Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

В травні 2014 року публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк" звернулось до суду з даним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] (до укладення шлюбу - [PERSON] (а.с.76)), в якому позивач з посиланням на статті: 525,526, 598, 1048, 1054 ЦК України просить стягнути солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором № 27/055-Ф/08 від 11.09.2008 року станом на 27.03.2014 року в сумі 9 555,92 євро та 268 800,83 грн., з яких: прострочена заборгованість по кредиту в сумі 235,94 євро, прострочена заборгованість по процентах в сумі 9319,98 євро, пеня за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 128 276,45 грн., пеня за несвоєчасну сплату процентів в сумі 140 524,38 грн. Вимоги заявленого позову мотивовані тим, що 11.09.2008 року між ВАТ АБ „Укргазбанк", правонаступником якого є ПАТ АБ „Укргазбанк", та [PERSON] було укладено кредитний договір № 27/055-Ф/08, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у сумі 26 000 євро, на строк з 11.09.2008 року по 09.09.2011 року зі сплатою процентів за користування кредитом 16 % річних. При цьому позивач вказує, що банк виконав свої зобов'язання в повному обсязі, а саме, відкрив позичальнику позичковий рахунок № 220340187726.978 та рахунки для погашення заборгованості по кредиту, процентів та всіх інших комісійних платежів, передбачених договором № 373970187726.978 та № 373970187726.980 в ВАТ АБ „Укргазбанк". В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 27/055-Ф/08 від 11.09.2008 року між ВАТ АБ „Укргазбанк" та [PERSON] було укладено договір поруки № 27/055-Ф/08-Р1 від 11.09.2008 року, відповідно до якого поручитель зобов'язалася відповідати перед банком за виконання позичальником зобов'язань по кредитному договору.В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 27/055-Ф/08 від 11.09.2008 року між ВАТ АБ „Укргазбанк" та [PERSON] було укладено договір поруки № 27/055-Ф/08-Р2 від 11.09.2008 року, відповідно до якого поручитель зобов'язалася відповідати перед банком за виконання позичальником зобов'язань по кредитному договору.Позичальник взяті на себе зобов'язання за кредитним договором № 27/055-Ф/08 від 11.09.2008 року належним чином не виконував. Заочним рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 22.10.2009 року задоволено позовні вимоги ПАТ АБ ''Укргазбанк'' до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет застави, і відповідно, стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ АБ ''Укргазбанк'' 23296,58 євро та 3954,65 грн. заборгованості за кредитним договором. В рахунок погашення вказаної заборгованості за кредитним договором № 27/055-Ф/08 від 11.09.2008 року звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль (а.с.166-169). Вказане рішення суду було виконано 15.01.2013року. Таким чином, позивач стверджує, що станом на 27.03.2014 року існує заборгованість в сумі 9555,92 євро, з яких: загальна сума простроченої заборгованості по кредиту - 235,94 євро; прострочена заборгованість по процентах - 9319,98 євро. Також у відповідності до п. 5.3 кредитного договору банком нараховано позичальнику пеню у розмірі 268800,83 грн. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16.07.2014 року в задоволенні позовних вимог ПАТ АБ „Укргазбанк" до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовлено. В апеляційній скарзі ПАТ АБ „Укргазбанк" просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення вимог позову, а саме: стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 9 319, 98 євро та 268 800, 83 грн., з яких: прострочена заборгованість по процентах - 9 319, 98 євро, пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 128 276, 45 грн., пеня за несвоєчасну сплату процентів в сумі 140 524,38 грн. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, його ухвалено з порушенням норм матеріального права. Як вказує апелянт, по справі встановлено, що [PERSON], в порушення статей 526,629,1048 ЦК України в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов'язань за кредитним договором, у встановленні строки борг не повернув, а заочне рішення суду від 22.10.2009 року по справі 2-3056/2009 про стягнення з відповідачів на користь банку суми кредитної заборгованості було виконано через відділ виконавчої служби лише у січні 2013 року. Таким чином, апелянт вважає, що наявність судового рішення про стягнення з відповідачів суми заборгованості за кредитним договором за відсутності його реального виконання до січня 2013 року не свідчить про припинення договірних відносин між позикодавцем та боржником і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним свого грошового зобов'язання. Апелянт вказує, що в матеріалах справи наявні відповідні докази, які підтверджують обґрунтованість заявлених позовних вимог, а саме: виписки банку, які підтверджують надходження коштів боржника, розрахунок процентів, пені за період прострочення боржником виконання зобов'язання за договором. Апелянт зазначає, що незастосування судом першої інстанції при вирішенні спору по суті положень статей: 525, 526, 598, 599, 600, 601,604-609,1048 ЦК України призвело до ухвалення судом першої інстанції необґрунтованого рішення. Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16.07.2014 року в частині відмови в задоволенні вимог заявленого позову до [PERSON], [PERSON] апелянтом не оскаржується. В судове засідання апеляційного суду відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи (а.