Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

Позивач [PERSON] 21 квітня 2017 року пред'явила до суду позов до відповідача [PERSON] про стягнення в її користь аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO]. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 03 травня 2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу в них народився син [PERSON]. Близько трьох років сторони проживають окремо. Дитина проживає разом із позивачем. Оскільки відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою дитину, [PERSON] просила стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] подала заяву, згідно з якою уточнила позовні вимоги, просила стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 40% всіх видів заробітку відповідача, щомісячно. Уточнені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, розглянувши справу в її відсутності. Від відповідача [PERSON] в судове засідання відповідач подав заяву, в якій просив справу розглядати в його відсутності, уточнені позовні вимоги визнав, не заперечив проти стягнення з нього аліментів у розмірі 40% його заробітку на дитину. За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у відсутності сторін. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Сторони - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 03 травня 2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у сторін є дитина - син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21 серпня 2012 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою неповнолітню дитину, матеріальної допомоги не надає, а позивач не в змозі самостійно надавати дитині утримування в необхідному розмірі. Неповнолітній [PERSON] проживає разом із позивачем [PERSON], що підтверджується довідкою № 228 від 21 квітня 2017 року, виданою Тернопільським вищим професійним училищем №4 імені М.Паращука. Як слідує з довідки № 13 від 12 серпня 2017 року, виданої приватним малим підприємством "Даймон", [PERSON] працює з 12 серпня 2017 року в ПМП "Даймон" на 50% ставки з погодинною оплатою 19 гривень 50 копійок за фактично відпрацьований час і займає посаду "вантажник". Судом не встановлено жодних доказів про те, що відповідач за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов'язків із утримання неповнолітньої дитини, надаючи їй утримання в необхідному та достатньому розмірі. За вказаних обставин наявні передбачені законом підстави для стягнення аліментів із відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2. ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням зазначених вище вимог закону, беручи до уваги, що підстав для визначення розміру аліментів відповідно до ст. 184 СК України у твердій грошовій сумі не встановлено, оскільки відповідач офіційно працевлаштований, сам відповідач не заперечив можливості сплачувати аліменти в розмірі 40 (сорок) відсотків від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, та судом не здобуто доказів на спростування такої можливості, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає до задоволення шляхом стягнення в її користь із відповідача [PERSON], щомісячно, аліментів у зазначеному розмірі на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], до досягнення дитиною повноліття відповідно до ст. ст. 180, 183 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються з дня пред'явлення позову. Позов пред'явлено 21 квітня 2017 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на неповнолітню дитину у межах суми платежу за 1 місяць допустити до негайного виконання. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 180 - 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved