідками судового розгляду згаданої скарги ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 20 квітня 2012 року прийнято судове рішення у виді ухвали, згідно резолютивної частини якої, - - визнано дії арбітражного керуючого ліквідатора банкрута Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів [PERSON] щодо організації відчуження майна ДП "Струсівський комбінат продтоварів" на аукціонах Західно-Української товарної біржі (протокол № 47 від 17.12.2008р., протокол № 7 від 10.03.2010р.) та при укладенні договорів купівлі-продажу рухомого майна у 2008р.та нерухомого майна у 2010р. протиправними. - визнано дії арбітражного керуючого ліквідатора банкрута Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів [PERSON] щодо нарахування та сплати собі винагороди за відчуження майна на аукціонах Західно-Української товарної біржі (протокол № 47 від 17.12.2008р., протокол № 7 від 10.03.2010р.) в розмірі 10% від вартості майна, що зменшило ліквідаційну масу на 99490 грн., протиправними. - визнано бездіяльність арбітражного керуючого ліквідатора банкрута Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів [PERSON] щодо не вжиття заходів на повернення незаконно проданого майна на аукціоні Західно-Української товарної біржі у 2010р. (протокол № 7 від 10.03.2010р.) протиправною. - визнано бездіяльність арбітражного керуючого ліквідатора банкрута Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів [PERSON] щодо не вжиття заходів на стягнення коштів, безпідставно сплачених за послуги біржі та оцінку майна при проведенні недійсних аукціонів Західно-Української товарної біржі (протокол № 47 від 17.12.2008р., протокол № 7 від 10.03.2010р.), що зменшило ліквідаційну масу на 289 474,65 грн. протиправною. - визнано бездіяльність арбітражного керуючого ліквідатора банкрута Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів [PERSON] щодо не надання встановленого законом документального підтвердження та обґрунтування витрат на сторожів, витрат на послуги ліквідатора, витрат на залучених спеціалістів, витрат на охорону, витрат на транспорт, витрат на телефонний звязок, витрат на довідку по землі, при складенні звіту ліквідатора № 81/10 від 18.10.2010р. протиправною. - в частині стягнення з субєкта підприємницької діяльності арбітражного керуючого [PERSON] на користь Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" завдану шкоду в розмірі 572 093,61 грн. для наступного їх розподілу серед кредиторів у задоволенні скарги відмовлено. Суд вважає за доцільне зазначити, що відмовляючи у задоволенні вимог згаданої скарги щодо стягнення з суб»єкта підприємницької діяльності арбітражного керуючого [PERSON] на користь Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" завданої шкоди в розмірі 572 093,61 грн. для наступного їх розподілу серед кредиторів, у мотивувальній частині свого рішення господарський суд зазначив, що такі вимоги в межах справи про банкрутство є неправомірними і відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу й звернутися до суду за захистом таких своїх прав за правилами позовного провадження. Згадана ухвала суду набрала законної сили і залишена без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24 жовтня 2012 року у справі №-10\\Б-743. Цим же рішенням суду апеляційної інстанції визначено, що порядок відшкодування шкоди заподіяної діями арбітражного керуючого ліквідатора [PERSON], яка визначена судом першої інстанції, є цивільно-правовим інститутом, що регулюється цивільним кодексом і може бути розглянуте та вирішене в порядку позовного провадження, а не в процесі скарги на дії ліквідатора у справі про банкрутство. Як пояснив у судовому засіданні відповідач [PERSON] про таке судове рішення йому відомо, однак він його не оскаржував, оскільки вважав, що пропустив процесуальний строк на подання апеляції, також визнав, що не звертався до суду із заявою про поновлення йому такого строку. Отже, обставини, які свідчать про неправомірність дій відповідача, його вину та причинний зв'язок між такими діями і фактом завдання шкоди, її розмір є встановлені згаданим судовим рішенням у господарській справі (ухвала господарського суду Тернопільської області від 20 квітня 2012 року у справі №-10\\Б-743), яке набрало законну силу, а тому повторного доказування такі обставини та факти не потребують. Із зазначених підстав суд не приймає до уваги доводи та заперечення відповідача, що при здійсненні ліквідаційної процедури згаданого підприємства він діяв у відповідності до закону, його дії були правомірними і будь-якої шкоди підприємству такі його дії не заподіяли, а факти, визначені згаданою ухвалою суду не відповідають дійсності і є перекручені. Відповідно до положень п.1 ст.3-1 Закону України\~Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом ( далі Закон) арбітражний керуючий є фізичною особою, що має статус субєкта підприємницької діяльності та надає публічні послуги. Згідно п.2 ст.49 Господарського кодексу України\~за завдану шкоду підприємець несе майнову та іншу встановлену законом відповідальність. Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 20 серпня 2012 року достроково припинено повноваження ліквідатора банкрута Державного підприємства «Струсівський комбінат продтоварів» [PERSON]. Також, судом встановлено, що відповідач [PERSON] припинив підприємницьку діяльність і 04 жовтня 2013 року зареєстроване припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON], що визнано самим відповідачем і підтверджено даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Відповідно до п.14 Постанови №-3 від 01 березня 2013 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», передбачено, що у разі припинення діяльності фізичної особи як суб»єкта господарювання відповідно до п.6 ч.1 ст. 80 ГПК України провадження у господарській справі припиняється, то з часу державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особипідприємця в порядку, встановленому Законом України від 15 травня 2003 року №-755- IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», спори за участі такої фізичної особи-підприємця, у тому числі повязані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалася ним раніше, належить розглядати в порядку цивільного судочинства, за винятком випадків, коли провадження у відповідних справах було порушено у господарському суді до настання таких обставин, оскільки за загальним правилом громадянин-підприємець відповідає за своїм зобовязанням належним йому майном і після припинення своєї підприємницької діяльності. Також, згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 04 грудня 2013 року у справі №-6-125цс13 з огляду на положення ст.ст.51, 52, 598-609 ЦК України, ст.ст. 47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», однією із особливостей підстав припинення зобов»язань для фізичної особи підприємця є те, що у разі припинення суб»єкта підприємницької діяльності фізичної особи (включення з реєстру субєктів підприємницької діяльності),її зобов»язання не припиняються, а залишаються за нею, як за фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов»язанням, повязаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Відповідно до ст. 1166 Цивільного Кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з пунктом 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року, з наступними змінами, «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що у судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON], який на даний час припинив свою підприємницьку діяльність, при виконанні своїх обов»язків ліквідатора арбітражного керуючого банкрута ДП «Струсівський комбінат продтоварів» вчинив протиправні дії у формі умисного недобросовісного виконання своїх обов»язків ліквідатора, внаслідок чого було зменшено ліквідаційну масу банкрута ДП «Струсівський комбінат продтоварів» й тим самим заподіяно майновим інтересам зазначеного підприємства матеріальну шкоду в загальному розмірі 572 093, 61 грн. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими й такими, що підлягають до повного задоволення. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог... Виходячи із розміру задоволених позовних вимог майнового характеру позивачів, відповідно до ч.1, ч.2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» ( в редакції чинній на час подання позову до суду), за такими вимогами до сплати підлягає судовий збір в розмірі 3654,00 грн. Позивачем [PERSON] «Агенство корпоративного управління» при поданні позову до суду за позовними вимогами про стягнення з відповідача [PERSON] 99\~490 гривень, сплачено 995,00 грн. судового збору. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення вимог [PERSON] «Агенства корпоративного управління», зазначена сума судових витрат на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача [PERSON] «Агенство корпоративного управління». Позивачем ДП «Струсівський комбінат продтоварів» при поданні позову заявлено вимоги майнового характеру в розмірі 572\~093,61 грн. і зазначена сума включала у себе 99\~490,00 гривень, вимогу про стягнення яких, як зазначено вище, було заявлено позивачем [PERSON] «Агентством корпоративного управління. Судом відстрочено позивачу ДП «Струсівський комбінат продтоварів» сплату судового збору за згаданими вимогами, а тому з врахуванням вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 2\~659 ( дві тисячі шістсот пятдесят девять) гривень 00 окоп. слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved