Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до Вишеньківської сільської ради про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності на спадкове майно. Позов мотивовано тим, що 28.05.2009 року помер [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно, а саме земельна ділянка площею 1,9596 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вишеньківської сільської ради Хмільницького району Вінницької області. Позивач зазначає, що з [PERSON], без реєстрації шлюбу, проживала [PERSON], яка будучи спадкоємцем четвертої черги, у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняла спадщину. 22.06.2015 року померла [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно. Позивач зазначає, що вона прийняла спадщину за померлою 22.06.2015 року [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна. Однак не може оформити право на спадкове майно яке [PERSON] успадкувала після [PERSON], а саме земельну ділянку площею 1,9596 га.. За таких обставин, позивач просить встановити факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON]. Визнати за позивачем, в порядку спадкування після смерті [PERSON], право власності на земельну ділянку площею 1,9596 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вишеньківської сільської ради Хмільницького району Вінницької області у відповідності до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №377815. Позивач, в судове засідання не зявилась, причини неявки суду не відомі. Представник позивача в судовому засіданні вказав, що пред'явлений позов підтримує в повному обсязі, просить суд задовольнити позовні вимоги. Просить встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] не менше як 5 років в період з 1986 року по 28.05.2009 року. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову та зазначив, що [PERSON] та [PERSON] деякий час спільно проживали, однак це тривало не повних п'ять років. [PERSON] відбував умовне покарання. В погосподарських книгах наявні записи про вибуття [PERSON] [PERSON] з 01.06.2014 року перебувала в будинку інтернаті для престарілих. Вказана земельна ділянка була не правильно видана [PERSON] рішенням 13 сесії сільської ради, оскільки він не являвся членом КСП та не мав права претендувати на цю земельну ділянку, що підтверджується копіями витягів з рішень сільської ради та додатками до них. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Актовим записом про смерть №10 від 01.06.2009 року (копія на а.с. 74) підтверджено, що [PERSON] помер 28.05.2009 року в с.Вишенька Хмільницького району Вінницької області. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, серед якого земельна ділянка площею 1.9596 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вартістю 79577,11 грн. (а.с. 7, 9), яка розташована на території Вишеньківської сільської ради Хмільницького району Вінницької області. Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що вказана земельна ділянка була помилково надана [PERSON], оскільки факт належності останньому вказаної земельної ділянки підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №377815, виданого на підставі розпорядження Хмільницької РДА від 17.06.2005 року №325, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №0108812000013 (копія на а.с. 7). Суд враховує, що рішенням 13 сесії 4 скликання Вишеньківської сільської ради Хмільницького району Вінницької області (копія на а.с. 45) погоджено виготовлення державних актів на право власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва власникам сертифікатів згідно схеми поділу на земельні частки (додаток 1). При цьому, в додатку №1 до рішення 13 сесії 4 скликання від 21.01.2005 року (копія на а.с. 46) зазначено, що [PERSON] є власником сертифіката Вишеньківської сільської ради серії ВН 0377869, поле №7, ділянка №62, площею 1,96 га. Сторонами визнається, що вказане рішення сільської ради, яким [PERSON] було погоджено виготовлення державного акту на право власності на землю, а також розпорядження Хмільницької РДА 17.06.2005 року №325, на підставі якого було видано вказаний державний акт є чинними, а державний акт не скасований та дійсний. Представник відповідача зазначив, що в судовому порядку вказане рішення сільської ради та розпорядження Хмільницької РДА не оскаржувались, державний акт не скасовано. З відповідних копій погосподарських книг, особові рахунки №№153, 142, 143, 130 (а.с. 11, 38-42, 85) встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з 1986 року зареєстровані в одному будинку. При цьому, суд враховує, що [PERSON] в графі відношення до голови сімї записана як "голова сімї", а [PERSON] "чоловік". Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] надали пояснення, якими підтвердили, що [PERSON] проживав однією сімєю, без реєстрації шлюбу, з [PERSON]. Так, свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] є її троюрідною сестрою та проживала в с.Вишенька. З 1982-83 року [PERSON] почала проживати з чоловіком на ім'я [PERSON]. [PERSON] спільний бюджет, домашній побут та вели спільне господарство. Володимир працював на фермі їздовим, а потім сторожем. Час від часу, а саме близько 2-3 разів на місяць, вона зустрічалась з сестрою, ходили в гості одна до одної. Сестра та [PERSON] проживали як чоловік з дружиною до моменту його смерті. Поховання проводила сестра та її родичі. [PERSON] був судимий. Їздив в Крим, коли помер його брат, в 2000-2001 р.р. Свідок [PERSON] пояснив, що він з 1987 року знайомий та товаришував з [PERSON] Часто бували в гостях один в одного. [PERSON] проживав однією сімєю з [PERSON], вели спільне господарство, спільно купували корову та телевізор. [PERSON] вирощував голубів. Зустрічав [PERSON] кожен тиждень. [PERSON] на 1-2 тижні їздив в Крим на похорон до брата. [PERSON] проживав з [PERSON] з початку 80-х років до моменту його смерті. Поховання [PERSON] проводила [PERSON] та її племінник, а сусіди допомагали. Проживали [INFO]. [PERSON] працював в колгоспі їздовим, сторожем та мав пай. Враховуючи це наявні підстави для задоволення позову в частині встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] не менше як 5 років в період з 1986 року по 28.05.2009 року, що підтверджується як дослідженими доказами, так і показаннями свідків. При цьому, з оглянутих в судовому засіданні оригіналів погосподарських книг, особовий рахунок №№142, 143 (копії на а.с. 40, 41), встановлено, що записи "вибув" та "відсутній" в даних погосподарських книгах виконані олівцем, що не відповідає Інструкції по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженої наказом Міністерства статистики № 48 від 22.02.1995 року, чинної на момент внесення даних записів, а тому суд відхиляє доводи відповідача про те, що зі записи підтверджують вибуття [PERSON] з місця його проживання. Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Листом державного нотаріуса Хмільницької державної нотаріальної контори [PERSON] №810/01-16 від 09.08.2017 року (а.с. 75) повідомлено, що спадкова справа після смерті 28.05.2009 року [PERSON] у Хмільницькій районній державній нотаріальній конторі не заводилась. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, [PERSON], у відповідності до ст.ст. 1264, 1268 ЦК України, прийняла спадщину за померлим 28.05.2009 року [PERSON] Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак [PERSON] не виконала вимоги ст. 1297 ЦК України, не отримала свідоцтво про право на спадщину на вказане нерухоме майно, яке прийняла після смерті [PERSON], отже не набула право власності на нього, набувши майнове право. Свідоцтвом про смерть серії І-АМ №325222 (копія на а.с. 8) підтверджено, що [PERSON] померла 22.06.2015 року в с.Уланів Хмільницького району Вінницької області. Відповідно до заповіту від 06.04.2010 року посвідченого секретарем Вишеньківської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, [PERSON] заповіла все належне їй майно - [PERSON]. Заповіт зареєстровано в реєстрі за №14. Заповіт не змінено і не відмінено (копія на а.с. 77). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, серед якого право на земельну ділянку площею 1.9596 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вишеньківської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, яку [PERSON], у відповідності до ст.ст. 1264, 1268 ЦК України, успадкувала після смерті 28.05.2009 року [PERSON], що підтверджується витягами з погосподарських книг, а також встановленими судом обставинами справи. Як встановлено судом, про втрату державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №377815 виданого [PERSON] було розміщено оголошення в газеті "Життєві обрії", випуск від 11.08.2017 року (а.с. 79). Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 21.03.2016 року (копія на а.с. 6) підтверджено, що [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу [PERSON] та їй, на підставі заповіту, було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 4,22 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ВН №053956. Згідно із ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідним розясненням приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області [PERSON] №259/01-16 від 11.08.2017 року [PERSON] повідомлено, що видати свідоцтво про право власності на спадкове майно, за відсутності правовстановлюючих документів, не представляється можливим. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову шляхом визнання за позивачем права на вказану земельну ділянку, оскільки матеріалами справи, дослідженими судом, доведено, що спадкодавець [PERSON], у відповідності до ст.ст. 1264, 1268 ЦК України, за життя прийняла спадщину за померлим [PERSON], однак права власності на вказану земельну ділянку не набула, оскільки не виконала вимоги ст. 1297 ЦК України, а тому позов в частині визнання за позивачем права власності на цю земельну ділянку не підлягає задоволенню. Судові витрати залишити за сторонами.

Outcome: partial