Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивач в особі Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на премет застави, посилаючись на те, що між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] 09 вересня 2005 року був укладений кредитний договір № 19/355/ПК-ТУ1 та додаткові угоди до нього про надання кредиту в сумі 52 700 доларів 00 центів США, та договір застави транспортного засобу - автомобіля «Субару», 2005 року випуску, держаний номерний знак [NUMBER], на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів, з терміном погашення кредиту в строк до 09 вересня 2014 року, та з оплатою 13, 00% річних. Позивач виконав свої зобов»язання, надавши [PERSON] кредитні кошти в повному обсязі, проте боржник не належним чином виконує умови договору, й станом на 19 березня 2015 року загальна заборгованість боржника перед банком за кредитним договором становить 17 319 доларів 04 центи США, що еквівалентно 405 162 грн. 14 коп. згідно курсу валют (23, 39403 грн. за 1 долар США). У якості забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором, [PERSON] передав у заставу рухоме майно - автомобіль марки «Субару», 2005 року випуску, держаний номерний знак [NUMBER], який був його власністю, та на який позивач просить звернути стягнення з підстав невиконання умов кредитного договору. [INFO] [PERSON] помер, а предмет застави було неодноразово відчужено третім особами без згоди банку, наразі власником автомобіля є [PERSON] В судовому засіданні представник позивача Черепуха А.В., діючий на підставі довіреності від 01 жовтня 2015 року (а.с.213-214), позовні вимоги підтримав з тих же підстав, просив їх задовольнити, посилаючись на вимоги закону про належне виконання зобов»язань за кредитним договором та його умов у відповідності до вимог Закону України «Про заставу», «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Представник відповідача [PERSON], діючий на підставі довіреності від 30 жовтня 2014 року (а.с.215), в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають відмові у задоволенні із наступних підстав. Судом встановлено, що між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] 09 вересня 2005 року був укладений кредитний договір № 19/355/ПК-ТУ1 та додаткові угоди до нього про надання кредиту в сумі 52 700 доларів 00 центів США, та договір застави транспортного засобу - автомобіля «Субару», 2005 року випуску, держаний номерний знак [NUMBER], на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів, з терміном погашення кредиту в строк до 09 вересня 2014 року, та з оплатою 13, 00% річних (а.с.7-17). У якості забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором, [PERSON] передав у заставу рухоме майно - автомобіль марки «Субару», 2005 року випуску, держаний номерний знак [NUMBER], який був його власністю, та на який позивач просить звернути стягнення з підстав невиконання умов кредитного договору (а.с.18-20). [INFO] [PERSON] помер (а.с.27), а предмет застави було неодноразово відчужено третім особами без згоди банку, наразі власником автомобіля є [PERSON] Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (ст. 24 вказаного Закону). Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов»язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в державному реєстрі відомості про стягнення на предмет обтяження. Обтяження вказаного нерухомого майна згідно ст. 11 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. У зв»язку з настанням обставин, визначених ст. 611 ЦК України та згідно умов кредитного договору, позивач не направив боржнику повідомлення (вимогу) про погашення простроченої заборгованості за кредитом й про намір розпочати процедуру зверення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, що суперечить вимогам Закону, й підтверджується відсутністю останнього в матеріалах справи. При розгляді питаня щодо зверення стягнення на предмет застави, суд має враховувати, як визначені ч.2 ст.16 ЦК України способи захисту судом цивільних прав та інтересів, так й норми параграфа 6 слави 49 ЦК України (про заставу), законів України про заставу та про іпотеку, якими встановлено особливості звернення стягнення на предмет іпотеки/застави та задоволення за його вартості вимог іпотеко/заставодержателя. Суд вважає, що позивачем не дотримано положення ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», а саме, обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов»язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про зверення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов»язань та попередження про зверення стягнення на предмет застави у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога заставодержателя залишається без задоволення, заставодержатель вправі розпочати звернення на предмет застави відповідно до цього Закону. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет застави, але не перешкоджає зверненню з позовом до боржника про стягнення заборгованості без вимог про зверення стягнення на предмет застави. Такої правової позиваці дотримується Верховний Суд України, викладеної в узагальненні судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин, та ряду постановлених рішень. Рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України (ч.1 ст. 3607 ЦПК України). Проте, підтверджуючих документів про те, що стягувач/позивач направив таке повідомлення боржнику, а боржник отримав вказане повідомлення (зворотнє поштове повідомлення з особистим підписом), матеріали справи не містять. Відтак, боржник вважається таким, що не отримував вказану письмову вимогу банку про усунення порушення, а банк не виконав вимоги вказаного закону. Недотримання заставодержателем вимог вказаного закону є перешкодою для звернення стягнення на предмет застави, але не перешкоджає зверненню з позовом до боржника про стягнення заборгованості. У випадку, коли з матеріалів справи вбачається, що письмова вимога, передбачена ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», банком заставодавцю/боржнику не направлялась, то позов про звернення стягнення на предмет застави є передчасним, в його задоволенні має бути відмовлено, тобто недотримання заставодержателем процедури звернення стягнення на предмет застави, є однією з підстав для відмови в позові. За таких підстав, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про звернення стягнення на предмет застави є передчасними, відповідно, необґрунтованими й недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню; обставини, що підтверджують позовні вимоги в частині виконання заставодержателем вимог Закону судом не встановлені. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 24, 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Закону України "Про заставу",

Outcome: dismissed