Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором про надання банківських послуг від 02.11.2011р., вказуючи, що відповідно до укладеного договору банк надав відповідачу кредит у розмірі 300 (Триста) гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, а відповідач зобовязалася прийняти, належним чином використати кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 36 (Тридцять шість) відсотків річних на суму залишку заборгованості за кредитом та інші платежі в порядку на умовах та в строки, визначені договором. Строк дії договору встановлено до повного виконання сторонами всіх зобовязань за договором. Однак, відповідач не виконує своїх зобовязань належним чином, внаслідок чого станом на 30 квітня 2017 року утворилась заборгованість у розмірі 44941 (Сорок чотири тисячі дев'ятсот сорок одна) грн. 50 коп., з яких: 1954 грн. 05 коп. заборгованість за тілом кредиту, 36271 грн. 19 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом, 4100 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 2116 грн. 26 коп. штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості. В заяві на імя суду представник ПАТ КБ "ПриватБанк" [PERSON] позовні вимоги підтримує у повному обємі, просить розглянути справу за його відсутності і задовольнити позов. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином у встановленому законом порядку, про що свідчать поштові повідомлення та оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. У судове засідання не зявилася, відзив на позовну заяву не подала. На підставі ч.5\~ст.279 ЦПК України суд\~розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. 02 листопада 2011 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 300 (Триста) гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 (Тридцять шість) відсотків річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач надала свою згоду, що підписана нею 02.11.2011р. заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. У п.1.1.7.12 Умов та Правил надання банківських послуг зазначено, що договір діє протягом 12 (Дванадцяти) місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг [PERSON] зобовязалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з розрахунку заборгованості, внаслідок неналежного виконання [PERSON] умов договору про надання банківських послуг від 02.11.2011р., станом на 30 квітня 2017 року утворилась заборгованість у розмірі 44941 (Сорок чотири тисячі дев'ятсот сорок одна) грн. 50 коп., з яких: 1954 грн. 05 коп. заборгованість за тілом кредиту, 36271 грн. 19 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом, 4100 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 2116 грн. 26 коп. штраф (процентна складова). Однак, розмір нарахованої пені значно перевищує розмір збитків. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом, на підставі якого банк звернувся до суду, останній платіж за кредитом [PERSON] здійснила 09 жовтня 2013 року, тобто станом на грудень 2013 року банку достовірно було відомо про невиконання позичальником умов кредитного договору, однак до суду банк звернувся лише 09 серпня 2017 року, що сприяло збільшенню заборгованості клієнта перед банком. Відповідно до ч.3 ст.549, ч.3 ст. 551 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.616 ЦК України суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Оскільки банк своїми діями сприяв збільшенню пені, то суд вважає, що її слід зменшити до рівня заборгованості за тілом кредиту. Щодо позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної ставки), то в їх задоволенні необхідно відмовити, оскільки, покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності, зокрема у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу), які згідно ст.549 ЦК України є одним видом цивільно-правової відповідальності, суперечить ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. За таких обставин, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за штрафами в сумі 500 грн. та 2116 грн. 26 коп. Тому позов підлягає до часткового задоволення. На підставі ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по справі.

Outcome: partial