Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

04.02.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просив стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 20922,00 грн., франшизу в розмірі 510,00 грн., та стягнути солідарно з відповідачів моральну шкоду в розмірі 6000,00 грн. Також просив стягнути з відповідачів судові витрати та витрати на правову допомогу в розмірі 1950,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 25.08.2014 року о 19 год. 45 хв. на а/д Київ-Одеса в смт. Чабани, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «PEUGEOT», державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля марки «SCODA OCTAVIA», державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.09.2014 року [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП, що сталася 25.08.2014 року та піддано до адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. Позивач зазначає, що цивільно-правову відповідальність [PERSON], як власника автомобіля марки «SCODA OCTAVIA», д.н. [NUMBER] було застраховано у Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» на підставі Полісу № АІ/6989702 від 07.07.2014 року. Позивач посилається, що одразу після ДТП його автомобіль було оглянуто експертом страхової компанії ПрАТ «УАСК АСКА», який під час огляду зробив вимірювання та склав відповідні документи, проте сума незалежної грошової оцінки, висновок про яку зроблено експертом страхової компанії, позивачу невідома, оскільки страхова компанія відмовляється її надати. Також, позивач зазначає, що ПрАТ «УАСК АСКА» лише починаючи з 26.12.2014 року, після неодноразових звернень та скарг позивача, направлення адвокатських запитів та заяви до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері фінансових послуг, виплатила позивачу суму страхового відшкодування, загальний розмір якої станом на сьогоднішній день складає 49 000,00 грн. Посилається, що 06.10.2014 року позивач звернувся із заявою до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України та отримав висновок від 28.11.2014 р. № 10992, згідно якого розмір матеріальних збитків нанесених володільцю автомобіля марки PEUGEOT, державний номер [NUMBER] складає 70 922 грн. 81 коп. Таким чином позивач вважає, що оскільки ПрАТ «УАСК АСКА» виплатило страхове відшкодування в межах ліміту, визначеного полісом № АІ/6989702 від 07.07.2014 року, а розмір страхового відшкодування не покриває повністю завданих матеріальних збитків на відновлення пошкодженого під час ДТП автомобіля, то різниця за завдану матеріальну шкоду в розмірі 20922,00 грн. і франшиза в розмірі 510,00 грн. має бути стягнута з [PERSON] Також позивач вважає, що внаслідок ДТП він зазнав моральних страждань, а тому просив стягнути з відповідачів моральну шкоду у розмірі 6 000,00 грн. Крім того, позивач просив стягнути з відповідачів судові витрати та витрати на правову допомогу в розмірі 1950,00 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач просив позов задовольнити. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково. Зазначила, що 02.09.2014 року за замовленням ПрАТ «УАСК АСКА» автомобіль «PEUGEOT», д.н.з [NUMBER] був оглянутий оцінювачем [PERSON] у присутності власника автомобіля [PERSON] та 17.09.2014 року ФОП [PERSON] було складено звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу №321/09/14, згідно якого вартість матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу в результаті ушкодження транспортного засобу «PEUGEOT», д.н.з [NUMBER] склав 56005,22 грн. Таким чином, посилається, що [PERSON] визнає позов в частині стягнення з нього матеріальної шкоди в розмірі 6515,22 грн. В іншій частині позов не визнає та вважає його безпідставним та необґрунтованим. Відповідач ПрАТ «УАСК АСКА» в судове засідання свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу суду надіслав свої письмові заперечення з яких вбачається, що відповідач-2 проти позову в частині вимог пред'явлених до нього заперечує в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника відповідача-1, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 1 Закону України "Про страхування", страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст. 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Судом встановлено, що 25.08.2014 року о 19 год. 45 хв. на а/д Київ-Одеса (16 км. + 300 м.) в смт. Чабани, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «PEUGEOT 3008», державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля марки «SCODA OCTAVIA», державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] (а.с.15). Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.09.2014 року [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП, що сталася 25.08.2014 року та піддано до адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. (а.с.15). Згідно з постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.09.2014 року вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм - [PERSON] п.п. 2.3 «б», 13.1, 12.1 Правил дорожнього руху України. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення" (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно з положеннями ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Судом встановлено та не заперечувалося сторонами в суді, що цивільно-правова відповідальність [PERSON], як власника автомобіля марки «SCODA OCTAVIA», д.н. [NUMBER] була застраховано у Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» на підставі Полісу № АІ/6989702 від 07.07.2014 року. Обсяг відповідальності відповідача-2 за вищезазначеним полісом складає 50000,00 грн., франшиза 510,00 грн. (а.с.148). 26.08.2014 року [PERSON] звернувся до відповідача-2 з заявою про виплату страхового відшкодування, завданого внаслідок ДТП, що сталася 25.08.2014 року (а.с.13-14). Відповідно до п.22.1. ст. 22 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, що спричинений пошкодженням транспортного засобу від 25.08.2014 року, який виконаний на замовлення ПрАТ «УАСК АСКА», вартість матеріального збитку, заподіяного автомобілю марки «PEUGEOT 3008», д.н. [NUMBER] внаслідок пошкодження при ДТП складає 56 005,22 грн. (а.с.117-130). Разом з тим, відповідно до Звіту експертного автотоварознавчого дослідження № 10992 від 28.11.2014 року проведеного Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України вбачається, що величина матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля «PEUGEOT 3008», д.н. [NUMBER] пошкодженого при ДТП (25.08.2014 року) становить 70922,81 грн. (а.с.16-24). Відповідно до ст. 29 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховою компанією у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно п. 32.7 ст. 32 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Відповідно до п.12.1. ст. 12 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Встановлено, що відповідачем-2 на підставі заяви [PERSON] від 26.08.2014 року було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 48 298,21 грн. (56 005,22 грн. - 510,00 грн. (франшиза) - 7197,01 грн. (ПДВ) = 48 298,21 грн.), що підтверджується копіями платіжних доручень №7038 від 21.01.2015 року, №7010 від 19.01.2015 року, №7039 від 17.01.2015 року, № 7037 від 16.01.2015 року, №7022 від 13.01.2015 року, №7017 від 09.01.2015 року, №7059 від 08.01.2015 року, №7013 від 30.12.2014 року, №712 від 26.12.2014 року (а.с.132-140). Згідно п. 2.4. Наказу від 24.11.2003 N 142/5/2092 «Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Аналізуючи вищевикладене, суд вважає, що при визначені розміру матеріальних збитків завданих позивачу внаслідок ДТП, слід виходити зі Звіту експертного автотоварознавчого дослідження № 10992 від 28.11.2014 року проведеного Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України, згідно якого розмір матеріального збитку завданого позивачу внаслідок ДТП становить 70922,81 грн. Вбачається, що у Звіті експертного автотоварознавчого дослідження № 10992 від 28.11.2014 року при визначенні розміру матеріального збитку було визначено втрату товарної вартості КТЗ, чого не було зазначено у Звіті про оцінку вартості матеріального збитку від 25.08.2014 року, тобто наданого відповідачем-2. Крім того встановлено, що транспортний засіб позивача станом на 28.11.2014 року не було відремонтовано, регламентна виплата відповідачем-2 здійснена не була, що в силу ст. 1192 ЦК України надає право позивачу на стягнення збитків виходячи з реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, які необхідні для відновлення пошкодженої речі. Оцінюючи матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що наданий відповідачем -2 Звіт про оцінку не може вважатися повним та обґрунтованим в частині визначення реальних матеріальних збитків, які зазнав позивач внаслідок ДТП. Відповідно до п.6 Постанови ПВСС України за №4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" зазначено, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. ст. 22, 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за винятком випадків, передбачених законом. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно положень ст.ст. 1187, 1188 Цивільного кодексу України, шкода спричинена джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п.16 Постанови "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" передбачено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Пленум Верховного суду України у Постанові „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.1992 року (із змінами та доповненнями) роз'яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Більше того при заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обов'язок по її відшкодуванню лише тоді, коли шкода виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених спеціальним законом, - тільки умислу потерпілого (абз. 1, 2 п. 2 Постанови). Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З матеріалів справи вбачається, що відповідач-2 на користь позивача мав сплатити страхове відшкодування згідно встановленого ліміту у розмірі 49 490,00 грн. ( 50 000,00 грн. -510,00 грн. -франшиза=49 490,00 грн.) . Разом з тим, відповідачем-2 визначено до виплати позивачу страхове відшкодування у розмірі 48 298, 21 грн., тобто за мінусом франшизи у розмірі 510,00 грн. та ПДВ у розмірі 7 197,01 грн. Враховуючи те, що позивачем не оспорюється сума страхового відшкодування, яка виплачена на користь позивача, приймаючи до уваги межі заявлених вимог, суд вважає, що при визначенні матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача-1, як різниця між дійсними збитками та виплатою страхового відшкодування слід виходити зі суми страхового відшкодування, яка мала становити 49 490,00 грн. Проте, позивачем заявлено вимоги про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 21432,00 грн., тобто в меншому розмірі, ніж ті , які він має за законом (70 922, 81 грн.- 49490, 00 грн. +510,00 грн.= 21942,81 грн.) , а тому в силу ст. 11 ЦПК України, суд не може вийти за межі заявлених вимог. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги межі заявлених вимог, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 21 432,00 грн. ( 20 922,00 грн.- різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) +510,00 грн. -франшиза=21432,00 грн.) Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідачів моральної шкоди в розмірі 6 000,00 грн., суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з засад розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. А тому, з урахуванням перенесених моральних страждань, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн. Разом з тим, суд не знаходить підстав для стягнення моральної шкоди з ПрАТ «УАСК АСКА» на користь позивача, оскільки відповідно до ст. 23 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Відповідно до ст. 26-1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Разом з тим вбачається, що закон, яким врегульовано спірні правовідносини, не передбачає відшкодування моральної шкоди внаслідок прострочення виплати страхового відшкодування позивачу. Таких положень не містить і поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/6989702 від 07.07.2014 року. Як встановлено в суді, ушкодження здоров'я позивачу внаслідок вказаної вище ДТП, спричинено не було. З огляду на викладене, суд вважає, що вимога позивача про стягнення моральної шкоди з ПрАТ «УАСК АСКА» є необґрунтованою та не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, зокрема, належать: 1)витрати по сплаті судового збору; 2)витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; 3) витрати на правову допомогу; 4) витрати, пов'язані із залученням перекладачів, проведенням судових експертиз. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Разом з тим, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на правову допомогу, оскільки позивачем не надано до суду доказів того, що останній поніс такі витрати. В матеріалах справи також відсутні докази в підтвердження оплати на користь адвоката за надані юридичні послуги, згідно укладеного договору, як то квитанція до прибуткового касового ордеру або інший банківський документ, касові чеки, тощо. Акт приймання-передачі виконаних робіт та калькуляція витрат на надання правової допомоги від 20.01.2015 року не є належним та допустимим доказом на підтвердження вказаних обставин. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача-1 на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial