Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

05 лютого 2018 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого, позивач посилається на те, що 19 грудня 2011 року між АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладений кредитний договір № б/н, на підставі якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 1 500,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % річних, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зі своєї сторони, банк виконав всі умови підписаного договору, надав [PERSON] кредит у зазначеному вище розмірі, однак, відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань, своєчасно не сплачувала кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 31 грудня 2017 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 24 219,07 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 1 493,19 грн., заборгованості з процентів за користування кредитом у розмірі 21 096,40 грн., фіксованої частини штрафу у розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу у розмірі 1 129,48 грн. Зазначену суму, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2018 року цю цивільну справу було передано за підсудністю Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області (а.с. 45). 23 жовтня 2018 року справа надійшла до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області (а.с. 49). Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2018 року постановлено про прийняття позовної заяви до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін (а.с. 53-54). У судове засідання представник позивача не з'явився, але надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. 39, 40). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавала. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов такого висновку. У відповідності до ст. 509 ЦК України, 1. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. 2. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 3. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності справедливості. Згідно до ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків є договори. Згідно до ст. 1054 ЦК України, по кредитному договору банк надає грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки за його користуванням. Судом встановлено, що позивач 19 грудня 2011 року відкрив відповідачу [PERSON] рахунок на умовах договору, укладеного відповідно до ст.ст. 634, 1066 ЦК України в формі приєднання позичальником до "Умов та правил надання банківських послуг" та "Тарифів банку", що викладені на банківському сайті, що обов'язкові для сторін згідно з ст. 629 ЦК України, і підтверджується підписаною відповідачем анкетою-заявою (а.с. 5, 7-30). На цих умовах позивач зобов'язався виконувати розпорядження про перерахування і видачу відповідних сум з цього рахунка та проводити інші операції за рахунком, ініційовані [PERSON] згідно з п. 1.14 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" за допомогою платіжної картки "Універсальна". При цьому, відповідно до п. 1.1.7.3 та п. 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг картрахунки відкриті на невизначений строк, а договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання, а якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Позивач за цим договором згідно з ст.ст. 1054, 1056, 1069 ЦК України зобов'язався в майбутньому кредитувати рахунок під проценти за ставкою 43,20 % річних, встановивши кредитний ліміт на картку у розмірі 1 500,00 грн. Відповідач зобов'язався відповідно до умов надання кредиту за п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг використовувати і повернути банку кредит належним чином, сплативши проценти та інші платежі до 25 числа місяця, наступного за звітним, в якому здійснено платіж на користь відповідача, що він мав виконати згідно з ст. 526 ЦК України. При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно до якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Зобов'язання відповідача за укладеним договором щодо дотримання строків виконання відповідно до ст.ст. 548, 551 ЦК України забезпечені в п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг штрафом. Судом встановлено, що в порушення умов кредитного договору, відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, в зв'язку з чим, станом на 31 грудня 2017 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 24 219,07 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 1 493,19 грн., заборгованості з процентів за користування кредитом у розмірі 21 096,40 грн., фіксованої частини штрафу у розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу у розмірі 1 129,48 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком Банку. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 24 219,07 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 1 493,19 грн., заборгованості з процентів за користування кредитом - 21 096,40 грн., фіксованої частини штрафу - 500,00 грн., процентної складової штрафу - 1 129,48 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved