Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача [PERSON] міського\~комунального підприємства\~«Ринокторгсервіс» на\~його користь\~компенсацію за\~затримку розрахунку\~при звільненніза\~період з\~11\~травня 2017\~року по\~28\~серпня 2017\~року \~в сумі\~21\~759\~грн.\~43\~коп. та компенсацію втрати частини грошових доходів, у звязку з порушенням термінів їх виплати у сумі 138 (сто тридцять вісім) грн. 78 коп.. Вимоги обґрунтовано тим, що у період з 31.12.2010p. до 09.09.2016р. позивач являвся керівником [PERSON] міського комунального підприємства «Ринокіоргесрвіс» на підставі контракту. Останній контакт був укладений 03.11.2015р.. 22.04.2016р. [PERSON] міською радою було прийняте рішення №175 «Про припинення комунальних підприємств «Ринокторгсервіс», «Знам'янська міська друкарня», Знам'янське спеціалізоване міське комунальне підприємство «Ритуал», «Знамянська житлово-експлуатаційна контора № 1» шляхом приєднання до комунального підприємства «[PERSON] комбінат комунальних послуг». 09.09.2016р. міським головою [PERSON] було прийняте розпорядження № 441-к про звільнення його з посади керівника [PERSON] міського комунального підприємства «Ринокторгсервіс», припинивши дію контракту у зв'язку з реорганізацією, скороченням чисельності (штату) працівників (п. 1 ст. 40 КЗпП України). Даним розпорядженням головному бухгалтеру комунального підприємства «[PERSON] комбінат комунальних послуг» доручено здійснити з ним повний розрахунок, включаючи заборгованість по заробітній платі, компенсації за дні невикористаної відпустки та вихідну допомогу розмір якої визначається ст. 44 КЗпП України. Однак, до 28.08.2017р. всупереч розпорядженню міського голови №441-к від 09.09.2016р. та ст.ст. 47, 116 КЗпП України, розрахунок так і не був проведений. У звязку з чим, вимушений був звернутися до Знам'янського міськрайонного суду з відповідним позовом. Після чого, рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області у справі ЄУН 389/3241/16-ц (провадження № 2/389/1164/16) від 12 травня 2017 року позов до [PERSON] міського комунального підприємства «Ринокторгсервіс», [PERSON] підприємства «Комбінат комунальних послуг», заступника міського голови [PERSON] про стягнення на його користь заборгованості по заробітній платі та заборгованості по оплаті по 3-х листках непрацездатності (за рахунок коштів підприємства) задоволено в повному обсязі, загальна сума стягнення заборгованості склала 4476,74 грн.. В судовому процесі відповідачі не заперечували проти суми заборгованості та визнали у повному обсязі, таким чином був відсутній спір про розміри належних звільненому працівникові сум для виплати. Зазначив, що лише 28.08.17р. відповідач [PERSON] перерахував йому кошти, які підприємство повинно було сплатити у день його звільнення. Відповідачі взагалі не бажали та не намагалися провести з ним повний розрахунок, ні в день звільнення, ні в наступний, ні до його звернення до суду, що свідчить про їх бездіяльність, та порушення ст.ст. 47 та 116 КЗпП України. За даних обставин, вважає, що Знам'янське міське комунальне підприємство «Ринокторгсервіс» повинно виплати йому компенсацію за затримку розрахунку при звільненні у сумі 21759,43грн., а саме за затримку виплати йому 4476,74 грн. при звільнені, обраховану шляхом множення середньоденного заробітку 282,59 грн. (середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 ЗУ «Про оплату праці», за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженими ПКМ України від 08.02.1995р. №100) на кількість днів затримки - 77 днів, починаючи з 11.05.2017р. по 28.08.2017р., тобто по день фактичного розрахунку. 15 грудня 2017 року набув чинності Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального Кодексу України, Цивільного процесуального Кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VІІ від 03.10.2017 року, на підставі якого Цивільний процесуальний Кодекс України викладено в новій редакції. Згідно п/п 9 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального Кодексу України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Позивач та\~його представник\~у судовому\~засіданні позовні\~вимоги підтримали\~у повному\~обсязі,\~посилаючись на\~обставини викладені\~у позовній\~заяві,\~просили суд\~позов задовольнити.Також, позивачем подано до суду відповідь на відзив (а.с.131-135). Представником відповідачів\~[PERSON] міського\~комунального підприємства\~«Ринокторгсервіс» та\~заступника міського\~голови,\~Голови комісії\~з припинення\~комунальних підприємств\~[PERSON],\~подано суду\~відзив на\~позовну заяву\~та відповідь\~на пояснення\~позивача (а.с.39-41,\~85-87).\~В судовому\~засіданні,\~заперечуючи проти\~задоволення позовних\~вимог,\~посилався на\~те,\~щоподаний позивачем позов про стягнення компенсації за затримку при звільнені не відповідає вимогам законодавства, оскільки, аналогічний позов позивача розглядався [PERSON] міськрайоинпм судом Кіровоградської області провадження №2/389/1164/16. По даному позову прийнято рішення Знам'янського міськрайониого суду Кіровоградської області від 12 травня 2017 року, яким позов [PERSON] задоволено частково та стягнуто зі [PERSON] міського комунального підприємства «Ринокторгсервіс» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 234 (двісті тридцять чотири) грн. 89 коп. з компенсацією втрати частини грошових доходів, у звязку з порушенням термінів їх виплати в сумі 20 грн. 42 коп.; заборгованість по оплаті листів непрацездатності в сумі 4\~241 (чотири тисячі двісті сорок одна) грн. 85 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 3038 (три тисячі тридцять вісім) грн. 89 коп.. Дане рішення набрало законної сили 29.06.2017р.. Зазначив, що після ухвалення рішення про стягнення заборгованості по заробітній платі при звільнені й звернення його до виконання, відносини щодо виплата присудженої судом сум регулюються Законом «Про виконавче провадження» і ст. 117 КЗпГІ України. Таким чином, після набрання рішенням суду, яке є актом правосуддя, що остаточно вирішує спір з заявлених підстав, законної сили, правовідносини зі сфери вирішення спору переносяться у виконавчу сферу. Якщо відповідач добровільно не виконує судове рішення, законом передбачені заходи примусового його виконання. За даних обставин, вважає позовні вимоги безпідставними. Представником відповідача [PERSON] підприємства «[PERSON] комбінат комунальних послуг», подано суду заперечення проти позову, зареєстроване за вх. №15090/17 від 13.12.2017р.,\~тобто до\~набрання чинності\~Закону України\~«Про внесення\~змін до\~Господарського процесуального\~Кодексу України,\~Цивільного процесуального\~Кодексу України,\~Кодексу адміністративного\~судочинства України\~та інших\~законодавчих актів»\~№ 2147-VІІ\~від 03.10.2017\~року та\~заперечення щодо\~відповіді на\~відзив (а.с.14-18,\~78-80).\~В судовому\~засіданні,\~заперечуючи проти\~задоволення позовних\~вимог,\~посилався на\~те,що вимоги позивача про стягнення розміру компенсації за затримку при звільнені у сумі 21759,43 гри. за період з 11.05.2017 р. по 28.08.2017р. та компенсації втрати частини грошових доходів у сумі 138,78 грн. є незаконими та необгрунтованими, як такі, що порушують норми визначені ЦПК України. Вказав, що позивачем зазначається, що 12.05.2017р. Знам'янським міськрайонним судом Кіровоградської області винесено рішення по справі ЄУН 398/3241/16-ц за його позовом до ЗМКП «Ринокторгсервіс», КП «[PERSON] ККП» та заступника міського голови [PERSON], яким позов задоволено частково, стягнуто і ЗМКП «Ринокторгсервіс» заборгованій по заробітній платі, з компенсацією втрати частини грошових доходів, заборгованості по оплаті листків непрацезда тності та середній заробіток. Позивачем наголошується, що вказане рішення невчасно виконано відповідачем ЗМКП «Ринокторгсервіс» та заборгованість за рішенням суду перераховано йому лише 28.08.2017р.. Даним рішенням було визначено розмір середньоденного заробітку, необхідний для обрахування компенсації за затримку виплати [PERSON] при звільнені, який визначений судом у розмірі 282.59 