Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач ПрАТ «Просто-страхування» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про страхове відшкодування в розмірі 3 226 гривень 19 коп. [PERSON] в с вою чергу звернувся до суду з зустрічним позовом до ПрАТ «Просто-страхування» про визнання страхової претензії недійсною та стягнення моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача Чередніченко Г.О., яка діє на підставі довіреності № 729/2013 від 22.12. 2013 року (а.с58) позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному об»ємі, в задоволенні зустрічних вимог просила відмовити за безпідставністю. Відповідач [PERSON] заперечував проти позову, просив задовольнити зустрічний позов, оскільки ПрАТ «Просто-страхування» претензії щодо стягнення з нього затрат по страховій виплаті в розмірі 3 226 грн. 19 коп., такі, що не мають юридичних підстав , а також просив стягнути з ПрАТ «Просто-страхування» на його користь моральну шкоду, яку він оцінює у 5000 ( п»ять тисяч) гривень. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, судом встановлені обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, 24.05. 2013 року в м. Києві на вул. Васильківська відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] при зміні напрямку руху з лівого положення вправо, не переконався в безпеці свого маневру, не пропустив автомобіль [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого відбулося зіткнення даних автомобілів, призвело до пошкодження транспортних засобів. Після вчинення ДТП покинув місце пригоди, чим порушив п.п.10.1, 10.3, 2.10 Правил дорожнього руху, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст.ст. 122-4, 124 КУпАП. Постановою судді Голосіївського районного суду м.Києва від 06.08.2013 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, та на підставі ч.2 ст. 36 КупАП піддано адміністративному штрафу в розмірі 340 грн. ( а.с.9-10; 48-49). Відповідно до ст. 61 ч. 4 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні ДТП є підтвердженою. Автомобіль « Nissan Qashqal» д.н.з. [NUMBER], належить відповідачу [PERSON], цивільно- правова відповідальність в період з 16.04.2013 року по 15.04.2014 року застрахована відповідачем у ПрАТ «Просто-страхування» згідно полісу № АС/2906120 від 16.01. 2013 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого страхове відшкодування за шкоду, заподіяну майну на одного потерпілого складає 50 000 грн. з встановленням франшизи у 510 гривень ( а.с.4; 54) Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів. Відповідно до п.1.3 ст.1 зазначеного закону потерпілі - це юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Пунктом 1.6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що власники транспортних засобів - юридичні та фізи чні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями ( користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору, оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах страхове відшкодування). 03.06.2012 року водій автомобіля [NUMBER] [PERSON] звернувся до АТ « ПРОСТО-страхування» із повідомленням про дорожньо- транспортну пригоду ( а.с.5), а 22.08.2013 року - із заявою про виплату страхового відшкодування ( а.с. 26). З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 04.01. 2012 року вбачається, що автомобіль [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] ( а.с.7-8). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль [NUMBER] , власником якого є [PERSON] Відповідно до звіту № 8135/75744 з оцінки транспортного засобу від 07.06.2013 року складеного оцінювачем [PERSON], вартість матеріального збитку складає 3 736 гривень 19 коп. (а.с. 11-24). Згідно розрахунку страхового відшкодування № 75744 від 29.08. 2013 року співробітниками АТ «ПРОСТО-страхування», зазначена вище подія була визнана страховою, про що було складено Страховий акт № 75744 , згідно якого, страхове відшкодування яке належить до виплати, складає 3 226 гривень 19 коп.(а.с. 27-29). Будь - яких доказів які б викликали сумнів у повності, ясності, правильності висновку спеціаліста, чи доказів пов'язаних з його недостатньою професійною кваліфікацією, сторонами надано не було, а тому суд вважає його вірним та обґрунтованим і таким, що не суперечить матеріалам справи, і може бути взятим до уваги судом при ухваленні рішення. Відповідно до платіжного доручення № 5591 від 03 вересня 2013 року та заяви на виплату готівки № 18602 АТ «ПРОСТО-страхування» виплатило страхове відшкодування у розмірі 3 226 гривень 19 коп. ( а.с. 30). Разом з тим, відповідно до розписки від 23.09. 2013 року ( а.с.51) [PERSON] від відповідача [PERSON] отримав суму франшизи в розмірі 510 гривень, пов»язану з ДТП, яка мала місце 24.05. 2013 року. Таким чином , фактичні витрати страхової компанії, пов»язані з цим страховим випадком складають 3 226 гривень 19 коп. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги , яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно вимог до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно підпункту 38.1(і), п. 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки. Згідно з підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", уразі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування ( регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов»язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності ( у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу, тощо. Про настання дорожньо-транспортної пригоди відповідач [PERSON] із заявою про настання дорожньо-транспортної пригоди до АТ «ПРОСТО- страхування» не звертався, вказаний факт не спростовується відповідачем в судовому засіданні. Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва, відповідач [PERSON] після вчинення ДТП покинув місце пригоди. Згідно із п. 38.1.1 (в) ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди, тощо. Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України), суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Разом з тим, відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню, отже, на [PERSON] слід покласти обов`язок про страхове відшкодування у розмірі 3 226 грн. 19 коп. на користь ПрАТ «ПРОСТО-страхування» . Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, отже підлягає стягненню з відповідача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Виходячи із принципу змагальності сторін закріпленому у ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а тому суд вважає, що позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги до відповідача. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Цивільно-процесуального кодексу України. На основі з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов до висновку про безпідставність заявлених зустрічних позовних вимог щодо визнання страхової претензії недійсною, у зв'язку з чим зустрічні позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, також не підлягають задоволенню. Виходячи з наведеного та

Outcome: approved