Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (ПАТ "ПУМБ") звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки. В ході судового розгляду позивач змінив позовні вимоги та прохав суд стягнути з [PERSON] та [PERSON], як із солідарних боржників на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором №187/ДЖ/30/08И від 05.08.2008 року станом на 15 квітня 2014 року в загальному розмірі 19859,23 євро та еквівалент 151,03 євро в національній валюті України з яких: -заборгованість за сумою кредиту 14082,98 євро; -заборгованість за непогашеними в строк відсотками за користування кредитом 5776,25 євро; -151,03 євро сума пені за порушення строків виконання зобов'язань за кредитним договором. Крім того позивач прохав віднести на відповідачів витрати по сплаті судового збору та інші судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що між ЗАТ «Донгорбанк», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №187/ДЖ/30/08И від 05.08.2008 року, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредит в сумі 15000 євро. В забезпечення своєчасного та повного повернення кредиту згідно кредитного договору №187/ДЖ/30/08И від 05.08.2008 року було укладено договір поруки №187/ДЖ/30/08И від 05.08.2008 року, згідно якого [PERSON] поручився перед позивачем за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором. [PERSON] не виконав свої зобов'язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором, у зв'язку з чим ПАТ «ПУМБ» звернулося до суду з даним позовом. Представник позивача Чижова А.О. в ході судового розгляду підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, та прохала їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в ході судового розгляду позовні вимоги ПАТ «ПУМБ» до нього не визнав, надав суду письмові заперечення відповідно до яких посилається на пункт 1 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до якого протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно. Надав суду квитанції про часткову сплату ним заборгованості за кредитним договором. Просить суд в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON], позовні вимоги ПАТ «ПУМБ» не визнав, надав суду письмові заперечення проти позову відповідно до яких вважає, що позовні вимоги до нього не підлягають задоволенню в повному обсязі з тих підстав, що відповідно до пункту 4.1 договору поруки строк дії цього договору не встановлений, отже згідно з частиною 4 статті 559 ЦК України порука є припиненою, оскільки позивач пропустив строк звернення до суду. Вважає, що договір поруки є припиненим, бо боржник за основним зобов'язанням [PERSON] не належним чином виконує зобов'язання за кредитним договором з 2009 року, а позов до нього як поручителя пред'явлений позивачем лише у 2013 року, тому позивачем пропущено строк позовної давності ( шість місяців) для пред'явлення вимоги йому, як поручителю, а тому, прохає суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні, проти позову заперечував в повному обсязі з тих підстав, що відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки). Враховуючи що, в рахунок стягнення цієї суми в майбутньому буде повністю реалізована квартира [PERSON], яка ним передана в іпотеку, та яку він використовує для проживання, а тому позов до нього не підлягає задоволенню. В задоволенні позову до [PERSON], просив відмовити оскільки відповідно до частини 4 статті 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється, після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. На його думку договір поруки є припиненим, бо боржник за основним зобов'язанням [PERSON] не належним чином виконує зобов'язання за кредитним договором з 2009 року, а позов до поручителя - [PERSON], пред'явлений позивачем лише у 2013 року тому вважає що правові підстави для стягнення з нього заборгованості відсутні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено та сторонами не заперечується наявність між позивачем та [PERSON], правовідносин за кредитним договором № 187ДЖ/30/08И від 05 серпня 2008 року, так само як і правовідносин між позивачем та [PERSON], за договором поруки № 187ДЖ/30/08И від 05 серпня 2008 року, укладеним з метою забезпечення виконання основного зобов'язання боржником за кредитним договором. 05 серпня 2008 року між Закритим акціонерним товариством "Донгорбанк", правонаступником якого є ПАТ "ПУМБ" та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 187ДЖ/30/08И, відповідно до умов якого Позивач зобов'язався надати йому кредит у розмірі 15 000,00 (п'ятнадцять тисяч євро 00 центів), а він зобов'язався використати кредит за цільовим призначенням на придбання квартири, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12,5% річних та повернути Банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені кредитним договором. Позивач належним чином виконав свої обов'язки за кредитним договором, надавши [PERSON] обумовлені кредитним договором грошові кошти у повному обсязі, що підтверджується заявою на видачу готівки № 14_4 від 05 серпня 2008 року. Також на підставі наявних доказів, а саме розрахунку заборгованості /а.с. 194-196/ довідки про стан та історію заборгованості за кредитним договором № 12107020 /а.с. 8-11/ судом встановлений факт не належного виконання відповідачем [PERSON], своїх зобов'язань за кредитним договором які полягали у порушенні погодженого графіку платежів. Надані відповідачем [PERSON], квитанції про часткову сплату ним заборгованості за кредитом цього висновку суду не спростовують. Таким чином, станом на 15 квітня 2014 року заборгованість [PERSON], перед Позивачем з основної суми кредиту, процентів за користування кредитом, пені за порушення строків сплати процентів за користування ним за порушення умов Кредитного договору становить 19 859,23 євро(дев'ятнадцять тисяч вісімсот п'ятдесят дев'ять євро 23 євроцентів) та еквівалент 151,03 євро (сто п'ятдесят один євро 03 євроценти) - пені за порушення строків виконання зобов'язання. 14 лютого 2013 року, у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань відповідачем [PERSON], позивач направив рекомендованим листом на його адресу, письмову вимогу вих. № DNI-61/118 від 13.02.2013 року /а.с. 17/ про дострокове повернення всієї суми кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом. Аналогічну вимогу позивачем ПАТ «ПУМБ» на підставі п. 2.2. договору поруки 12 квітня 2013 року було направлено відповідачу [PERSON], рекомендованим листом вих. № DNI-61/321, яка була отримана [PERSON] 24 квітня 2013 року /а.с. 19/. Зазначені у вимозі вимоги ПАТ «ПУМБ» про дострокове повернення суми кредиту та відсотків та штрафних санкцій по ньому, у встановлений строк (30 календарних днів) відповідачами виконані не були. Посилання відповідача [PERSON], та його представника на положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» суд вважає безпідставними, оскільки даним законом встановлено мораторій саме на звернення стягнення на нерухоме майно (житло), яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку, тоді як суд в рамках даної позовної заяви таких вимог не розглядає. Вищезазначеним Законом України мораторію на стягнення заборгованості по кредитному договору в грошовому еквіваленті не встановлено. Також суд не вбачає підстав для застосування позовної давності до вимог позивача, оскільки з наданих відповідачем [PERSON], квитанцій про часткову сплату заборгованості за кредитом /а.с.92-117;143-147/ вбачається, що він хоча й порушував узгоджений графік платежів за кредитом, але добровільно здійснював платежі за кредитом, починаючи з 2008 по 2014 рік, а останній платіж, згідно з наданої суду квитанції № 281ВЕ4965, здійснив 22 січня 2014 року /а.с.147/. Тому підстави для застосування строку позовної давності відсутні. Посилання відповідача [PERSON], та його представника [PERSON], на припинення договору поруки суд вважає помилковими, оскільки судом встановлено, що відповідно до пункту 4.1. Договору поруки № 187ДЖ/30/08И від 05 серпня 2008 року /а.с. 15/ конкретний строк дії договору поруки дійсно не визначений, але в той же час частиною 4 статті 559 ЦК України на яку вони посилаються передбачено, що в такому випадку якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до пункту 1.1. Кредитного договору № 187ДЖ/30/08И від 05 серпня 2008 року/а.с. 13/ днем настання строку виконання основного зобов'язання є 03 серпня 2023 року. 14 лютого 2013 року позивач скориставшись своїм правом передбаченим п.п. 3.1.5. Кредитного договору, направив рекомендованим листом на адресу відповідача [PERSON] письмову вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом, тим самим змінивши день настання строку виконання основного зобов'язання передбачений в договорі, та звернувшись до суду з позовом 29 травня 2013 року /а.с.1/ вклався у визначений частиною 4 статті 559 ЦК України шестимісячний строк. У відповідності з ст.509 ЦК України - в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як - то: передати майно, сплатити гроші, виконати роботу, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідність ст.525 ЦК України - одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував. Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У відповідність ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Виходячи з вище наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 19 859,23 євро(що еквівалентно на день ухвалення рішення 327 617,71 гривні) та пеню еквівалент 151,03 євро (що еквівалентно на день ухвалення рішення 2 964,72 гривні) слід стягти з відповідачів солідарно на користь позивача. У відповідність до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «ПУМБ» судові витрати по справі (сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір) в розмірі 925 гривень 76 копійок з кожного.

Outcome: approved