Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» та [PERSON] про стягнення відшкодування шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди. Після неодноразових уточнень [PERSON] остаточно прохав стягнути з ПАТ «Страхова група «ТАС» на його користь 3795,62 грн. страхового відшкодування та відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 1000 грн. Стягнути з відповідача [PERSON] відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 5000 грн. Покласти на відповідачів витрати по оплаті вартості експертного дослідження. Свої вимоги мотивують тим, що 19 березня 2013 року з вини водія [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено автомобіль позивача. Згадана пригода сталася в період дії полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між ПАТ «Страхова група «ТАС» та відповідачем [PERSON], тому прохає стягнути з страхової компанії страхове відшкодування, а з відповідача [PERSON] відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] наполягав на задоволенні своїх вимог з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечував, наполягаючи на тому, що обов'язок по відшкодування завданої позивачу шкоди необхідно покласти на страхову компанію. Будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи, представник страхової компанії до залу суду не з'явилася, направив письмові заперечення проти позову, в яких прохав у задоволенні вимог [PERSON] відмовити повністю (а.с.94). Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані сторонами докази, судом встановлено, що постановою Комсомольського міського суду від 22.04.2013 року, яка набрала чинності, [PERSON] визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.6). З вказаної постанови вбачається, що 19 березня 2013 року близько 19 год. 00 хв. в районі будинку №15 по вулиці Миру в місті Комсомольську [PERSON], керуючи автомобілем ЗАЗ Део, державний номерний знак - [NUMBER], під час виїзду з внутрішньо-дворової території не надав переваги в русі та допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21063, державний номерний знак - [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався по головній дорозі, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, суд вважає встановленою вину відповідача [PERSON] у завданні майнової шкоди. Як убачається з висновку експертного автотоварознавчого дослідження вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 21063, державний номерний знак - [NUMBER], складає 3795,62 грн. (а.с.39). Визначаючи характер правовідносин, що виникли між сторонами, та норми, які мають бути до них застосовані, суд наголошує про наступне. Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Законом України «Про страхування». Відповідно до вимог ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У своїх письмових запереченнях проти позову (а.с.94) представник страхової компанії визнав ту обставину, що зазначена вище дорожньо-транспортна пригода є страховим випадком, який стався в період дії полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між ПАТ «Страхова група «ТАС» та відповідачем [PERSON], тому ця обставина у відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню не дивлячись на те, що сторонами не надано суду копії відповідного полісу. Крім того, представником страхової компанії визнано і ту обставину, що позовні вимоги в частині стягнення страхового відшкодування в розмірі 3795,62 грн. не перевищують граничних розмірі відшкодування та не надано суду доказів того, що франшиза за договором (полісом) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеним з [PERSON], більша за нуль. Фактично заперечення представника страхової компанії проти стягнення вартості відновлювального ремонту в розмірі 3795,62 грн. зводилися до того, що розмір страхового відшкодування підлягає зменшенню на суму податку на додану вартість. Проте ці твердження не заслуговують на увагу, так як Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено жодних підстав для утримання та/або зменшення виплат страхового відшкодування, окрім франшизи, або якщо сума відшкодування перевищує ліміт, визначений цим же законом. Також суд не приймає до уваги доводи представника страхової компанії про необхідність стягнення на користь позивача встановленої висновком товарознавчого дослідження вартості матеріального збитку в розмірі 3252,98 грн., а не вартості відновлювального ремонту (а.с.39), так як вони ґрунтуються на хибному тлумачення чинного законодавства. Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. З огляду на викладене, суд вважає, що з ПАТ «Страхова група «ТАС» на користь [PERSON] підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 3795,62 грн. Також є обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з ПАТ «Страхова група «ТАС» витрат по оплаті автотоварознавчого дослідження в розмірі 500 грн. У задоволенні позову в частині стягнення цих витрат з відповідача [PERSON] необхідно відмовити. Відповідно до п.37.1 ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у ст.35 цього Закону документів або в строки та в обсягах, визначених рішенням суду. До заперечень проти позову представником відповідача приєднано відомості №9173464 із змісту яких вбачається, що повідомлення про ДТП надійшло до страховика 19 березня 2013 року, у відповідача [PERSON] був наявний поліс серії АВ №7384844 з терміном дії до 09.08.2013 року і станом на 23 жовтня 2013 року відомості про ДТП страховиком було повністю сформовано (а.с.98). Судом встановлено, що [PERSON] звертався до страхової компанії із заявою про отримання страхового відшкодування 12.07.2013 року і повторно 28.05.2014 року та надав страховику документи визначені у ст.35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що підтверджується повідомленнями про отримання поштового відправлення (а.с.22,24,112,123,124) та відомостями про ДТП №9173464 (а.с.98), проте страхового відшкодування не отримав (а.с.98). Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Згідно з положенням ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Розмір відшкодування моральної шкоди, відповідно до роз'яснень, що містяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Обґрунтовуючи наявність і розмір моральної шкоди, [PERSON] послався на те, що через неправомірні дії відповідача [PERSON] він втратила відчуття душевного спокою, виникло постійне почуття страху, тривале відновлення автомобіля після його пошкодження у дорожньо-транспортній пригоді призвело до вимушених змін у його житті та звичайному укладі життя його як інваліда ІІ групи та його сім'ї. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, та вини останнього в її заподіянні. Факт заподіяння моральної шкоди на думку суду є доведеним і очевидним, оскільки є наслідком неправомірних дій відповідача [PERSON] При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, суд враховує тяжкість вчиненого відповідачем правопорушення, ступень його вини та характер завданих потерпілому страждань в результаті пошкодження належного йому транспортного засобу, те, що позивач є інвалідом ІІ групи. Моральна шкода, на думку суду, полягає саме в душевних стражданнях, яких позивач [PERSON] зазнав у зв'язку із протиправною поведінкою відносно нього, у зв'язку з пошкодженням його майна, необхідності відновлення попереднього стану, докладанню додаткових зусиль для організації свого життя, у зв'язку із вимушеними змінами у його житті, неможливістю користування транспортним засобом для задоволення своїх життєвим потреб тощо. Отже, виходячи з засад розумності та справедливості, враховуючи також майновий стан відповідача, реальну можливість відшкодування завданої ним шкоди, суд вважає, що розмір суми, достатньої для компенсації заподіяної моральної шкоди не може становити менш ніж 4500 грн. Відповідно до п.22.3. ст.22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Часиною другою статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. З огляду на викладене та приймаючи до уваги, що позивач [PERSON] прохає стягнути з ПАТ «Страхова група «ТАС» відшкодування моральної шкоди, якої він зазнав у зв'язку із пошкодженням його майна, вимоги позивача про стягнення з страхової компанії відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000 грн. задоволенню не підлягають. Питання про судові витрати вирішено судом відповідно до ст.88 ЦПК України, якою визначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За таких обставин та враховуючи, що позивача [PERSON] звільнено від сплати судового збору як інваліда ІІ групи, в дохід держави з ПАТ «Страхова група «ТАС» підлягає стягненню судовий збір за позовною вимогою майнового характеру, а з відповідача [PERSON] - за позовною вимогою немайнового характеру, у розмірі ставок, визначених ст.4 ЗУ «Про судовий збір» на час звернення позивача до суду із відповідним позовом. Таким чином, з ПАТ «Страхова група «ТАС» підлягає стягненню 229,40 грн., а з відповідача [PERSON] - 114,70 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial