Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-03 00:00:00

У травні 2020 року [PERSON] звернулась із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що державним реєстратором КП «Агенція реєстраційних послуг» Манютою С.В. 18.12.2018 року за відповідачем [PERSON] зареєстровано права власності на житловий будинок [ADDRESS] (номер запису про право власності 29505788, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1724462151101). Таке рішення прийняте стосовно неіснуючого об`єкта нерухомості - житлового будинку, який фактично є житловим будинком [ADDRESS] за цією ж адресою та належить на праві спільної часткової власності позивачу. Позивач стверджувала, що спірне рішення про реєстрацію права власності було прийнято на підставі неповного переліку документів, які вимагаються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та є грубим порушенням як закону, так і права власності позивача. Іншого способу захисту порушеного права, окрім звернення із даним позовом до суду позивач не має. Посилаючись на вказані обставини, визначивши для себе ефективний спосіб захисту (заява від 13.05.2021 року), позивач, просила суд: - визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Манюти С.В. № 44673863 від 18.12.2018 року про реєстрацію права власності на житловий будинок [ADDRESS] за відповідачем [PERSON] - припинити речове право [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] Позивач в процесі розгляду справи позов підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлена про розгляд справи належним чином (поштове повідомлення №6503907924924), про причини неявки не повідомила. Відповідач - Державний реєстратор КП «Агенція реєстраційних послуг» Манюта С.В. в судове засідання не з`явився, повідомлений про розгляд справи належним чином (поштове повідомлення №6503907924932), про причини неявки не повідомив. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений про розгляд справи належним чином. Враховуючи рекомендації ВРП «Про доступ до правосуддя в умовах пандемії гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», розпорядження Голови Малиновського районного суду м.Одеси «Про дотримання заходів спрямованих на запобігання поширенню коронавірсуної хвороби (COVID-19)» судове засідання проведено за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 06.12.2017 року по справі № 521/14992/16-ц житловий будинок [ADDRESS] визнаний об`єктом спільної сумісної власності позивача [PERSON] та [PERSON] , сумісне майно поділено шляхом визнання за вищевказаними особами права власності по Ѕ частині спірного будинку. Рішення набрало законної сили 18.06.2019 року . Право власності за рішенням суду є зареєстрованим (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 119877652 від 05.04.2018 року). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Позивач стверджувала, що 2020 році відповідач [PERSON] , яка після розірвання шлюбу між [PERSON] , мала певні стосунки із [PERSON] повідомила її про намір заволодіти спірним будинком. З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, витяг № 203681395 від 11.03.2020 року позивачу стало відомо, що 14.12.2018 року державним реєстратором КП «Агенція реєстраційних послуг» Манютою С.В. було прийняте рішення про реєстрацію права власності на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 129,5 кв.м. житлова 51,8 кв.м. за відповідачем [PERSON] . Підставою набуття права власності є технічний паспорт від 07.12.2018 року, виданий ТОВ «БЮРО КОНСАЛТ СЕРВІС». За даним технічним паспортом за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці 910 кв.м. розташований житловий будинок «А», гараж «Б» сарай «В», огорожа 1-6, І мостіння, ІІ колодязь ІІІ-вигрібна яма, побудовані до 05.08.1992 року. Згідно технічного паспорта від 13.03.2020 року, виготовленого ПП «А-2» та висновку судового експерту Сікорської О.А., експертне дослідження № 111/20 від 24.03.2020 року за адресою [ADDRESS] , наявні, однак, : одно поверхневий житловий будинок з мансардою, гараж з котельною, сарай, вигрібна яма, вимощення, огорожа. В технічному паспорті наявний штамп про самочинно збудовану площу у вигляді мансардного поверху та виконано переобладнання, рік будівництва 2007. Так, позивач стверджувала, що відповідач свідомо виготовила технічний паспорт, який об`єктивно не відповідає житловому будинку із зазначенням там споруд, начебто побудованих до 1992 року за адресою [ADDRESS] , що не вимагало отримання декларації про ведення об`єкта до експлуатацію, у встановленому законом порядку така адреса не присвоювалась, земельна ділянка не виділялась, право власності за відповідачем зареєстровано із грубим порушенням закону, рішення державного реєстратора прийнято стосовно неіснуючого об`єкта нерухомості. Житловий будинок за спірною адресою [ADDRESS] є житлом позивача, де вона постійно проживає. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За ч.1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. За статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставами для державної реєстрації прав є : 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Згідно із ч.1 ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Особливості процедури державної реєстрації прав власності на нерухоме майно визначені Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМУ №1127 від 25.12.2015 року. Так, згідно пункту 6 Порядку, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. Пунктом 9 Порядку передбачено, що разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації. За п. 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, визначено що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки. Пунктом 43 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, визначено що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані: 1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; 2) виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою. Так, рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради за №809 від 28.07.2009 року затверджено «Положення про адресний реєстр міста Одеси» (далі - Положення). Разом із тим, в адресному реєстрі міста Одеса адреса: [ADDRESS] відсутня, а громадянка [PERSON] чи будь-яка інша особа за резервуванням вищезгаданої адреси не звертались (відомості КП «Право» від 14.05.2020 року за вих.№129). Згідно листа Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 18.05.2020 року за вих. №1180/01-20 [PERSON] до адміністрації не зверталась; розпорядження про присвоєння адреси відсутнє. Так, для реєстрації права власності на будинок номер 29 А за спірною адресою відповідачем не було надано державному реєстратору повного переліку документів, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. За адресою [ADDRESS] на земельній ділянці 910 кв.м. фактично розташований одноповерхневий житловий будинок, який належить позивачу та за життя належав [PERSON] (технічний паспорт від 13.03.2020 року , витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 119877652 від 05.04.2018 року.). Суд погоджується із обраним позивачем як співвласником спірного майна способом захисту порушеного права у виді визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності , оскільки до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній із 16.01.2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Відповідно до пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" до набрання чинності цим Законом. Отже, за змістом цієї правової норми виконанню підлягають судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Аналогічні правові висновки наведені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03.09.2020 року по справі №914/1201/19, від 14.07.2020 року у справі №910/8387/19, від 20.08.2020 року у справі № 916/2464/19. Оскільки речові права на нерухоме майно, зазначені в Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є похідними і реєструються після державної реєстрації права власності на таке майно, речове право [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] (номер запису про право власності 29505788, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1724462151101) підлягає припиненню.

Outcome: approved