Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

Позивач у липні 2015 р. звернувся до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 30.08.2007 р. між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір за № 490045926, відповідно до якого останньому був наданий кредит в сумі 14 257,43 долари СЩА на строк до 30.08.2013 р. та оплатою по процентній ставці 13,5 % річних. Також, в забезпечення виконання зобов`язань відповідача [PERSON] за кредитним договором 30.08.2007 р. між Банком та відповідачкою [PERSON] був укладений договір поруки № 490045926-П. Позивач зазначає, що Банком вимоги кредитного договору виконані в повному обсязі, однак відповідачем [PERSON] договірні зобов`язання не виконані належним чином в результаті чого виникла заборгованість по кредиту, яка станом на 03.05.2015 р. за кредитом становить 5 052,62 долари США, що еквівалентно 106 348,70 грн., по відсоткам становить 204,28 доларів США, що еквівалентно 4 299,78 грн. Також, відповідачу нарахована пеня в розмірі 7 080,41 грн. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів вказану вище заборгованість та судовий збір. Ухвалою суду від 15.07.2015 р. відкрито провадження у справі. 10.04.2018 р. до суду поданий відзив на позов, в якому відповідач [PERSON] просив суд у позові відмовити, визнати виконаними та перевиконаними його зобов`язання перед банком, зобов`язати Банк виключити реєстрацію автомобіля з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, повернути зайво сплачені кошти в розмірі 54 102,26 грн. (т. 2 ас. 19-25). 18.07.2018 р. та 23.07.2018 р. надійшла відповідь на відзив, в якій представник Банку послався на обґрунтованість позовних вимог, які просив задовольнити (т. 2 ас. 29-31, 42-43). 23.04.2019 р. підготовче засідання проведено та завершено, розгляд справи призначено по суті. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав зазначив, що у кредитному договорі валюті кредиту вказана національна гривня, в той час як кредит був виданий у валюті, просив у позові відмовити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, яка про час та місце слухання справи повідомлялась судом належним чином (т. 2 ас. 75), проте, конверт із судовою повісткою повернувся без вручення адресату - відповідачки по справі з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Відповідно до п. 116 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою кабінету міністрів від 05 березня 2009 року №270, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня надходження. Строк зберігання поштового відправлення в один місяць дає можливість особі, якому адресоване поштове відправлення, вжити заходів для його отримання та ознайомлення з ним протягом цього строку. Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом України у справі №6-3082цс16. Отже, неотримання відповідачкою [PERSON] судових викликів за адресою її проживання, слід розцінювати як належне повідомлення позивачки про проведення судових засідань. У зв`язку з чим суд вважає, що відповідачка [PERSON] , належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, а тому вважає можливим розглянути справу за відсутності останньої. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача [PERSON] та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що Акціонерне товариство «Альфа-Банк» є правонаступником ПАТ «Альфа-Банк» (т. 2 ас. 56). В судовому засіданні встановлено, що 30.08.2007 р. між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір за № 490045926, відповідно до якого останньому був наданий кредит в сумі 14 257,43 долари СЩА на строк до 30.08.2013 р. та оплатою по процентній ставці 13,5 % річних (т. 1 ас. 5-). Одночасно, відповідачем [PERSON] власноручно був підписаний графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх сукупних послуг (т. 1 ас. 10-11). Також, встановлено, що в забезпечення виконання зобов`язань відповідача [PERSON] за кредитним договором 30.08.2007 р. між Банком та відповідачкою [PERSON] був укладений договір поруки № 490045926-П (т. 1 ас. 19). Встановлено, що 15.05.2009 р. між Банком та відповідачем [PERSON] був укладений Договір про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору від 30.08.2007 р., відповідно до якого сторони договору узгодили дату остаточного повернення кредиту - 30.08.2017 р (т. 1 ас. 12). Договір про внесення змін та доповнень № 1 аналогічного змісту був укладений 15.05.2009 р. з відповідачкою [PERSON] (т. 1 ас. 20). Судом встановлено, що Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Проте, відповідно до розрахунку наданого позивачем відповідач [PERSON] неналежним чином виконав умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась значна заборгованість, яка станом на 03.05.2015 р. за кредитом становить 5 052,62 долари США, що еквівалентно 106 348,70 грн., по відсоткам становить 204,28 доларів США, що еквівалентно 4 299,78 грн., по пені в розмірі 7 080,41 грн (т. 1 ас. 23). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такі самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Посилання відповідача [PERSON] на ту обставину, що працівники банку його вмовили підписати кредитний договір саме у валюті кредиту - долар США, при цьому, кредитні кошти були видані у національній валюті, проте, в подальшому при коливанні курсу долара по відношенню до гривні став значно невигідним для відповідача, а тому вважає такі умови кредитного договору несправедливими, що порушує його права як позичальника, оскільки не дивлячись на те, що оплата вартості автомобіля відбулась у національній валюті, графік погашення кредитних коштів відбувався у доларах США, суд не приймає до уваги з огляду на наступне. Відповідно до п. 2.7. кредитного договору «порядок надання кредиту» - не пізніше наступного банківського дня після отримання Банком документів, кредит надається однією сумою в готівковій формі, шляхом видачі кредитних коштів позичальнику з операційної каси Банку. У день видачі кредитних коштів позичальнику у валюті кредиту, на суму отриманого кредиту в іноземній валюті позичальник здійснює купівлю національної валюти (гривні) через операційну касу Банку по встановленому курсу Банку на день здійснення операції та не пізніше наступного банківського дня перераховує виручені від продажу валюти кошти, за наступними реквізитами: 72 000 грн. на рахунок подавця ТОВ «Автосоюзсервіс», відкритий у ЗАТ «ТАС-Інвестбанк», з метою оплати за транспортний засіб за договором купівлі-продажу від 27.08.2007 р. Судом не встановлено та відповідачем [PERSON] не доведено факт примусу працівників Банку підписання ним кредитного договору в край на невигідних для нього умовах. Таким чином, суд приходить до висновку, що сторони кредитного договору чітко обумовили порядок надання, видачі, валютування кредитних коштів, які в подальшому були перераховані на рахунок Товариства, який здійснив продаж автомобіля відповідачу. При цьому, відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтвердив отримання у свою власність автомобіля на придбання якого відповідачем був отриманий кредит у Банку, позивача у справі. Таким чином, вказані вище обставини підтверджують належне виконання позивачем, Банком умов кредитного договору в частині видачі відповідачу [PERSON] кредитних коштів. Також, в судовому засіданні встановлено та підтверджено відповідачем [PERSON] , що останній особисто та добровільно підписав кредитний договір, договір про внесення змін і доповнень № 1 до кредитного договору та графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту, з вказаними документами ознайомлений. При цьому, доказів визнання кредитного договору недійсним або його окремих частин в судовому порядку, відповідачем [PERSON] суду надано не було. Також, в спросутвання доводів відповідача [PERSON] щодо не отримання кредитних коштів суд враховує наявність відомостей Страхової компанії "Інпро" страхователем Решетником О.І. сплата по полісу надійшла в повному обсязі, квитанція № 4189 від 30.08.2007 р. за якою платник: [PERSON] сплатив вартість автомобіля по договору в розмірі 72 000 грн. на коритсь ТОВ "Автосозсервіс" (т. 2 ас. 97, 98 ). Що стосується посилань відповідача [PERSON] про переплату ним кредитних коштів, суд не приймає їх до уваги, оскільки як вбачається з наданого позивачем рахунку заборгованості, він складений з тіла кредиту, відсотків та пені. Суд враховує, що позивач з часу подання у 2015 р. даного позову заяв про збільшення позовних вимог до суду не подавав, при цьому, відповідач [PERSON] не надав суду письмових доказів, що з часу відкриття у 2015 р. провадження у даній цивільній справі ним здійснено платежі в рахунок погашення кредитної заборгованості, відсотків, тощо. Таким чином в судовому засіданні достовірно встановлено, що за відповідачем [PERSON] утворилась заборгованість з тіла кредиту та процентам перед позивачем за Кредитним договором, яка жодним чином не спростована відповідачем, а тому підлягає примусовому стягненню. Будь-яких інших письмових доказів в спростування позовних вимог відповідачами всупереч ст. 81 ЦПК України суду не надано. Також, суд вважає обґрунтованими вимоги щодо стягнення в порядку ст.ст. 549, 550 ЦК України пені в розмірі 7 080,41 грн. Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Таким чином, наявна кредитна заборгованість зі сплати тіла кредиту, відсотків та пені підлягає примусовому стягненню з відповідачів. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд приходить до висновку, що позивачем доведені позовні вимоги, які знайшли своє підтвердження, у зв`язку з чим підлягають повному задоволенню. На підставі вищевикладеного, відповідно ст. ст. 526, 530, 536, , 610-612, 614-615, 625, 1048-1050, 1054, 1057 ЦК України та

Outcome: approved