Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути із Управління пенсійного фонду України в Буському районі Львівської області в його користь суму недорахованої пенсії за період з листопада 2013 року по жовтень 2014 року в розмірі 27277,36 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що в травні 2013 року позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування йому пенсії за віком. Відповідач почав нараховувати йому пенсію з червня 2013 року по жовтень 2013 року у розмірі 3682,21 грн. в місяць. Проте, з листопада 2013 року відповідач зменшив розмір пенсії позивача до 1202,45 грн. Постановою Буського районного суду Львівської області від 25.04.2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.10.2014 року, було визнано неправомірною бездіяльність Управління пенсійного фонду України в Буському районі Львівської області щодо перерахунку пенсії [PERSON]. Зобов'язано Управління пенсійного фонду України в Буському районі Львівської області здійснювати виплату пенсії [PERSON] в розмірах, визначених розпорядженням відповідача у червні 2013 року. Після відкриття виконавчого провадження, відповідач почав виплачувати пенсію позивачу у розмірах, визначених у його розпорядженні у червні 2013 року лише із жовтня 2014 року, а не з листопада 2013 року, коли неправомірно зменшив розмір пенсії позивача. За таких обставин, відповідач заборгував позивачу недораховану пенсію за період з листопада 2013 року по жовтень 2014 року в розмірі 27277,36 грн., які позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримала заявлений позов, надавши суду пояснення, які аналогічні мотивам позовної заяви. Представник відповідача за довіреністю Зеліско Т.М. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги заперечив, покликаючись на те, що відповідач здійснив виплату позивачу пенсії в розмірах, визначених у розпорядженні у червні 2013 року з часу набрання рішеннями судів законної сили, тобто із 3 жовтня 2014 року. Крім того, вважає, що позивачем було неправильно обрано спосіб захисту порушеного права. Просить суд у задоволенні позову відмовити повністю. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали та всебічно з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що постановою Буського районного суду Львівської області від 25 квітня 2014 року, яку залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 6 жовтня 2014 року, задоволено позовні вимоги [PERSON] та визнано неправомірною бездіяльність Управління пенсійного фонду України в Буському районі Львівської області щодо перерахунку пенсії, призначеної за віком [PERSON]. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Буському районі Львівської області здійснювати виплату пенсії [PERSON] в розмірах, визначених розпорядженням відповідача у червні 2013 року (а.с. 2-3, 5-8). 28 жовтня 2014 року на виконання вищезазначеної постанови суду Буським районним судом Львівської області було видано виконавчий лист №440/224/14-а, а відділом ДВС Буського РУЮ Львівської області було відкрито виконавче провадження ВП №45252003, яке було закінчено 14 листопада 2014 року, про що вбачається із постанови заступника начальника відділом ДВС Буського РУЮ Львівської області [PERSON]. (а.с. 17). Як вбачається із вищевказаної постанови державного виконавця, підставою для його закінчення послужили лист Управління ПФУ в Буському районі Львівської області №1613/09-20/5244 від 29.10.2014 року та розпорядження №121108 від 03.11.2014 року щодо добровільного виконання відповідачем виконавчого документа. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду повідомив про те, що він працює на посаді заступника начальника відділу ДВС Буського РУЮ Львівської області, а у нього в провадженні перебував виконавчий лист Буського районного суду Львівської області щодо виплати пенсії [PERSON] в розмірах, визначених розпорядженням відповідача у червні 2013 року. Так, відповідачем в добровільний строк було надано лист про те, що ними взято до виконання та є розпорядження, за яким виплата пенсії [PERSON] буде здійснена в грудні 2014 року, на підставі чого свідок закінчив виконавче провадження, про що виніс відповідну постанову. Однак, як стало відомо свідку в подальшому, що всупереч цьому виплата пенсії [PERSON] з листопада 2013 року по жовтень 2014 року Управлінням ПФУ в Буському районі Львівської області здійснена не була. Постановою Буського районного суду Львівської області від 25 квітня 2014 року, яка набрала законної сили, зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Буському районі Львівської області здійснювати виплату пенсії [PERSON] в розмірах, визначених розпорядженням відповідача у червні 2013 року. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, обставини неправомірності бездіяльності Управління Пенсійного фонду України в Буському районі Львівської області щодо перерахунку пенсії [PERSON] за віком, а також щодо призначення позивачу [PERSON] пенсії за віком в розмірах, визначених розпорядженням відповідача у червні 2013 року, визначених постановою Буського районного суду Львівської області від 25 квітня 2014 року, яка набрала законної сили, доказуванню не підлягають. Як вбачається із листа Управління ПФУ в Буському районі Львівської області від 23.12.2014 року (а.с. 16), позивачу було здійснено недоплату пенсії за період з листопада 2013 року по жовтень 2014 року в розмірі 2479,76 грн. щомісячно, що за вказаний період (11 місяців) складатиме заборгованість в розмірі 27277,36 грн., що є предметом заявлених позовних вимог. Відтак, суд вважає помилковими доводи представника відповідача щодо невірно обраного позивачем способу захисту порушеного права, оскільки стягнення заборгованості із пенсії, розмір якої не оспорюється сторонами у даній справі, є способом захисту порушених майнових прав та інтересів позивача з огляду на те, що позивач обрав спосіб захисту шляхом стягнення конкретної суми заборгованості з відповідача, як і те, що ним не оспорюється рішення, дії чи бездіяльність відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду тощо. Разом із тим, суд вважає безпідставним покликання представника відповідача на те, що ними здійснено виплату позивачу пенсії в розмірах, визначених розпорядженням у червні 2013 року лише з часу набрання рішеннями судів законної сили, виходячи з наступного. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 5 статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Відповідно до частини 2 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Згідно ч. 2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. В силу ч. 2 ст. 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення" суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. За таких обставин, оскільки вищевказаними рішеннями судів було встановлено факт неправомірності бездіяльності Управління Пенсійного фонду України в Буському районі Львівської області щодо перерахунку пенсії [PERSON] за віком в розмірах, визначених розпорядженням відповідача у червні 2013 року, а відтак невиплата спірної суми позивачу за період з листопада 2013 року по жовтень 2014 року, що становить 27277,36 грн. мало місце з вини відповідача та є його заборгованістю перед позивачем, яка підлягає стягненню в судовому порядку. Ураховуючи викладене, на підставі ст.ст. 3, 11, 15, 16 ЦК України, ст. 42, ст. 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст. 87, ст. 104 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та

Outcome: approved