Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] із позовом до Хмельницької міської ради, третьої особи яка не заявляє самостійної вимоги на предмет спору Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 763 457,33 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що з 1996 року володіє на праві власності земельною ділянкою по [ADDRESS] площею 600 кв.м, та в 2005 році було присвоєно земельній ділянці кадастровий номер, дані про земельну ділянку були внесені в базу даних автоматизованої системи ведення Державного земельного кадастру 22 березня 2005 року з присвоєнням кадастрового номера 6810100000:01:008:0066, однак з невідомих причин кадастровий номер земельної ділянки належної на праві власності [PERSON] не був внесений до автоматизованої бази даних. У 2016 році на належній позивачу земельній ділянці житлово-будівельним кооперативом «Гагаріно» було розпочате будівництво багатоповерхового будинку. Позивачу стало відомо, що рішенням 39-ї сесії Хмельницької міської ради № 38 від 25.06.2014 року земельна ділянка площею 1000 м. передана у власність [PERSON] , який 28.11.2014 року продав її [PERSON] , а той у свою чергу переоформив право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] на ЖБК «Гагаріно». Земельна ділянка виділена відповідачем [PERSON] наклалася на земельну ділянку [PERSON] . З метою відновлення права на вільне розпорядження майном, позивач звернувся з позовною заявою до Хмельницького міськрайонного суду та рішенням у справі № 686/9638/116-ц суд визнав нечинним рішення 39-ї сесії Хмельницької міської ради №38 від 25.06.2014 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] по [ADDRESS] , кадастровий номер 6810100000:01:008:0570. Ухвалою від 13.10.2016р. Апеляційний суд Хмельницької області вказане рішення місцевого суду залишив без змін. Позивач вважає, що хоч державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6810100000:01:008:0570 скасовано, його право володіння та розпорядження своєю земельною ділянкою відновлено бути не може, так як на ній частково знаходиться багатоповерховий будинок, а тому [PERSON] змушений звернутись до суду із даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з наведених підстав, просить позов задоволити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, вважає його безпідставним та необґрунтованим, зазначає, що на момент прийняття рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS] площею 1000 кв.м., ХМР не було відомо про накладення земельних ділянок по [ADDRESS] на земельну ділянку по [ADDRESS] , оскільки повноваження щодо реєстрації земельних ділянок з присвоєнням їм кадастрових номерів є повноваженнями державних кадастрових реєстраторів, у зв`язку із чим міська рада не наділена такими повноваженнями, тобто визначити чи дійсно одна земельна ділянка накладається на іншу може лише державний кадастровий реєстратор. У зв`язку із наведеним просить відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи, Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином. За таких обставин суд вважає за можливе слухати справу за даної явки учасників процесу на підставі зібраних доказів. 26.08.2020 року відкрито провадження по справі. 14.09.2020 року представником відповідача надано відзив на позов, який долучено до матеріалів справи. За клопотанням представника позивача, ухвалою суду від 24.09.2020 року по справі призначено судову оціночно-земельну експертизу, провадження по справі зупинено. 28.12.2020 року надійшов висновок експерта від 23.12.2020 року за №39/20, згідно якого вартість земельної ділянки по [ADDRESS] становить 720, 960 грн. 13.01.2021 року поновлено провадження по справі. 01.02.2021 року справу призначено до слухання по суті. 21.04.2021 року представником відповідача надано додаткові пояснення по справі. Заслухавши пояснення представників, вивчивши матеріали справи та надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 1996 року володіє на праві власності земельною ділянкою по [ADDRESS] площею 600 кв.м, та в 2005 році було присвоєно земельній ділянці кадастровий номер, дані про земельну ділянку були внесені в базу даних автоматизованої системи ведення Державного земельного кадастру 22 березня 2005 року з присвоєнням кадастрового номера 6810100000:01:008:0066, однак з невідомих причин кадастровий номер земельної ділянки належної на праві власності [PERSON] не був внесений до автоматизованої бази даних. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи. Станом на 22.03.2005 року зазначені правовідносини регулювалися Тимчасовим порядком ведення державного реєстру земель, затвердженим наказом Державного комітету України по земельних ресурсах №174 від 02.07.2003, яким визначався порядок внесення відомостей про земельну ділянку, ведення Поземельної книги земельної ділянки, внесення записів до книги реєстрації. Згідно з п. 1.2 Порядку №174 адміністратором державного реєстру земель є Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах (ДЗК), що забезпечує створення та функціонування державного реєстру земель, відповідає за достовірність і збереження даних, захист від несакціонованого доступу та руйнування бази даних АС ДЗК, має повний прямий доступ до бази даних АС ДЗК. Реєстраторами державного реєстру земель є структурні підрозділи Центру ДЗК, які мають доступ та вносять відомості до бази даних АС ДЗК, ведуть Поземельну книгу, здійснюють видачу та реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди (суборенди) землі, а також ведуть книгу реєстрації. Відповідно до п. 2.1 Порядку №174 виконавець робіт (суб`єкт господарювання, який має ліцензію на провадження господарської діяльності щодо проведення землевпорядних робіт) формує та надає реєстратору обмінний файл разом з технічною документацією. Обмінний файл надається реєстратору на гнучкому магнітному носії або компакт-диску. Цифрові носії мають бути марковані. Маркування має відображати таку інформацію: кадастровий номер земельної кварталу, до якого належить земельна ділянка (ділянки);порядковий номер носія та загальну кількість носіїв у комплекті; назву виконавця робіт, прізвище, ім`я по батькові представника виконавця робіт; дату запису інформації на цифровий носій. Згідно п. 2.2 Порядку №174 реєстратор здійснює процедуру перевірки та приймання обмінного файла, у тому числі порівняння з технічною документацією. У разі відповідності обмінного файла відомостям, які наведено в технічній документації, та вимогам до структури, змісту та формату обміну даними, за результатами перевірки та приймання реєстратором робиться відмітка на титульному аркуші технічної документації про приймання обмінного файла після чого заповнюється реєстраційна картка. Таким чином, до вступу з 01.01.2013 року в дію Закону України "Про Державний земельний кадастр" обов`язок ведення Державного реєстру земель покладався виключно на Державне підприємство "Центр Державного земельного кадастру" та його територіальні органи шляхом внесення записів до бази даних Державного реєстру земель та вчинення записів у відповідних книгах реєстрації. Отже, саме з вини державного реєстратора ДЗК не було внесено дані до автоматизованої бази даних. Враховуючи зазначене, Хмельницька міська рада не була наділена повноваженнями щодо внесення записів до бази даних Державного реєстру земель, у зв`язку з чим відсутня вина міської ради щодо невнесення кадастрового номера земельної ділянки належної на праві власності [PERSON] до бази даних Державного реєстру земель. Так, в червні 2014 року Хмельницькою міською радою було прийнято рішення №38 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано земельну ділянку по [ADDRESS] площею 1000 кв.м [PERSON] . Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 29 листопада 2018 року по справі №686/9638/16-ц вказане рішення міської ради було визнано нечинним. Позивач в позовній заяві зазначає, що рішення суду обгрунтовано тим, що відповідно до ст. 393 Цивільного кодексу України правовий акт органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом місцевого самоврядування має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди. Проте, при визнанні незаконним та скасуванні рішення суд не встановив наявність вини Хмельницької міської ради у зв`язку з прийняттям оскаржуваного рішення. Частиною 1 та 2 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мучить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За змістом ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини відповідно до ч. 1 та 2 ст. 1166 ЦК України. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина особи. Аналогічне роз`яснення міститься в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди". Судом не встановлено вину Хмельницької міської ради, оскільки, на момент внесення відомостей про земельну ділянку по [ADDRESS] у реєстрі була відсутня інформація про земельну ділянку [PERSON] , тому державним кадастровим реєстратором управління Держгеокадастру у Хмельницькому районі Хмельницької області було внесено відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером 6810100000:01:008:0570, оскільки при зверненні громадянином та/або розробником документації із землеустрою до державного кадастрового реєстратора ним згідно п.4 ст. 24 Закону України "Про землеустрій" подавалася документація із землеустрою, відповідальність за достовірність якої покладена на розробника. Відповідно до п. 8 ст. 9 Закону України "Про Державний земельний кадастр" внесення відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру здійснюється державними кадастровими реєстраторами. Враховуючи, що кадастровий номер земельної ділянки по [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] не був внесений до бази даних з вини державного реєстратора ДЗК, тобто інформація в реєстрі про яку була відсутня, тому при внесенні відомостей державним кадастровим реєстратором до Державного земельного кадастру про земельну ділянку по [ADDRESS] із визначенням кадастрового номера було здійснено правомірно та з дотриманням вимог передбачених чинним законодавством. На момент прийняття рішення Хмельницькою міською радою в реєстрі була відсутня інформація про земельну ділянку [PERSON] та державним кадастровим реєстратором відомості про земельну ділянку по [ADDRESS] було внесено до Державного земельного кадастру, з здійсненням її реєстрації, з присвоєнням кадастрового номера, і тому у Хмельницької міської ради були відсутні законні підстави відмовити у затвердженні проекту землеустрою. Враховуючи вищенаведене, слід зазначити, що відсутні дії міської ради, які були б неправомірними, оскільки прийняття рішення та вчинення інших дій здійснювалося в межах, в спосіб та на підставі чинного законодавства. Крім того, як встановлено рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 29 листопада 2018 року по справі №686/9638/16-ц гр. [PERSON] лише 16.03.2016 року виготовив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для визначення точного місця розташування земельної ділянки, тоді як рішення Хмельницькою міською радою про надання земельної ділянки по [ADDRESS] гр. [PERSON] було прийнято 25.06.2014 №38, що підтверджує те, що накладення земельної ділянки по [ADDRESS] на земельну ділянку по [ADDRESS] не було наявним, оскільки кадастровий номер земельної ділянки по [ADDRESS] був відсутній в базі даних. Отже, лише рішенням суду по справі №686/9638/16-ц було встановлено обставину, що дані про земельну ділянку були внесені в базу даних автоматизованої системи ведення Державного земельного кадастру 22 березня 2005 року з присвоєнням кадастрового номера 6810100000:01:008:0066. З невідомих причин кадастровий номер земельної ділянки належної на праві власності [PERSON] не був внесений до автоматизованої бази даних. До рішення суду Хмельницькій міській раді не було відомо про вказану обставину, та в подальшому про накладення земельних ділянок, тому, вина Хмельницької міської ради відсутня, оскільки невнесення даних до бази автоматизованої бази даних є невиконанням обов`язків реєстратора ДЗК. Таким чином, суд вважає, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту своїх прав, оскільки вина ХМР у накладенні на його земельну ділянку іншої земельної ділянки не встановлена, підстави для відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 763 457,33 грн., відсутні. [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 6810100000:01:008:0066, Державний акт на право власності не скасовано, а тому позивач не позбавлений права усувати перешкоди в користуванні своєю власністю. За таких обставин, на підставі викладеного, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed