Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та спростування недостовірної інформації, стягнення моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що на підставі наказу № 364 від 02.11.2016 року він працює на посаді головного лікаря Перинатального центру 11 рівня на базі Покровської ЦРЛ, його загальний трудовий стаж роботи складає понад двадцять шість років. 26.07.2017 року на плановому засіданні Перинатального центру у присутності лікарів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] відповідачка по справі [PERSON] заявила про те, що він призначений на посаду головного лікаря Перинатального центру у звязку з тим, що дав хабара головному лікарю Покровської ЦРЛ [PERSON] 01.12.2017 року на плановому засіданні Перинатального центру у присутності лікарів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідачка вдруге заявила про те, що він призначений на посаду головного лікаря Перинатального центру лише за то, що дав хабара головному лікарю. Дана інформація не відповідає дійсності та є недостовірною і такою, що принижує честь, гідність його як громадянина, оскільки характер висловлювань [PERSON] створює негативне враження та відношення до нього як саме до злочинця. Розповсюдження відповідачкою даної інформації принижують його честь та гідність, внаслідок чого йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює 70000 грн. Позивач просить визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність інформацію, розповсюджену [PERSON] про те, що він дав хабар головному лікарю Покровської ЦРЛ [PERSON] для призначення його на посаду головного лікаря Перинатального центру на базі Покровської ЦРЛ та займає свою посаду у звязку з тим, що постійно дає хабар головному лікарю Покровської ЦРЛ [PERSON]; Зобов»язати [PERSON] спростувати інформацію про те, що він дав хабар головному лікарю Покровської ЦРЛ [PERSON] для призначення його на посаду та постійно дає хабар головному лікарю у присутності лікарів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON][PERSON], [PERSON] та вибачитись за розповсюдження недостовірної інформації; стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 70000 грн. за поширення недостовірної інформації, яка принижує його честь та гідність, та понесені судові витрати. Відповідачка [PERSON] надала відзив, в якому зазначила, що позовні вимоги не обґрунтовані, не підтверджені належними та допустимими доказами, містять недостовірну «інформацію» про її висловлювання в сторону позивача. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні позивач, представник позивача підтримали позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні. Відповідачка, представник відповідачки позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що працює в Покровській ЦРЛ лікарем акушером-гінекологом. 01.12.2017 року на заплановому засіданні Перинатального центру, де він був присутнім, відповідачка по справі [PERSON] висловилась на адресу [PERSON], що той за свою посаду головного лікаря Перинатального центру дав хабара головному лікарю [PERSON] і продовжує давати хабар. 26.07.2017 року він не був присутнім на засіданні Перинатального центру. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що 26.07.2017 року на засіданні Перинатального центру між позивачем та відповідачкою по справі виникли непорозуміння з деяких питань виробничого характеру. Відповідачка висловилась на адресу позивача : « Ви тут працюєте лише тому, що надали хабар головному лікарю». Вказане висловлювання вважає таким, що принижує гідність позивача. Функції секретаря на засіданні виконувала функції [PERSON], в журналі записували протокол зборів, в якому зазначили присутніх. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працює лікарем Перинатального центру Покровської ЦРЛ. 26.07.2017 року на засіданні працівників центру на адресу позивача висловилась, що той давав хабар головному лікарю Покровської ЦРЛ за свою посаду. 01.12.2017 року вони очікували комісію по перевірці документації Покровської ЦРЛ, стосовно чого відповідачка в її присутності сказала [PERSON]: «Даєте всюди і тут дасте». Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працює заступником Перинатального Центру Покровської ЦРЛ. 26.07.2017 року вона була присутньою на оперативній нараді, як секретар вела протокол. Всіх присутніх на засіданні вона вписувала в протокол, але траплялись випадки, коли не всі ставили свій підпис. Образи в протоколі вона не записувала. Відповідачка по справі [PERSON] висловилась на адресу [PERSON], про те, що той давав хабар головному лікарю Покровської ЦРЛ за отримання своєї посади. 01.12.2017 року відповідачка [PERSON] також сказала [PERSON]: «Продовжуй носити хабар головному лікарю», протокол 01.12.2017 року не вела. 26.07.2017 року та 01.12.2017 року [PERSON] та [PERSON] не були присутні на засіданні. Вважає, що вказаним висловлюванням принизила авторитет керівника Перинатального центру. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що працює лікарем акушер-гінекологом Покровської ЦРЛ. На початок грудня 2017 року на оперативній нараді відповідачка висловилась на адресу позивача про те, що той давав хабар головному лікарю [PERSON] за отримання посади. Вважає вказане висловлювання безпідставним звинуваченням, образою, негативною інформацією. [PERSON], [PERSON], [PERSON] не були присутніми на нараді. На нараді позивач сказав, що з приводу звинувачення звернеться до суду. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працює лікарем акушер-гінекологом Перинатального Центру Покровської ЦРЛ. 26.07.2018 року на нараді [PERSON] різко відреагувала на зауваження позивача як керівника Перинатального центру і сказала « Що ти тут командуєш , гроші носиш [PERSON] і продовжуєш носити» і пішла. [PERSON] , [PERSON], [PERSON] не були присутніми на нараді. Вважає, що вказане висловлювання мало негативну інформацію відносно діяльності [PERSON] 01.12.2017 року вона не працювала, тому свідком подій в цей день не була. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працює лікарем акушер-гінекологом Покровської ЦРЛ. 26.07.2017 року та 01.12.2017 року вона була присутньою на оперативних нарадах, проте будь-яких образ на адресу відповідача [PERSON] не чула. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що станом на липень 2017 рік працювала лікарем акушер-гінекологом .. 26.07.2017 року була присутньою на оперативні нараді , де [PERSON] зробив зауваження відповідачці [PERSON] з приводу робочих моментів, на що остання висловилась на адресу [PERSON] про те, що той за гроші отримав свою посаду, при цьому згадувалось прізвище головного лікаря «Шутько». Вважає, що вказаним висловлюванням відповідачка образила позивача, принизила його честь і гідність. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він не був присутнім на нарадах 26.07.2017 року та 01.12.2017 року, проте, вважає, що [PERSON] не могла так висловитись на адресу [PERSON], бо вона його не знає. [PERSON] боїться [PERSON], тому подав цей позов. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що не памятає, чи була присутньою на оперативних нарадах 26.07.2017 року та 01.12.2017 року, та не памятає, щоб [PERSON] образила [PERSON] Проте, з боку [PERSON] на її адресу та на адресу [PERSON] були висловлені образи, які були предметом розгляду в суді. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є дружиною відповідачки по справі, раніше працював лікарем в Покровській ЦРЛ. Не був присутнім на нарадах 26.07.2017 року та 01.12.2017 року, проте зауважив, що [PERSON] не заздріть позивачу та не могла на нього таке сказати. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідачки, представника відповідачки,свідків, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] працює на посаді головного лікаря Перинатального центру 11 рівня на базі Покровської ЦРЛ. Станом на 26.07.2017 року на посаді завідуючої акушерським відділенням працювала відповідачка по справі лікар акушер-гінеколог [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи 26.07.2017 року та 01.12.2017 року в Покровській ЦРЛ проходили оперативні наради, де були присутні позивач, відповідачка по справі, та працівники Покровської ЦРЛ ( а. с. 61, 62). Як встановлено в судовому засіданні 26.07.2017 року на оперативній нараді Перинатального центру Покровської ЦРЛ між головним лікарем Перинатального центру , позивачем по справі, [PERSON] та завідуючою акушерським відділенням [PERSON] виникли суперечки по робочих моментах, внаслідок яких остання виловилась на адресу позивача по справі :« Ви тут працюєте лише тому, що надали хабар головному лікарю». Вказані обставини підтверджені поясненнями позивача в судовому засіданні, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], витягом з протоколу оперативної наради від 26.07.2017 року ( а. с. 61). 01.12.2017 року на оперативній нараді при обговоренні питання про очікування перевірки комісією з департаменту охорони здоров»я, між позивачем та відповідачкою виникла конфліктна ситуація, в процесі якої остання висловилась на адресу [PERSON], що той дає хабар : «Даєте всюди і тут дасте. Продовжуй носити хабар головному лікарю». Вказані обставини підтверджені поясненнями позивача в судовому засіданні, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], витягом з протоколу оперативних нарад від 01.12.2017 року ( а. с. 62). Конституція України\~визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також проголошує право кожного на повагу до його гідності (статті 3,28).\~Статтею 68 Конституції\~встановлено, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися\~Конституції України\~та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Статтею 297 ЦК України\~закріплено право фізичної особи на повагу до її гідності та честі. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об»єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю повязується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь ( поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, і під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обовязків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї, недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. У відповідності до п. 15\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~1\~від 27.02.2009\~року "Про\~судову практику\~у справах\~про захист\~гідності та\~честі фізичної\~особи,\~а також\~ділової репутації\~фізичної та\~юридичної особи" при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій, наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному\~\~житті тощо. Згідно ч.6 п. 15\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про захист честі, гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи"\~недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності, або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності(неповні або перекручені). Відповідно до п. 18 Постанови обов»язок довести, що поширена інформація є достосвірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостосвірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. Відповідно до положень ч.1,2 ст.30\~Закону України «Про інформацію»\~ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. В обґрунтування своїх заперечень відповідачка вказала про те, що зазначені факти в позовній заяві не відповідають дійсності, оскільки не висловлювалась на адресу позивача. Проте, підтвердила наявність суперечок, які виникли між нею та [PERSON] на оперативних нарадах та наявність між ними конфліктної ситуації. Жодного доказу на спростування вказаних в позовній заяві фактів про образливі висловлювання з її боку суду не надала. Доводи позивачки про підроблення протоколів оперативних нарад суд не приймає до уваги, оскільки зазначені факти не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Вказані висловлювання відповідачкою містять твердження про факти вчинення позивачем дій, які містять ознаки складу злочину, відповідальність за який встановлена КК України. Однак, відповідачкою не доведено протилежне, у тому числі наявність процесуального документу , яким би встановлювалась вина позивача у вчинення злочину, передбаченого КК України, або корупційних дій. В силу міжнародних та конституційних принципів особа вважається невинуватою у вчиненні злочину доки її вину не буде доведено в законному порядку ( п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 2 ст. 62 Конституції України. З огляду на вищенаведене, інформація, поширена відповідачкою про те, що [PERSON] дав хабара головному лікарю Покровської ЦРЛ [PERSON] за отримання своєї посади, та продовжує носити хабар, є недостовірною та негативною, оскільки створює уявлення про позивача як особу, яка неналежне виконує свої обовязки , є некваліфікованим спеціалістом та причетна до вчинення ним корупційних дій. Доводи представника відповідачки про те, що зазначена позивачем в позові нічибто висловлена відповідачкою інформація є взагалі оціночним судженням, тому не може предметом розгулу, суд не приймає до уваги, оскільки поширена відповідачкою негативна інформація щодо позивача є цілком конкретною, зокрема звинувачення у дачі хабарів, вчинення ним корупційних дій не є оціночними судженнями, а є фактами, які можуть бути перевірені. Отже, в судовому засіданні встановлено, що діями відповідачки, яка поширила негативну недостовірну інформацію на оперативних нарадах працівників Покровської ЦРЛ про позивача, принижена його честь та ділова репутація, тому такими діями йому завдана моральна шкода. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного. Згідно\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна та інше. Моральна шкода відшкодовується одноразово. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого та інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру й розміру заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача й інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість заподіяної травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність змушених змін у його житті та інше. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи характер та обсяг страждань позивача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, особу відповідачки, яка на момент розгляду справи не працює, наявність конфліктної ситуації, яка склалася в колективі Покровської ЦРЛ , а також встановлення в судовому засіданні нетактовних висловлювань з боку самого позивача на адресу працівників, що були предметом розгляду в колективі Покровської ЦРЛ (а.с.63-70), суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, а саме в сумі 300 грн. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 7 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про захист честі, гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи"\~ суд не вправі зобов»язувати відповідача вибачитися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16,277 ЦК. Отже, позовні вимоги в частині зобов»язання позивачку спростувати недостовірну інформацію та вибачитись за розповсюдження недостовірної інформації, задоволенню не підлягають, оскільки такий спосіб захисту не передбачений законом. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2)повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3)повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4)повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів ( договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; Згідно з роз»ясненнями, наданими у п. 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. Як вбачається з матеріалів справи позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1754,80 грн. ( 704,80 + 704,80+ 345,20=1754,80) ( а. с. 1,2,32), проте не доплачено судового збору у розмірі 712 грн. ( 1762( вимога про стягнення моральної шкоди)+704,80 ( вимога немайнового характеру) 1754,80= 712 грн. Оскільки вимоги про відшкодування моральної шкоди заявлені позивачем в розмірі 70000 грн. задоволені частково в сумі 300 грн., судові витрати по сплату судового збору підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача у сумі 712,35 ( 704,80+ 7,55=712,35), а з позивача в дохід держбюджету підлягає стягненню судовий збір у розмірі 712 грн. Також з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 71 грн. витрат, повязаних з наданням правової допомоги (пропорційно задоволеним позовним вимогам з урахуванням часткового задоволення позову і наданням позивачем доказів щодо сплати ним адвокату 5000 грн. за надання правової допомоги : 5000 грн. х 1,42% : 100= 71 грн). \~ \~ \~ \~ \~ На\~підставі викладеного,\~

Outcome: partial