грн, на який і посилається позивач у данім справі. Додав, що позивачем зазначається компенсацію за затримку розрахунку при звільненні у сумі 21759,43грн., слід обраховувати шляхом множення середньоденного заробітку 282,59 грн. на кількість днів затримки - 77 днів, починаючи з 11.05.2017р. по 28.08.2017р.. Дану вимогу позивача вважає незаконою та не обгрунтованою, оскільки зазначене вище рішення суду не набрало законної сили. Зазначив, що вказане рішення було оскаржене [PERSON]М до Апеляційного суду Кіровоградської області, а ухвалою від 29.06.2017р. апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, а рішення Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 травня 2017 року залишено без змін. За даних обставин, вважає, що у заявлений період стягнення, обрахований позивачем з 11.05.2017р., рішення суду від 12.05.2017р. не набрало законої сили, а тому підстави щодо його виконання відсутні, у зв'язку з чим вимоги позивача, щодо стягнення обрахованих ним коштів за кожний день у зазначеному вище періоді є незаноними та безпідставними. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини у справі, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.05.2017р., позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] міського комунального підприємства «Ринокторгсервіс», комунального підприємства «[PERSON] комбінат комунальних послуг», заступника міського голови м. Знамянка Кіровоградської області [PERSON] за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про стягнення заборгованості по оплаті за листами непрацезданості, заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати задоволені частково та стягнуто зі [PERSON] міського комунального підприємства «Ринокторгсервіс» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 234 (двісті тридцять чотири) грн. 89 коп. з компенсацією втрати частини грошових доходів, у звязку з порушенням термінів їх виплати в сумі 20 грн. 42 коп.; заборгованість по оплаті листів непрацездатності в сумі 4\~241 (чотири тисячі двісті сорок одна) грн. 85 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 3038 (три тисячі тридцять вісім) грн. 89 коп.. Рішення суду було оскаржено позивачем. Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 29.06.2017р. апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, а рішення Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 травня 2017 року залишено без змін. Відтак, рішення Знамянського міськрайонного\~суду Кіровоградської\~області від\~12.05.2017р.набрало законної сили 29.06.2017р.. Разом з тим, рішення суду є не виконаним, розрахунок заборгованості не здійснено, а тому відповідач ЗМКП «Ринокторгсервіс» продовжує затримку розрахунку при звільненні [PERSON]. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, рішенням Знамянського міськрайонного\~суду Кіровоградської\~області від\~12.05.2017р.встановлено, що [PERSON] з 01.01.2011р. по 09.09.2016р. працював на посаді керівника ЗМКП «Ринокторгсервіс». 09.09.2016р. позивач був звільнений з займаної посади шляхом припинення дії контракту, у звязку з реорганізацією ЗМКП «Ринокторгсервіс» внаслідок скорочення чисельності (штату) працівників (п.1 ст.40 КЗпП України). Запис про звільнення внесено на підставі розпорядження міського голови [PERSON] міської ради №441-к від 09 вересня 2016 року. Заборгованість ЗМКП\~«Ринокторгсервіс» по\~заробітній платі\~позивача становить\~234,89\~грн.,\~що обраховані\~з урахуванням\~податків та\~інших необхідних\~обов'язкових\~платежів.