Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 07 квітня 2008 року між ТОВ "Український промисловий банк" та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит № 409-007/ФК-08, за яким кредитодавець надав позичальнику у кредит грошові кошти в сумі 269000грн. строком до 06 квітня 2023 року зі сплатою 14% річних, а позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого поручитель взяв на себе зобовязання відповідати перед банком за невиконання боржником своїх зобовязань у тому ж обсязі, що і боржник. 29 травня 2008 року між позивачем та ТОВ "Український промисловий банк" було укладено договір відступлення права вимоги №975/08, згідно якого позикодавець передав позивачу права вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачем. Позичальник повинен був щомісяця здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитним договором шляхом внесення щомісячного платежу у розмірі, встановленому графіком платежів. Позичальник зобовязання за кредитним договором не виконує, в звязку з чим, за ним виникла заборгованість, яку було стягнуто рішенням суду від 14 січня 2016 року. Після ухвалення рішення відповідачем не здійснювалося погашення заборгованості, тому за період з 07.07.2015 року по 21.01.2016 року утворилася заборгованість за відсотками у сумі 11399,52 грн. У звязку з зазначеним, позивач просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором, яка складається із заборгованості за відсотками у зазначеному розмірі та судові витрати, понесені ним при зверненні до суду. У судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву в якій просить суд про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяву про розгляд справи за їх відсутності не надавали. З урахуванням положень ст. ст. 169, 224 ЦПК України та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що між ТОВ "Український промисловий банк" та [PERSON] 07 квітня 2008 року було укладено договір про іпотечний кредит № 409-007/ФК-08, за яким кредитодавець надав позичальнику у кредит грошові кошти в сумі 269000грн. строком до 06 квітня 2023 року зі сплатою 14% річних, а позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом /а.с. 8-18/ . З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 07 квітня 2008 року між банком, позичальником [PERSON] та поручителем [PERSON], було укладено договір поруки, згідно якого поручитель взяв на себе зобовязання відповідати перед банком за невиконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором у тому ж обсязі, що і позичальник /а.с.19-21/. В порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків. В результаті порушення зобов'язання з відповідачів рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2016 року було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 409-007/ФК-08 від 07 квітня 2008 року, яка утворилася станом на 07 липня 2015 року. Зазначене рішення суду набрало законної сили. Вказаним рішенням також встановлено, що за вказаним договором права вимоги набув позивач, тому зазначена обставина у відповідності до ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Як передбачено ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та вимог закону. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст.ст. 553,554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Після ухвалення рішення суду по стягнення заборгованості, відповідачами зобов'язання не виконано, у зв'язку з чим за період з 07.07.2015 року по 21.01.2016 року утворилася заборгованість за відсотками у сумі 11399,52 грн. Зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, суд вбачає підстави для задоволення позову та присудження до стягнення з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача заборгованості за відсотками у зазначеному розмірі. Суд не приймає доводи представника відповідача про порушення правил територіальної підсудності, оскільки останнє відоме місце проживання відповідача [PERSON] зареєстровано за адресою: [INFO]. Місце проживання відповідача [PERSON] також зареєстровано за вказаною адресою, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Оскільки відповідачі зареєстровані у Калінінському районі м.Донецька, дана справа підсудна Павлоградському міськрайонному суду. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір, тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved