Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, який мотивувала тим, що 26.01.2016 року помер її чоловік, [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті він не зробив. До складу спадщини увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: Вінницька область, Липовецький район, м. Липовець, вул. Гагаріна, 20 (далі житловий будинок, домоволодіння). Позивач спадщину прийняла, проте не в змозі її оформити, оскільки нотаріус відмовила їй у видачі нотаріального акту, мотивувавши своє рішення відсутністю правовстановлюючого документа, який підтверджує право власності спадкодавця на зазначене спадкове майно. Вказане стало підставою для звернення позивача до суду з позовом, яким вона просить визнати за нею право власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. В судове засідання позивач та її представник не з'явились, проте останній подав до суду заяву в якій вказав, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити, а справу розглянути у його відсутність. Відповідач, будучи оповіщеним у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не подав, про причини неявки суд не повідомив. З огляду на зазначене, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд вказаної справи, що не перешкоджає її розгляду. За таких обставин, суд ухвалює рішення за відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд дійшов наступного висновку. 26.01.2016 року в місті Липовець, Липовецького району Вінницької області, помер [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть (а.с. 5). Після його смерті відкрилася спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті він не зробив.. До складу спадщини увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: Вінницька область, Липовецький район, м. Липовець, вул. Гагаріна, 20. З матеріалів Спадкової справи № 100/2016 слідує, що після смерті [PERSON] позивач, як спадкоємець першої черги за законом, спадщину прийняла в порядку, визначеному частиною 3 статті 1268 ЦК України. Інших спадкоємців, в тому числі осіб, що мають право на обовязкову частку в спадщині, судом не встановлено. Отже, позивач є єдиною спадкоємицею на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON]. Для оформлення спадщини позивач звернулася до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, яка постановою від 23.09.2016 року (вих. № 431/02-31) відмовила їй у видачі нотаріального акту, мотивувавши своє рішення відсутністю правовстановлюючого документа, який підтверджує право власності спадкодавця на зазначене спадкове майно. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування"). Відповідно до статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Як вбачається з Технічного паспорту (а.с. 18-22), житловий будинок з господарськими будівлями були збудовані в 1973 року. На час виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР (далі Інструкція), затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Зазначений нормативний акт передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Судом встановлено, що 30.03.1973 року рішенням Липовецького селищної Ради депутатів трудящих № 8 в безстрокове користування [PERSON] була виділена земельна ділянка під забудову за адресою: Вінницька область, Липовецький район, смт. Липовець, вул. Гагаріна, яку він 09.04.1973 року виділив в натурі, що підтверджується Актом про відведення земельної ділянки під забудову. Згідно даних, які вказані в довідці Липовецької міської ради від 21.06.2016 року №1496, житловий будинок № 20 по вул. Гагаріна в м. Липовець (Вінницької області) був побудований [PERSON] 16.12.1986 року рішенням виконкому Липовецької селищної Ради народних депутатів затверджено нове упорядкування вулиць та зміну нумерації будинковолодінь в смт. Липовець, яким будинку № 46 по вул. Гагаріна було присвоєно номер 20 Таким чином, громадянка [PERSON] набула статусу власника житлового будинку, а також право в межах, установлених законом, володіння, користування й розпорядження цим майном. Установивши, що будівництво житлового будинку, який є обєктом спадщини, відбувалось відповідно до чинного на час його будівництва законодавства, на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці і що на момент смерті спадкодавця цей будинок був повністю збудований, проте спадкоємець не може оформити належне їй право власності на вказаний будинок в порядку спадкування відповідно до вимог закону з тих підстав, що реєстрація права власності на будинок відсутня, суд дійшли висновку про наявність правових підстав для визнання права власності на цей будинок за спадкоємцем в порядку спадкування за законом, на підставі статей 1268, 1296 ЦК України. Таким чином, суд вважає, що позивач довела обставини викладені нею у позовній заяві, а обраний нею спосіб захисту своїх прав повністю узгоджується з приписами статті 16 ЦК України, у зв'язку з чим позов слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved