Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 14.11.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000.00 гривень у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення норм закону та умов договору відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.07.2017 року має заборгованість - 23021,00 грн., яка складається з наступного: 396,49 грн. - заборгованість за кредитом, 17402,08 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3650,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг : 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 1072,43 грн. - штраф (процентна складова). Розрахунок суми заборгованості позивачем додається. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК". У судовому засіданні представник позивача на заявлених вимогах наполягав, просив задовольнити заявлені вимоги, надав суду оригінали документів, якими підтверджує свої посилання в позові. Відповідач по справі та його представник проти позову заперечували, та не визнають його в повному обсязі та посилаються на наступні обставини. Матеріали справи не містять доказів, з яких можна встановити: 1) чи отримував відповідач кредитну картку; 2) який строк дії кредитної картки та укладеного договору; 3) чи скористався відповідач фактично кредитними коштами; 4) коли саме виникла заборгованість та її розмір; 5) які виплати здійснював відповідач за укладеним договором; 6) яка дата початку перебігу позовної давності. Позивачем не надано наступних доказів, які мають бути наданими за даною категорію справ: 1)договір на відкриття та видачу платіжної картки та, у разі наявності, додатки до нього; 2) розписка або інший документ, який свідчить про отримання кредитної картки позичальником; 3)виписка банка за особовим рахунком позичальника; 4) видатний касовий ордер або інший платіжний документ, що засвідчує отримання позичальником суми кредиту. Відсутні докази, що надана копія умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою є саме тими, що були чинними на час укладення договору, та що відповідач був ознайомлений з ними. При цьому на зазначеному позивачем у позовній заяві ресурсі http://privatbank.ua/terms/pages/70/ немає доступу до таких документів. Позивачем не наданий розгорнутий розрахунок заборгованості по кожній складовій заборгованості, зокрема: основної суми (тіла кредиту), процентів, комісії, пені, штрафів тощо, із зазначенням бази (суми кредиту, процентної ставки) та періоду нарахування. Розрахунок заборгованості за договором № ю/н від 14.11.11 р. станом на 31.07.17 р. заперечують у повному обсязі у зв'язку з тим, що він зроблений безпідставно, без урахування позовної давності та роблять заяву щодо її обов'язкового застосування в даній справі у відповідності до ст.ст. 256 - 267 ЦК України. Таким чином в задоволенні безпідставного і необґрунтованого позову просять відмовити повністю. Дослідивши письмові матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитом підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 14.11.2011 року [PERSON] надав позивачу заяву № б/н згідно якої вбачається, що він виявив бажання оформити на своє ім'я платіжну картку кредитка «Універсальна», з якої вбачається, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", та "Тарифами Банку", складає між ним та банком договір про надання банківських послуг( а.с.6). Зазначена обставина на яку посилається представник позивача, підтверджена дослідженим в судовому засіданні оригіналом даної заяви, яка містить підпис відповідача. В судовому засіданні відповідач дійсність підпису не заперечував та зазначив, що підпис виконаний ним особисто та він подавав дану заяву і цю обставину не заперечує. Також судом в якості доказу було досліджено оригінал довідки про умови кредитування з використанням картки «Універсальна,55 днів пільгового періоду» від 14.11.2011 року, копія якої міститься в матеріалах справи ( а.с.7). Відповідно до даної довідки, яка також особисто підписана відповідачем, встановлено, що відповідача було ознайомлено з умовами кредитування з використанням картки кредитка «Універсальна», та в зазначеній довідці сторонами погоджено всі умови договору, з якими відповідач ознайомився, що підтверджується його підписом. Отже судом на підставі даних документів встановлено та вважається що позивачем доведена обставина, що між сторонами був укладений кредитний договір, оскільки згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами). Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Вимогами ст. 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або стандартних формах, який може бути лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як вбачається анкета заява позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку та довідка про умови кредитування підписані позивачем та відповідачем, тому у суду достатньо підстав вважати що договір укладений, у довідці викладено всі умови договору між сторонами, тому посилання відповідача, що позивачем не надано доказів, щодо наявності договору на відкриття та видачу платіжної картки вважаються спростованими. Позивачем в обґрунтування своїх доводів було надано копію фотозйомки, що підтверджує отримання відповідачем кредитної картки ( а.с.73). В якості доведення обставин нарахування та погашення складових заборгованості позивачем було надано виписку по кредитному рахунку [PERSON], з якою в судовому засіданні був ознайомлений відповідач та його представник. Виписка з банківського рахунку - це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про рух грошових коштів. Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін'юсту від 12.04.12 р. № 578/5 (далі - Перелік № 578/5), згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання держоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Суд, дослідивши даний документ вважає належним та допустимим доказом обставин нарахування та погашення складових заборгованості. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 614 ЦК України). Згідно ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК, якщо інше не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг. Стосовно посилань відповідача та його представника на застосування строку позовної давності до відповідних правовідносин, то слід зазначити наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності(стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Відповідно до умов договору, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки. Відповідно до вимог частини першої, третьої статті 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Відповідачем були вчинені дії, що свідчать про визнанням ним боргу перед позивачем. Так, згідно виписки відповідач неодноразово здійснював погашення заборгованості, останнє з яких було внесено 20.10.2017 року. Тому суд для застосування строку позовної давності підстав не вбачає. Отже дослідивши заяву позичальника, довідку про умови кредитування, виписку по рахунку та аналізуючи вищезазначені норми, взявши до уваги докази суд приходить до висновку, що дана заява та довідка про умови кредитування є правочином, зокрема становить собою договір позики, оскільки вчинена у письмовій формі, так як підписана сторонами, містить домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, зокрема, щодо надання строкового кредиту, зазначені умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними. З врахуванням зазначеного, суд вважає, що зазначена сума заборгованості, обрахована вірно і, оскільки відповідач не надав суду доказів що її спростування та необгрунтованості, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для примусового стягнення з нього визначеної позивачем заборгованості за кредитом та заборгованості по сплаті за користуванням кредитом. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до матеріалів справи позивачем при подачі позову сплачено судовий збір за розгляд справи у розмірі 1600,00 гривень, що підтверджується платіжними дорученнями, доданими до матеріалів справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати: судовий збір в розмірі 1600,00 грн. понесені позивачем при звернені до суду з даним позовом, що підтверджується платіжними дорученнями . Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилався позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами.

Outcome: approved