Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

29.08.2014 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом до відповідача ПАТ "Укрсоцбанк" про визнання договорів поруки припиненими. Свій позов мотивують тим, що 09.06.2011 року між відповідачем та [PERSON] був укладений договір кредиту № 078СІ10110609021, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати позичальнику у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кошти в сумі 180000 грн., із сплатою 18,3 % річних та з кінцевим терміном повернення заборгованості до 08.06.2021 року. Того ж дня, в забезпечення зобов'язань за вказаним кредитним договором, між банком та [PERSON], [PERSON] були укладені договори поруки, відповідно до умов яких, останні поручилися перед банком за виконання позичальником обов'язку щодо повернення кредиту та сплати процентів. У липні 2014 року відповідач звернувся із позовом до суду про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, а з вимог банку вбачається, що у червні 2012 року було встановлено відсоткову ставку 22,50 %, у червні 2013 року було встановлено відсоткову ставку 24,20 %, у червні 2014 року було встановлено відсоткову ставку 26,33 %. Вважають, що кредитні зобов'язання в односторонньому порядку були змінені, внаслідок чого збільшилася їх відповідальність без їх згоди і за відсутності в договорах поруки вказівок на те, що такі збільшення відсоткової ставки за кредитним договором можливе без повідомлення поручителів. Просять визнати припиненим договір поруки № 078СІ10110609021/ПОР/2 від 09.06.2011 року укладений між ПАТ "Укрсоцбанк" та [PERSON], в частині поруки по договору кредиту № 078СІ10110609021 від 09.06.2011 року укладеного між ПАТ "Укрсоцбанк" та [PERSON], визнати припиненим договір поруки № 078СІ10110609021/ПОР/3 від 09.06.2011 року укладений між ПАТ "Укрсоцбанк" та [PERSON], в частині поруки по договору кредиту № 078СІ10110609021 від 09.06.2011 року укладеного між ПАТ "Укрсоцбанк" та [PERSON], стягнути із відповідача понесені ними судові витрати. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ "Укрсоцбанк" Савчук Ю.М. позовні вимоги заперечила, просила у їх задоволенні відмовити за безпідставністю із врахуванням письмових заперечень. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши подані суду докази, суд проаналізувавши матеріали справи дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку частково або у повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст.559 ЦК України, порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Згідно роз'яснень п. 22 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 року № 5, відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте, якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Судом встановлено, що 29.06.2011 року між ПАТ "Укрсоцбанк" та [PERSON] було укладено договір кредиту № 078СІ10110609021 (далі-кредитний договір), відповідно до умов якого кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 180000 грн., із плаваючою процентною ставкою, що визначається як сума змінною частини (базової процентної ставки кредитування) та постійної (незмінної) частини процентної ставки та встановлюється в розмірі 18,3 процентів річних на перший річний період строком до 01 червня 2012 року (а.с.7-11). Із пункту 2.7. кредитного договору передбачено, що враховуючи, що базова процентна ставка кредитування є змінною, розмір процентної ставки за кредитом переглядається кредитором щорічно 01 червня. При зміні розміру базової процентної ставки кредитування Національним банком України протягом поточного щорічного періоду, процентна ставка за кредитом не змінюється. Пунктом 2.7.1. кредитного договору передбачено, що новий розмір процентної ставки за кредитом встановлюється кредитором щороку, починаючи з першого числа кожного наступного річного періоду, визначеного п.2.7 цього договору, без укладення відповідного договору про внесення змін до цього договору (а.с.8). Відповідно до п. 2.7.2 кредитного договору, мінімальний можливий розмір процентної ставки встановлюється в розмірі не менш ніж 12 % річних та застосовується у разі якщо розмір процентної ставки за Договором, що застосовуватиметься кредитором в наступному черговому річному періоді буде меншим від розміру процентної ставки, зазначеному в цьому пункті договору. Пунктом 2.7.3 кредитного договору передбачено, що максимальний можливий розмір процентної ставки встановлюється в розмірі не більше ніж 27 % річних та застосовується у разі, якщо розмір процентної ставки за договором, що застосовуватиметься кредитором в наступному черговому річному періоді перевищуватиме розмір процентної ставки, зазначеної в цьому пункті договору (а.с.8). Таким чином, суд приходить до висновку, що сторонами було погоджено при укладенні договору право банку на зміну плаваючої процентної ставки у межах визначених п.п. 2.7.2.-2.7.3. кредитного договору, без укладення додаткових угод. В той же день, у забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, були укладені тристоронні договори поруки із позивачами [PERSON] та [PERSON] за № 078СІ10110609021/ПОР/2 та № 078СІ10110609021/ПОР/3, відповідно до умов яких позивачі зобов'язалися перед відповідачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником [PERSON] зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку передбачених договором кредиту № 078СІ10110609021 від 09 червня 2011 року та договору відновлювальної кредитної лінії №078СІ10110609021/ВКЛ від 09 червня 2011 року. Відповідно до п. 1.2. вказаних договорів поруки, поручителі ознайомлені з умовами договорів кредиту, жодних заперечень, а також непорозумінь їх положень немає (а.с.12-15). Так, пунктами 2.1.1.2 договорів поруки передбачено сплату відсотків за користування кредитом в розмірі 18,3 % річних на перший річний період користування кредитом, тобто строком до 01 червня 2012 року. Вказаним пунктом договору також визначено, що на кожний наступний період процента ставка за кредитом встановлюється у визначеному порядку (а.с.12,14). В той же час, із пунктів 2.3. договорів поруки вбачається, що у разі збільшення розміру забезпеченого порукою зобов'язання без внесення змін до договору, порука зберігається, а поручитель відповідає перед кредитором лише частково, в обсязі, визначному в п. 2.1. цього договору, тобто із врахуванням перегляду процентної ставки та її змін відповідно до умов кредитного договору (а.с.12,14). Таким чином суд приходить до висновку, що позивачам при укладенні договорів поруки було відомо про право банку і умови зміни процентної ставки у випадку порушення позичальником зобов'язань за кредитним договором і з такими умовами позивачі погодилися. За змістом ч. 1 ст. 559 ЦК України підставою для припинення поруки є сукупність двох умов, а саме: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок таких змін. Позивачі оспорюють чинність їхнього поручительства з підстав збільшення зобов'язань за договором без їх згоди. Однак, кредитним договором було передбачено право банку змінити плаваючу відсоткову ставку за користування кредитом в межах з 12,00 % річних до 27,00 % відсотків річних, із такими умовами позивачі погодилися укладаючи договори поруки, а тому додаткової згоди поручителів на це не було потрібно. Оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що передбачених ч. 1 ст. 559 ЦК України підстав для припинення договорів поруки немає, а тому в позові слід відмовити.

Outcome: dismissed