Також зясовано, що позивачу була нарахована оплата за листами непрацездатності, а саме: за листком непрацездатності № 157549 (з 18 липня 2016 року по 08 серпня 2016 року) нараховано до виплати всього 6169 грн. 02 коп., в тому числі за перші пять днів 1402,05 грн.; за листком непрацездатності №589306 (з 09 вересня 2016 року по 18 серпня 2016 року) нараховано до виплати допомогу всього в сумі 2839 грн. 80 коп., з яких за перші пять днів 1419,90 грн.; за листком непрацездатності №157567 (з 09 серпня 2016 року по 08 вересня 2016 року) нараховано допомогу загалом в сумі 5963 грн. 58 коп., з яких за перші пять днів 1419,90 грн. Оплата за вказаними листами непрацездатності не проведена. Тому, у звязку із встановлення судом факту порушення прав позивача на оплату листів непрацездатності, суд визнав за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення заборгованості із відповідача ЗМКП "Ринокторгсервіс" по оплаті листів непрацездатності в межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) в загальній сумі 4 241,85 грн. (1402,05+1419,90+1419,90). Крім того, встановлено, що середньоденний заробіток позивача, розрахований відповідно до вимог діючого законодавства та становить 282,59 грн., однак, зважаючи на неістотність суми заборгованості, на яку поширюються правила статті 117 КЗпП (всього 234,89 грн.), у порівнянні із тим середнім заробітком, на який претендував позивач, суд вирішив справедливим застосувати принцип співмірності та зменшити за таких обставин розмір компенсаційної виплати працівникові за затримку розрахунку до суми, яка визнана представником відповідача ЗМКП «Ринокторгсервіс» і яка становить 3038,89 грн.. Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обовязок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24.12.1999 року передбачено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі непроведення розрахунку у звязку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного суду України від 29.01.2014р. у справі № 6-144цс13 та Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.09.2018р., провадження №К/9901/3275/17, які є обовязковими для застосування судами. Як встановлено\~при розгляді\~справи,\~відповідачем ЗМКП\~«Ринокторгсервіс» не\~було здійснено\~своєчасно,\~у передбачені\~законом строки,\~розрахунок з\~позивачем після\~його звільнення,\~хоча відповідач\~мав таку\~можливість,\~а тому\~суд вважає,\~що є\~всі підстави\~для задоволення\~позовних вимог\~[PERSON] в частині стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні, оскільки, дані знайшли своє підтвердження в процесі розгляду справи. Однак, період з якого підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні слід обраховувати з 29.06.2017р. / дати набрання рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.05.2017р. законної сили/ по 28.08.2017р., день фактичного розрахунку. Так, сума компенсації за затримку розрахунку при звільненні з 29.06.2017р. по 28.08.2017р. (включно) обраховується шляхом множення середньоденного заробітку (282,59 грн) на кількість днів (61) і складає 17 237 (сімнадцять тисяч двісті тридцять сім) грн. 99 коп. (282,59*61=17\~237,99 грн.). Сума компенсації\~втрати частини\~грошових доходів,\~у звязку\~з порушенням\~термінів їх\~виплати обраховуєтьсявідповідно до порядку проведення\~компенсації громадянам\~втрати частини\~грошових доходів\~у зв'язку\~з порушенням\~термінів їх\~виплати,\~затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. N 159, шляхом множення суми заборгованості у розмірі 4476,74 грн (234,89 грн. - заборгованість по заробітній платі та 4241,85 заборгованість по оплаті листів непрацездатності) на індекс інфляції (0,031), що складає 138 (сто тридцять вісім) грн.. 78 коп. (4476,74*0,031=138,78). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. З вищезазначених норм слідує, що суди повинні належним чином обґрунтовувати свої рішення. Аналогічна позиція підтримується і практикою Європейського Суду з прав людини, зокрема у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 року, де зазначено про те, що Європейський Суд встановив порушення ст.6 Конвенції, у тому числі через те, що національні суди не дали відповідь на аргументи заявниці стосовно правдивості показів свідків та дійсності документів, хоча ці докази були визначальними для рішення по справі. Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. У відповідності до положень ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача ЗМКП «Ринокторгсервіс»на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial