Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON], [INFO], на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АЛЬФА СТРАХУВАННЯ" (Код ЄДРПОУ 30968986, п/р 26507799999916 в ПАТ КБ "Правекс-Банк", МФО 380838) суму матеріальної шкоди в порядку регресу у розмірі 2 549,22 грн. (дві тисяч п'ятсот сорок дев'ять гривень 22 копійки) та судовий збір у розмір 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 копійок). Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, згідно наданої до суду письмової заяви просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі суттєві обставини, прийшов до наступного. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що 30.04.2013 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АЛЬФА СТРАХУВАННЯ" та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу [NUMBER] на пільгових умовах для пенсіонерів (далі - Поліс), строк дії якого з 04.05.2013 року до 03.05.2014 року. Відповідно до Полісу забезпеченим транспортним засобом є автомобіль Шевролет д/н [NUMBER] (далі - ТЗ) Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 11.03.2014 року по справі №522/3234/14-п [PERSON], [INFO], визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. Під час розгляду в судовому засіданні вказаної адміністративної справи судом встановлені обставини, які є преюдиціальними для розгляду даної справи, а саме те, що 10.02.2014 року об 11 годині 30 хвилин по вул. Новоселицького, 99 в м. Одесі, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю, застрахованого ТЗ "Шевролет" д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем Нісан д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON], в результаті чого було пошкоджено Застрахований ТЗ "Нісан" д/н [NUMBER], що підтверджується довідкою ДАІ від 10.02.2014 року. Враховуючи, що цивільна відповідальність відповідача, водія Забезпеченого ТЗ була застрахована в Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АЛЬФА СТРАХУВАННЯ", згідно Полісу [NUMBER], власник пошкодженого в ДТП ТЗ "Нісан" д/н [NUMBER], [PERSON], звернулась до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АЛЬФА СТРАХУВАННЯ" з заявою про виплату страхового відшкодування. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Нісан д/н [NUMBER], 10.02.2014 року було проведено його огляд, про що складено Акт огляду ТЗ, та 17.02.2014 року було складено Звіт № 21/14, згідно якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ "Нісан" д/н [NUMBER] складає 11 289,74 грн. 01.04.2014 року позивачем було складено розрахунок страхового відшкодування згідно якого: - 11 289,74 грн. - вартість відновлювального ремонту; - 5 098,44 грн. - розмір збитку; - 0,00 грн. - розмір франшизи; - 100 % - процент виплати; Всього до виплати - 5 098,44 грн. 01.04.2014 року Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АЛЬФА СТРАХУВАННЯ" складено страховий акт по справі №0245.609.14.01.01 на суму 5 098,44 грн. 23.04.2014 року позивачем здійснено виплату страхового відшкодування на користь власника пошкодженого ТЗ "Нісан" д/н [NUMBER] в розмірі 5 098,44 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 9823 від 23.04.2014 року та витягом з відомості виплат страхового відшкодування № 146 від 23.04.2014 року. Правове регулювання відносин із заподіяння шкоди ґрунтується на вихідних засадах ст. 1166 ЦК України, яка визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, а саме майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У відповідності до ч. 1 ч. 2 ч.5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використання, зберігання хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогнепальних та інших речовин, утримання диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до пунктів 1 та 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, збиток, заподіяний внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода заподіяна одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; при наявності вини всіх осіб, діями яких був заподіяний збиток, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин що мають істотне значення. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п. 38-1.1. статті 38-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV, у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов'язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Пунктом 13.2 ст. 13 зазначеного Закону передбачено, що розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 %, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, інвалід ІІ групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до І або ІІ категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має об'єм двигуна до 1500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у вищезазначеному пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. На підставі вищевикладеного суд вважає позовні вимоги, в частині стягнення з відповідача в порядку регресу суми страхового відшкодування у розмірі 2549,22 грн., обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Також, позивачем були понесені судові витрати, а саме був сплачений судовий збор у розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 копійок), що підтверджується платіжним дорученням №790 від 21.01.2015 року. На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене суд вважає, позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. ст. 3, 10, 11, 57, 60, 61, 88, 169, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України,

Outcome: approved