Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

До суду надійшла вказана позовна заява, яка мотивована тим, що 04.08.2010 року позивач було видано ордер на кімнату у гуртожитку за адресою: Донецька область, м. Донецьк, вул. Відважних, 23. Рішенням відповідача було надано дозвіл на приватизацію житлових приміщень у вказаному гуртожитку. З часу отримання ордеру та по теперішній час вона проживає у вказаній квартири та є зареєстрованою за даною адресою. Скориставшись своїм правом на приватизацію державного житлового фонду, передбаченого Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», вона звернулася до органів приватизації Донецької міської ради з заявою про приватизацію кімнати у гуртожитку та по закінченню місячного строку з дня отримання її заяви про приватизацію квартири, вона не отримала у відповідача відповідне рішення з поважних причин через те, що на території міста Донецька розпочалася антитерористична операція. Адміністративна будівля Донецької міської ради була зайнята незаконними збройними формуваннями і отримати будь які документи, у тому числі рішення органу приватизації стало неможливим. На підставі цього просить визнати за позивачем право власності на кімнату № 79 у гуртожитку за адресою: Донецька область, м. Донецьк, вул. Вітважних, 23. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представники відповідачів також в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причину неявки не повідомили. Відповідно до статті 169 ЦПК України суд розглядає справу у відсутність сторін. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Ордером № 20 від 04.08.2010 року надано кімнату № 79 у гуртожитку за адресою: Донецька область, м. Донецьк, вул. Віджавних, 23, позивачу [PERSON] Рішенням Донецької міської ради від 23.11.2012 року № 24/14 дано дозвіл на приватизацію житлових приміщень в гуртожитках комунальної власності територіальної громади міста згідно додатку № 1, до якого, зокрема, віднесено гуртожиток за адресою: Донецька область, м. Донецьк, вул. Відважних, 23. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальної громади і можуть бути приватизовані відповідно до закону. Відповідно до статей 1, 3, 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність. Пленум Верховного Суду України в частині п'ятій пункту 13 постанови від 22 грудня 1995 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" зазначив, що в разі не передання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві. Отже, право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду вказаним органом у строк, передбачений чинним законодавством. У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьою статті 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру. Про саме таке застосування Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" йдеться в пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" та в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду від 11.12.2013, № 6-121цс13. Відповідно до частини 8 статті 8 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Враховуючи приведені норми закону, та правову позицію Верховного суду України, викладену у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду від 11.12.2013 № 6-121цс13, суд вважає, що у позивача виникло право вимагати визнання за ним права власності на кімнату у судовому порядку. Згідно технічного паспорта на кімнату № 79 в будинку № 23 по вулиці Відважних в місті Донецьку, вона розташована на 4-мсу поверсі 5-ти поверхового будинку і складається з 1 кімнати житловою площею 48,5 кв.м., загальною площею 48,5 кв.м.

Outcome: approved