с.148,149,154), не з'явились. Від відповідача [PERSON] другий раз до апеляційного суду надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв'язку з його хворобою (попередня заява від 26.08.2014року про відкладення розгляду справи у зв'язку з хворобою(а.с.129).Приймаючи до уваги те, що розгляд даної справи вже відкладався, документів на підтвердження хвороби [PERSON] суду не представлено, а також строки розгляду апеляційної скарги, визначені ч.1 статті 303-1 ЦПК України, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності [PERSON], належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи. Також апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів [PERSON], [PERSON], належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи. Відповідно до приписів ч. 2 статті 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи № 2-3056/2009 за позовом вимоги ПАТ АБ ''Укргазбанк'' до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет застави, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів п.4 ч.1 статті 309 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а саме: рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16.07. 2014 року необхідно скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства „Укргазбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Апеляційний суд вважає за необхідне ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги публічного акціонерного товариства „Укргазбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково, а саме: стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства ''Укргазбанк'': - 3 652, 55 євро, що еквівалентно 58 790 грн. 05 коп., процентів за користування кредитом; - 58 790 грн. 05 коп. пені. В задоволенні решти позовних вимог публічного акціонерного товариства „Укргазбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити. В іншій частині рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16.07.2014 року, зокрема, в частині відмови в задоволенні вимог заявленого позову до [PERSON], [PERSON], апелянтом не оскаржується. Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. В ході судового розгляду даної справи встановлено і вказані обставини підтверджуються дослідженими судом матеріалами, що заочним рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 22.10.2009 року задоволено позовні вимоги ПАТ АБ ''Укргазбанк'' до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет застави, і відповідно, стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ АБ ''Укргазбанк'' 23296,58 євро та 3954,65 грн. заборгованості за кредитним договором. В рахунок погашення вказаної заборгованості за кредитним договором № 27/055-Ф/08 від 11.09.2008 року звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль (а.с.166-169). Судом також встановлено, що вказане рішення суду було виконано 15.01.2013року, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 15.01.2013 року (ВП № 34328572) у зв'язку з фактичним виконанням рішення згідно виконавчого документа. Валюта виконання грошового зобов'язання здійснювалася відповідно до положень статті 533 ЦК України у гривнях за офіційним курсом Національного банку України на день платежу. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог,суд першої інстанції виходив з того, що суду не надано доказів відносно того, що рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22.10.2009року виконано частково або постанова про закінчення провадження від 15.01.2013року у встановленому порядку визнана незаконною. Також суд першої інстанції зазначив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів розрахунку суми нарахованих процентів за період виконання рішення суду в примусовому порядку і розрахунку пені за несвоєчасне погашення кредиту і несвоєчасну сплату процентів. Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16.07.2014 року апелянтом оскаржується лише в частині відмови в задоволенні вимог заявленого позову до відповідача [PERSON] Відповідно до приписів ч.1 статті 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні вимог заявленого позову до відповідача [PERSON] не узгоджується з нормами матеріального права, які регламентують спірні правовідносини та фактичними обставинами справи. Відмовляючи в задоволенні вимог заявленого позову, суд першої інстанції не врахував приписи статті 204 ЦК України, якою встановлена презумпція правомірності правочину, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. В ході судового розгляду даної справи встановлено, що кредитний договір, укладений між позивачем та [PERSON], недійсним не визнавався, його недійсність прямо не встановлена законом, тому за даних обставин він є чинним і підлягає виконанню. Частина 1 статті 1054 ЦК України регламентує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець)зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. По справі встановлено і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що [PERSON] умов чинного кредитного договору належним чином не виконував, не маючи при цьому законних підстав для його невиконання, тому заборгованість за кредитним договором була стягнута рішенням суду від 22.10.2009 року, і вказане рішення було виконано 15.01.2013року. Суд першої інстанції при вирішенні спору по суті також не врахував, що зобов'язання відповідно до ч.1 статті 598 ЦК України припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов'язання передбачені статтями: 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема, стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відмовляючи в задоволенні вимог позову, суд першої інстанції не врахував, що сама по собі наявність рішення суду від 22.10.2009 року про стягнення з [PERSON] кредитної заборгованості за договором за наявності реального виконання вказаного рішення лише 15.01.2013року, не свідчить про припинення відносин між позикодавцем та боржником до вказаної дати і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним свого грошового зобов'язання. Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що підлягають частковому задоволенню вимоги заявленого позову до відповідача [PERSON] про стягнення з нього на користь банку суми процентів за користування кредитом та пені. [PERSON] звернувся до апеляційного суду з відповідними письмовими заявами про застосування по даній справі строків позовної давності до заявлених позовних вимог, в порядку статті 267 ЦК України (а.с.155-157,164). При цьому він вказує, що був позбавлений можливості подати таку заяву в суді першої інстанції, оскільки справу судом було розглянуто у його відсутності, і він не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Вказані доводи [PERSON] підтверджуються матеріалами справи (а.с. 72,85,86,98). Апеляційний суд приймає до уваги заяву [PERSON] про застосування строків позовної давності, так як відповідачем доведено неможливість подання відповідної заяви в суді першої інстанції, оскільки його не було належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи. Позивач звернувся до суду з даним позовом, відповідно до відбитку поштового штемпеля на конверті (а.с.59), - 19.05.2014року. Таким чином, заявлені позовні вимоги до [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а саме, в межах строку позовної давності за період: з 19.05.2011року по 15.01.2013року (дата виконання заочного рішення суду від 22.10.2009 року). Виходячи з розрахунку, представленому позивачем (а.с. 8-10), стягненню з [PERSON] на користь банку за вказаний період - з 19.05.2011року по 15.01.2013року підлягає 3 652, 55 євро, що еквівалентно 58 790 грн. 05 коп., процентів за користування кредитом. Розрахунок : 3 652, 55 євро х 16,095617 грн.(курс валюти Нацбанку України станом на день звернення позивача з даним позовом до суду) = 58 790 грн.05коп. Умовами укладеного кредитного договору № 27/055-Ф/08 від 11.09.2008 року (а.с. 20-22), зокрема, п. 5.8. договору передбачено, що строк позовної давності за цим договором встановлюється сторонами в три роки, в тому числі, вимоги по поверненню: процентів за користування кредитом та суму заборгованості по кредиту з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, пені за несвоєчасну сплату процентів та кредиту, штрафів та всіх видатків, понесених банком під час виконання цього договору. Як вбачається з розрахунку позивача та заявлених позовних вимог(а.с. 2-6, 10), позивач просить стягнути на користь банку 268 800 грн.83 коп. пені, з яких: 128 276 грн.45 коп. пені за несвоєчасне погашення кредиту та 140 524 грн. 38 коп. пені за несвоєчасну сплату процентів. Період нарахування позивачем пені - з 28.03.2011року по 27.03.2014року. Розглядаючи вимоги заявленого позову в частині стягнення на користь банку пені та перевіряючи представлений позивачем розрахунок пені (а.с.10), апеляційний суд приймає до уваги заяву [PERSON] про застосування строків позовної давності, і з врахуванням меж строку позовної давності, за розрахунками апеляційного суду, сума пені за несвоєчасну сплату процентів складає 5 101, 16 євро, що в еквіваленті по курсу валют НБУ, який взято банком на час проведення розрахунку - 27.03.2014року,становить 75 078грн.32 коп.(5101,16євро х 14,717893); сума пені за несвоєчасне погашення кредиту складає 7 830, 46 євро, що в еквіваленті по курсу валют НБУ, який взято банком на час проведення розрахунку - 27.03. 2014року, становить 115 247 грн. 87коп. (7 830, 46 євро х 14,717893). Приймаючи до уваги наведене, апеляційний суд при вирішенні вимог позову щодо стягнення на користь позивача пені вважає за необхідне застосувати приписи ч.3 статті 551 ЦК України. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у справі № 6-100 цс 14 (постанова від 03.09.2014року), частиною 3 статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина 3 статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини 4 статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Стаття 360-7 ЦПК України регламентує обов'язковість судових рішень Верховного Суду України. Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги розмір процентів за користування кредитом, які підлягають стягненню на користь позивача, апеляційний суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойки, яка підлягає стягненню на користь позивача, визначивши таким чином розмір пені - 58 790 грн.05коп. Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне ухвалити нове рішення по суті вимог заявленого позову до [PERSON], яким позовні вимоги публічного акціонерного товариства „Укргазбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково. А саме: стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства '' Укргазбанк'' : - 3 652, 55 євро, що еквівалентно 58 790 грн. 05 коп., процентів за користування кредитом; - 58 790 грн. 05 коп. пені. В задоволенні решти позовних вимог публічного акціонерного товариства „Укргазбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити. В іншій частині рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16.07.2014 року апелянтом не оскаржується. Виходячи з приписів статті 88 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства ''Укргазбанк'' 513 грн. 34 коп. в рахунок відшкодування документально підтверджених понесених судових витрат за апеляційний розгляд справи (а.с. 110).

Outcome: partial