Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що її подружнє життя з відповідачем не склалося. Причиною розірвання шлюбу є відсутність спільних поглядів на життя та сім`ю, при цьому шлюбно - сімейні стосунки припинено, сторони разом не проживають, спільне господарство ними не ведеться, тому збереження шлюбу є недоречним. Просить стягнути аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. до досягнення дитиною повноліття. Позовна заява надійшла до суду у 12.11.2014 року. Однак, враховуючи думку відповідача, який заперечував проти розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сім"ю необхідно зберегти, сторонам надавався строк на примирення. В судовому засіданні позивач підтримала вимоги в повному обсязі, просила шлюб розірвати, та стягнути з відповідача аліменти. Строк на примирення нічого не надав, відповідач та позивач продовжували проживати окремо, а тому позивач наполягає на розірванні даного шлюбу та стягненню з відповідача аліментів. Відповідач в судовому засіданні 22.12.2014 року, позов не визнав та заперечував проти розірвання шлюбу, посилаючись на те, що бажає зберегти сім'ю. В судове засідання призначене на 21.01.2015 р. відповідач не з'явився, таким чином суд приходить до висновку, що за час, який було надано на примирення, згоди з позивачем вони не дійшли, продовжують проживати окремо. Суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін для розгляду справи у відсутність відповідача, про що не заперечувала позивач. Дослідивши матеріали справи та обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12 червня 2004 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, а/з № 457. Від шлюбу подружжя мають сина - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишиться на вихованні та утриманні матері. Подружнє життя не склалось, причиною розірвання шлюбних відносин стало те, що шлюбно-сімейні стосунки сторони фактично не підтримують, спільне господарство не ведуть, при цьому зберегти сім'ю та відновити свої стосунки позивач не бажає. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім'ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, судом встановлено наступне. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: - стан здоров"я та матеріальне становище дитини; - стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст.182,183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом, та за жодних обставин мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно зі ст.191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів на користь позивача на утримання дитини, керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Відповідно до постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів "вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення." Суд звертає також увагу на те, що відповідач не утримує дитину, є працездатним, інших дітей чи непрацездатних дружини, батьків на своєму утриманні не має і дійшов висновку про доцільність визначення розміру аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі з урахуванням потреб дитини і можливостей батька. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що стягненню на утримання дитини підлягають аліменти в розмірі 1000 грн. Позивач не позбавлена можливості у разі зміни матеріального стану відповідача звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, а також про стягнення додаткових витрат. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial