Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "Приватбанк" звернулися до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із вказаним позовом до відповідача [PERSON] відповідно до якого просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 29 березня 2012 року у розмірі 4 302 гривні 97 копійок. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що 29 березня 2012 року відповідач по справі [PERSON] на підставі заяви клієнта банку та Умов і правил надання банківських послуг одержав від Публічного Акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" кредит у розмірі 700 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з процентною ставкою за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак відповідачем було порушено умови кредитного договору щодо своєчасного погашення заборгованості. Неодноразові спроби Позивача в досудовому порядку врегулювати питання погашення кредитної заборгованості не призвели до позитивних результатів, в зв`язку з цим Позивач був змушений звернутись за судовим захистом своїх порушених прав. В судове засідання позивач та його представник не з`явився, надав до суду заяву у якій повністю підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві, просить позов розглянути у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до ст. 74 ЦПК України, причину неявки до суду не повідомив, заперечення проти позову не надав. За таких обставин, оскільки представник позивача не заперечує щодо розгляду справи у відсутність відповідача, то за таких обставин суд визнав за можливе у відповідності до ст.ст. 224, 226 ЦПК України провести заочний розгляд справи, тобто розглянути справу у відсутність відповідача, так як в справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про ухвалення рішення виходячи з наступного: 29 березня 2012 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір б\\н, відповідно до якого позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит у сумі 700,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобов`язувався повертати кредит згідно графіку погашення суми кредиту та сплачувати щомісячно відсотки за користування кредитом, що підтверджується копією заяви разом з копією Умов надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, що являється Договором згідно ст. 634 ЦК України. Однак, відповідач не додержувався належного виконання умов зазначеного договору, в силу чого його заборгованість перед позивачем станом на 30 червня 2015 року становить 4 302 гривні 97 копійок, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 699 гривень 47 копійок, заборгованості за процентами за користування кредитом - 1 382 гривні 41 копійка, заборгованості по пені та комісії за користування кредитом - 1540 гривень 00 копійок а також штрафи 500 гривень (фіксована частина) та 181 гривня 09 копійок (процентна складова). За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти . Ві дповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язків. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, у розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження виконання у повному обсязі взятих на себе за кредитним Договором зобов`язань відповідач не надав. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. На підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved