Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

11 серпня 2016 року ПАТ "УкрСиббанк" звернувся до суду із позовом до [PERSON] у якому просить суд, стягнути з відповідача суму боргу за кредитним договором №11076949000 від 14.11.2006р. у розмірі 93 916,88 доларів США та суму заборгованості за кредитним договором №11190993000 від 30.07.2007р. в розмірі 152 842,51 доларів США. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 14.11.2006р. між банком та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту №11076949000 відповідно до умов якого було надано кредит в іноземній валюті у сумі 80 000,00 доларів США із обов'язком повернути такий до 14.11.2018р. та під 11,3% річних. А 30.07.2007р. між банком та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту №11190993000 відповідно до умов якого було надано кредит в іноземній валюті у сумі 100 00,00 доларів США із зобов'язанням повернути такий до 28.07.2019р. під 13,5% річних. У зв'язку із невиконанням взятих на себе зобов'язань зі сторони відповідача, 29.12.2015р. йому було направлено вимогу про повернення заборгованості. Сума заборгованості станом на 27.07.2016р. за кредитним договором №11076949000 від 14.11.2006р. становить 93 916,88 доларів США, а за кредитним договором №11190993000 від 30.07.2007р. - 152 842,51 доларів США. В судове засідання представник позивача не прибув, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач та її представник в судове засідання не прибули повторно, хоча про час та місце його слухання були повідомлені належним чином. За таких обставин, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Причому з огляду на попередню часть представника відповідача у судових засіданнях, суд не здійснює розгляд справи в заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 14 листопада 2006 року між АКІБ "Укрсиббанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №11076949000 відповідно до умов Розділу 1 якого, банк зобов'язується надати позичальнику, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати і повернути банку кредит в іноземній валюті в сумі 80 000,00 доларів США. Термін кредиту з 14.11.2006р. по 14.11.2016р., сума відсотків за використання кредиту 11,3% річних. (а.с. 4-12). Як видно із виписки по рахунку [PERSON] 14.11.2006р. їй було надано кредит у відповідності до умов договору у сумі 80 000,00 доларів США. (а.с. 148). 26 лютого 2009 року між АКІБ "Укрсиббанк" та [PERSON] було укладено додаткову угоду до вищевказаного кредитного договору та змінено термін повернення кредиту до 14.11.2018р. (а.с. 17). 29 грудня 2015 року АТ "Укрсиббанк" надіслав [PERSON] вимогу по кредитному договору №11076949000 від 14.11.2006р., якою констатував заборгованість у розмірі 88 010,35 доларів США станом на 21.12.2015р. та просив погасити її протягом 14 календарних днів, а у випадку несплати банк буде стягувати борг примусово в повному обсязі (а.с. 21-22). Така вимога отримана позичальником 05.01.2016р. (а.с. 56). Як видно із довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором №11076949000 від 14.11.2006р., загальна сума боргу [PERSON] станом на 27.07.2016р. складає 53 702,34 доларів США - заборгованість за кредитом, 40 214, 54 доларів США - заборгованість за відсотками, 737 359,45 грн. - пеня за кредитом та відсотками (а.с. 23-36). Окрім того, 30 липня 2007 року між АКІБ "Укрсиббанк" та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11190993000 відповідно до умов Розділу 1 якого, банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 100 000,00 доларах США. Термін кредиту з 30.07.2007р. по 28.07.2017р., сума відсотків за користування кредитними коштами встановлена у розмірі 13,5% річних (а.с. 37-42). Як видно із заяви на видачу готівки №16 банк видав позичальнику 100 000,00 доларів США (а.с. 74). 26 лютого 2009 року між АКІБ "Укрсиббанк" та [PERSON] було укладено додаткову угоду до вищевказаного кредитного договору та змінено термін повернення кредиту до 28.07.2019р. (а.с. 50). 29 грудня 2015 року АТ "Укрсиббанк" надіслав [PERSON] вимогу по кредитному договору №11190993000 від 30.07.2007р., якою констатував заборгованість у розмірі 142 076,25 доларів США станом на 21.12.2015р. та просив погасити її протягом 14 календарних днів, а у випадку несплати банк буде стягувати борг примусово в повному обсязі (а.с. 54-55). Така вимога отримана позичальником 05.01.2016р. (а.с. 56). Як видно із довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором №11190993000 від 30.07.2007р., загальна сума боргу [PERSON] станом на 27.07.2016р. складає 73 611,06 доларів США - заборгованість за кредитом, 79 231,45 доларів США - заборгованість за відсотками, 1 182 614,26 грн. - пеня за кредитом та відсотками (а.с. 57-73). Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов'язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит". Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як зазначено у ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З матеріалів справи судом безспірно встановлено, що між сторонами було укладено два кредитних договори відповідно до яких відповідач отримав кредитні кошти на суму 80 000,00 та 100 000,00 доларів США відповідно. Як видно із розрахунків заборгованості, позивальник порушив строки повернення кредиту, які було узгоджено сторонами, а відтак з огляду на положення ч. 2 ст. 1050 ЦК позивач має право вимагати як прострочену суму заборгованості так і дострокового повернення суми кредиту. Так як стороною відповідача не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів щодо правильності нарахування суми боргу, то судом береться до уваги розрахунок за кредитними договорами, який надано стороною позивача. За таких обставин, суд дійшов до переконання, що відповідач порушив право позивача на повернення суми кредитних коштів, а тому позивач підставно просить суд стягнути з відповідача нараховану заборгованість за кредитними договорами. В судовому засіданні 15.08.2017р. представник позивача [PERSON] просив суд застосувати строк позовної давності до вимог позивача. У Постанові ВСУ від 16.08.2017р. № 6-2667цс16 зазначено, що заяву про сплив позовної давності може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання - письмового чи усного, що відповідає вимогам статей процесуального законодавства. Відтак, суд вважає, що така заява підлягає розгляду судом, а вирішуючи таку заяву суд виходив із наступного. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно із ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу (Постанова ВСУ від 29.03.2017р. № 132/3645/14-ц). Оскільки умовами укладених між сторонами договір установлені окремі самостійні зобов'язання щодо повернення кредиту щомісячно, то відповідальність за невиконання кожного з них настає окремо. Так, відповідно до умов кредитного договору №11076949000 від 14.11.2006р. сторони погодили графік погашення кредиту, який передбачав погашення кредиту до 14 числа кожного місяці у сумі 667,00 доларів США, що відповідає п. 1.3.4. договору (а.с. 13-16). А 26.02.2009р. сторони змінили графік погашення цього кредиту та визначили, що кожного місяця до 14 числа позичальник сплачує 667,00 доларів США, після 15.03.2010р. 592,00 доларів США (а.с. 17-20). Як видно із розрахунку заборгованості за даним кредитним договором, позичальник востаннє виконував свої зобов'язання по кредиту 29.04.2011р., а починаючи із 16.05.2011р. не сплачує таку повністю (а.с. 24). Також, відповідно до умов кредитного договору №11190993000 від 30.07.2007р. сторони погодили графік погашення кредиту, який передбачав погашення кредиту до 25 числа кожного місяці у сумі 834,00 доларів США, що відповідає п. 1.3.4. договору (а.с. 46-49). А 26.02.2009р. сторони змінили графік погашення цього кредиту та визначили, що кожного місяця до 25 числа позичальник сплачує 834,00 доларів США, після 25.03.2010р. 753,00 доларів США (а.с. 50-53). Як видно із розрахунку заборгованості за даним кредитним договором, позичальник востаннє виконував свої зобов'язання по кредиту 29.04.2011р., а починаючи із 25.05.2011р. не сплачує таку повністю (а.с. 58). Матеріалами справи також стверджується, що вимогу щодо дострокового погашення заборгованості за кредитними договорами позичальник отримав 05.01.2016р. (а.с. 56), а до суду позивач звернувся 11.08.2016р. (а.с. 1). З огляду на те, що відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, то суд робить висновок, що позивач має право на стягнення суми боргу за період з моменту звернення до суду - 11.08.2016р. до 11.08.2013р. Водночас вимоги по кредитному договору від 14.11.2006р. з моменту порушення права - 16.05.2011р. до 11.08.2013р. та вимоги по кредитному договору від 30.07.2007р. з моменту порушення права - 25.05.2011р. до 11.08.2013р. є вимоги поза межами строку позовної давності. Судом встановлено, що по кредитному договору від 14.11.2006р. за період з 16.05.2011р. до 11.08.2013р. сума заборгованості за кредитом становить 15 983,34 доларів США, сума заборгованості за відсотками становить 13 451, 81 доларів США, що відповідає розрахунку позивача (а.с. 24, 31). По кредитному договору від 30.07.2007р. за період з 25.05.2011р. до 11.08.2013р. сума заборгованості за кредитом становить 20 330,06 доларів США, сума заборгованості за відсотками становить 30 230,75 доларів США., що відповідає розрахунку позивача (а.с. 58, 66). Також, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Як видно із розрахунку заборгованостей по кредитних договорах, сума нарахованої пені розрахована за 1 календарний рік (а.с. 35, 72), що відповідає визначеним законом межам строку позовної давності. Відтак, суд не застосовує позовну давність щодо вимог про стягнення пені. Як визначено у ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За встановлених судом обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме у межах строку позовної давності. Як вказано у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" №14 від 18.12.2009р. у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Офіційний курс НБУ національної валюти відносно долара США станом на 02.10.2017р. становить 26,578496 грн. за 1 долар США. Таким чином, за кредитним договором від 14.11.2006р. до стягнення підлягає 37 719,00 доларів США (1 002 514,29 грн.) заборгованості за кредитом, 26 762,73 доларів США (711 313,11 грн.) заборгованості за відсотками, 362 857, 66 грн. пені за кредитом та 374 501, 79 грн. пені за відсотками. А за кредитним договором від 30.07.2007р. до стягнення підлягає 53 281,00 доларів США (1 416 128,84 грн.) заборгованості за кредитом, 49 000,70 доларів США (1 302 364,90 грн.) заборгованості за відсотками, 451 607,99 грн. пені за кредитом та 731 006,27 грн. пені за відсотками. Одночасно, суд вважає за необхідне вирішити питання про стягнення судових витрат у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України. У п. 36 Постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" роз'яснено, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. Як видно із матеріалів справи (а.с. 75) позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у сумі 120 539,54 грн., що відповідає встановленій ставці судового збору на час звернення до суду, виходячи із заявленої ціни позову 8 035 969, 11 грн. З огляду на те, що суд задовольнив позовні вимоги на загальну суму 6 352 294, 85 грн., що складає 79,04% від заявлених вимог, то до стягнення з відповідача підлягає 95 274,45 грн. судового збору.

Outcome: partial