Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом про відшкодування збитків за несвоєчасне виконання грошових зобовязань. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідачі займались оптовою торгівлею кольоровими і чорними металами. Його засновниками були: батько позивачів громадянин РФ Нестеров [PERSON] (частка - 99,62%) та [PERSON] (частка -0,38%). 16 вересня 2011р. [PERSON] помер. У період із 19 грудня 2011р. по 23 грудня 2011р. сини померлого , позивачі по справі надали підприємству фінансову допомогу на загальну суму 750 000.00 грн. (по 375 тис. грн. кожний). Кошти на підставі договорів безвідсоткової зворотної позики було внесено до каси товариства після чого в повному обсязі перераховано на розрахунковий рахунок підприємства. На даний час кошти не повернуто, чим позивачам завданого істотної шкоди. 13 лютого 2014р. рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська було повністю задоволено позовні вимоги позивачів: стягнуто з УР ТОВ «Інкомтех» на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 392 806,00 грн., з яких 375 000,00 грн. - сума основного боргу, 17 806,00 грн. - 3% річних за користування грошима; стягнуто з УР ТОВ «Інкомтех» на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 392 806,00 грн., з яких 375 000,00 грн. - сума основного боргу, 17 806,00 грн. - 3% річних за користування грошима; вирішено питання судових витрат. Загальний сума збитків складає 792 494 грн. На сьогодні рішення суду не виконано. Тому позивачі посилаючись на вимоги ст. ст. 1046, 625, 526, 525 ЦК України просили суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] : розмір інфляційних збитків - 283.155,38 грн., пеню 268.689,50грн. 3%річних за період із 24 вересня 2013р. по 25 червня 2015р. - 19.695,21 грн., а загальний розмір 571.540,09 грн. На користь [PERSON] : розмір інфляційних збитків - 283.155,38 грн., пеню 268.689,50грн. 3%річних за період із 24 вересня 2013р. по 25 червня 2015р. - 19.695,21 грн., а загальний розмір 571.540,09 грн. Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з*явився про день, час та місце слухання справи були повідомленні належним чином, причин неявки суду не повідомили. Представник [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах своїх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] [PERSON] в судовому засідання заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила застосувати строк позовної давності. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦПК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 1 ст. 1049 Цивільного Кодексу України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичальником) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як встановлено в судовому засіданні, УР ТОВ «Інкомтех» займалось оптовою торгівлею кольоровими і чорними металами. Його засновниками були: батько позивачів громадянин РФ Нестеров [PERSON] (частка - 99,62%) та [PERSON] (частка -0,38%). 16 вересня 2011р. помер [PERSON] який також був і генеральним директором товариства. З метою підтримки фінансової стабільності підприємства у період із 19 грудня 2011р. по 23 грудня 2011р. сини померлого [PERSON] та [PERSON] надали підприємству фінансову допомогу на загальну суму 750 000.00 грн. (по 375 тис. грн. кожний). Кошти на підставі договорів безвідсоткової зворотної позики було внесено до каси товариства після чого в повному обсязі перераховано на розрахунковий рахунок підприємства. [PERSON] у період з 19 грудня 2011р. по 23 грудня 2011р. уклав із Українсько-російським Товариством з обмеженою відповідальністю «Інкомтех» договори безвідсоткової зворотної позики на загальну суму 375 000 рн. 00 коп, а саме: Договір №1312 від 19.12.2011р. на загальну суму 145 000 грн. 00 коп.; Договір №1512 від 23.12.2011р. на загальну суму 145 000 грн. 00 коп.; Договір №1712 від 26.12.2011р. на загальну суму 85 000 грн. 00 коп. Окрім того [PERSON] та Українсько-російським Товариством з обмеженою відповідальністю «Інкомтех» у період 19 грудня 2011р. 23 грудня 2011р. було укладено договори безвідсоткової зворотної позики на загальну суму 375 000 грн. 00 коп., а саме: Договір №1212 від 19.12.2011р. на загальну суму 145 000 грн. 00 коп.; Договір №1412 від 23.12.2011р. на загальну суму 145 000 грн. 00 коп.; Договір №1612 від 26.12.2011р. на загальну суму 85 000 грн. 00 коп. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2014 року, яке напрало чинності 25 лютого 2014 року, справа №201/15579/13-ц було повністю задоволено позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] та стягнуто з УР ТОВ «Інкомтех» на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 392 806,00 грн., з яких 375 000,00 грн. - сума основного боргу, 17 806,00 грн. - 3% річних за користування грошима; стягнуто з УР ТОВ «Інкомтех» на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 392 806,00 грн., з яких 375 000,00 грн. - сума основного боргу, 17 806,00 грн. - 3% річних за користування грошима; вирішено питання судових витрат. Загальний сума збитків складає 792 494 грн. На сьогодні рішення суду не виконано. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановленні судовим рішенням у цивільній, господарський або адміністративній справі, що набрало законної сили , не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Оскільки рішення суду на даний час не виконано позивачам завдано значних збитків. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором та законом (ст. 611 ЦК України). Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладене суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивачів інфляційних збитків та 3% річних за період з 24 вересня 2013 року по 25 червня 2015 рік обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню . Не може суд прийняти до уваги заяву представника третьої особи про застосування строків позовної давності, оскільки правовідносини які виникли між сторонами регулюються цивільним кодексом, однак представник при застосуванні строків позовної давності посилається на вимоги статей господарського кодексу. Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивачів пені суд виходить з наступного. Статтею 546 ЦК України, передбачено виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Як роз'яснено в абзацах 3,4 п.2.1 та п.2.2 постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом. Так, нарахування пені у відповідному відсотковому розмірі від суми простроченого платежу передбачено статтею 14 Закону України "Про державний матеріальний резерв", статтею 36 Закону України "Про телекомунікації", статтею 1 Закону України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій". У таких випадках нарахування пені здійснюється не за Законом України "Про відповідальність за невиконання грошових зобов'язань", а на підставі спеціального нормативного акта, який регулює відповідні правовідносини. Тобто в даному випадку, договори безвідсоткової зворотної позики не містять умови щодо стягнення з Відповідача пені. В свою чергу, Законом України "Про відповідальність за невиконання грошових зобов'язань" не встановлено обов'язок сплати боржником пені у випадку, якщо розмір та порядок сплати пені не визначено в договорі, а лише встановлено граничний розмір пені, який має бути застосований, якщо договором передбачено стягнення пені. Враховуючи вищенаведене суд вважає позовні вимоги в частині стягнення пені безпідставними та такими що не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial