Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Позивач в особі публічного акціонерного товариства "Ідея Банк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, посилаючись на те, що між ПАТ "Ідея Банк" та [PERSON] 31 серпня 2012 року були укладені кредитний договір № 910.17727 про надання кредитних коштів в сумі 82 355 грн. 08 коп. для фінансування купівлі позичальником транспортного засобу, та договір застави транспортного засобу від 27 вересня 2012 року № 910.17727 - автомобіля марки «Део», моделі «Нексія», 2011 року випуску, держаний номерний знак [NUMBER], належний [PERSON] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого ВРЕР № 12 УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 31 серпня 2012 року, заставною вартістю 92 100 грн. 00 коп., на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів, з терміном погашення кредиту в строк до 31 серпня 2019 року, та з оплатою 23, 99% річних й інших обов»язкових платежів. Позивач виконав свої зобов»язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, проте відповідач не належним чином виконує умови договору, й станом на 08 червня 2015 року загальна заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором становить 115 998 грн. 54 коп., та складається з таких складових: 64 717 грн. 75 коп. - основий борг; 5 298 грн. 84 коп. - прострочений борг; 19 741 грн. 16 коп. - прострочені проценти; 335 грн. 56 коп. - строкові проценти; неня за несвоєчасне виконання зобов»язань - 22 414 грн. 30 коп.; дебіторська заборгованістт 0- 1 432 грн. 05 коп.; інші штрафні санкції - 2 058 грн. 88 коп. В судове засідання позивач повторно не з»явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення, що підтверджується зворотнім повідомленням рекомендованого листа, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності з підтриманням позовних вимог, просив їх задовольнити, посилаючись на вимоги закону про належне виконання зобов»язань за кредитним договором та його умов, з можливим ухваленням заочного рішення (а.с. 69). Відповідач в судове засідання повторно не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином згідно - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення (а.с.96-97, 98-99). За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають відмові у задоволенні із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у договірних/зобов»язальних правовідносинах. Так, між ПАТ "Ідея Банк" та [PERSON] 31 серпня 2012 року були укладені кредитний договір № 910.17727 про надання кредитних коштів в сумі 82 355 грн. 08 коп. для фінансування купівлі позичальником транспортного засобу, та договір застави транспортного засобу від 27 вересня 2012 року № 910.17727 - автомобіля марки «Део», моделі «Нексія», 2011 року випуску, держаний номерний знак [NUMBER], належний [PERSON] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого ВРЕР № 12 УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 31 серпня 2012 року, заставною вартістю 92 100 грн. 00 коп., на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів, з терміном погашення кредиту в строк до 31 серпня 2019 року, та з оплатою 23, 99% річних й інших обов»язкових платежів (а.с. 13, 14, 15, 16-20). Відповідач у якості забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором передав у заставу рухоме майно - вказаний автомобіль, який є його власністю, та на який позивач просить звернути стягнення з підстав невиконання умов заставного договору. Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (ст. 24 вказаного Закону). Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов»язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в державному реєстрі відомості про стягнення на предмет обтяження. У зв»язку з настанням обставин, визначених ст. 611 ЦК України, позивач не направив боржнику повідомлення (вимогу) про погашення простроченої заборгованості за кредитом, й наразі ним ставиться вимога про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави. При розгляді питаня щодо зверення стягнення на предмет застави, суд має враховувати, як визначені ч.2 ст.16 ЦК України способи захисту судом цивільних прав та інтересів, так й норми параграфа 6 слави 49 ЦК України (про заставу), законів України про заставу та про іпотеку, якими встановлено особливості звернення стягнення на предмет іпотеки/застави та задоволення за його вартості вимог іпотеко/заставодержателя. Суд вважає, що позивачем не дотримано положення ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», а саме, обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов»язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про зверення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов»язань та попередження про зверення стягнення на предмет застави у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога заставодержателя залишається без задоволення, заставодержатель вправі розпочати процедуру звернення на предмет застави відповідно до цього Закону. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет застави, але не перешкоджає зверненню з позовом до боржника про стягнення заборгованості без вимог про зверення стягнення на предмет застави. Такої правової позиваці дотримується Верховний Суд України, викладеної в узагальненні судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин, та ряду постановлених рішень. Недотримання заставодержателем вимог вказаного закону є перешкодою для звернення стягнення на предмет застави, але не перешкоджає зверненню з позовом до боржника про стягнення заборгованості. У випадку, коли з матеріалів справи вбачається, що письмова вимога, передбачена ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», банком заставодавцю/боржнику не направлялась, то позов про звернення стягнення на предмет застави є передчасним, в його задоволенні має бути відмовлено, тобто недотримання заставодержателем процедури звернення стягнення на предмет застави, є однією з підстав для відмови в позові. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 6, 526, 527, 530, 627, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 24, 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Закону України "Про заставу", з урахуванням Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»,

Outcome: dismissed