Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 22 червня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 267; стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 25 % від усіх доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 22 червня 2012 року між нею і відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб. Від спільного подружнього життя у них народилась дочка - [PERSON], [INFO]. Спільне життя із відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Протягом двох місяців сторони проживають окремо, стосунки між собою практично не підтримують, спільне господарство не ведуть. Позивач вважає, що подальше спільне життя суперечить особистим інтересам кожного з них, а примирення не можливе. Дитина проживає разом з позивачем [PERSON] У зв'язку з наведеним, та тим, що шлюб носить лише формальний характер та тим, що відповідач [PERSON] зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, позивач змушена була звернутися до суду. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київській області Радзівіл А.Г. від 07 листопада 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Надав до суду клопотання, в якому просив розглянути справу без його участі та зазначив, що позов визнає в повному обсязі, та не заперечує проти його задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 22 червня 2012 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, зроблено відповідний актовий запис за № 267. Прізвище після одруження: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. (а.с.14) Від спільного подружнього життя у сторін [PERSON] та [PERSON], [INFO] народилась дочка - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної службиБроварськогоміськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 160. (а.с.15) Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили сімейні відносини, не ведуть спільного господарства,проживають окремо, продовжувати подальше спільне життя не бажають, і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державною полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене та враховуючи ті обставини, суд приходить до висновку, що шлюб між позивачем та відповідачем підлягає розірванню, оскільки подальше його збереження без взаємної згоди - є неможливим та буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду із відповідним позовом (п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15 травня 2006 року). За змістом ст. ст. 181, 182 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до довідки про доходи № 644 від 01 жовтня 2018 року, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "Студія 1+1" вбачається, що [PERSON], справді працює у даному товаристві й займає посаду "керівник відділу". Загальна сума його доходу за період з квітня 2018 року по вересень 2018 року становила - 422 641 грн. 44 коп., до видачі - 340 226 грн. 36 коп. (а.с. 16) При визначені розміру аліментів суд, враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Як передбачено ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, вивчивши матеріали справи, та враховуючи визнанням позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує право, й те, що обов'язок утримувати дітей покладається на обох батьків, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог і в цій частині, проте з певною зміною їх формулювання, й із [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved