Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Шаргород" про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації. Свої вимоги позивач мотивував тим, що [INFO] померла [PERSON] . 23.10.2018 нотаріусом позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належну спадкодавиці земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,6645 га, що розташована на території Лучинецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області з кадастровим номером 0522883800:03:002:0141. Отримавши право власності на вказану земельну ділянку позивач вирішив передати її в оренду, однак не зміг скористатися цим правом, оскільки йому стало відомо, що у листопаді 2017 року від імені [PERSON] було укладено Договір оренди землі від 08.11.2017 з ТОВ "Агрофірма Шаргород", предметом якого є вищевказана земельна ділянка. Договір оренди позивач вважав недійсним, оскільки він підписаний не [PERSON] . У зв`язку з наведеним, позивач просив визнати недійсним договір оренди землі від 08.11.2017 укладений між ТОВ "Агрофірма Шаргород" та [PERSON] , а також скасувати державну реєстрацію договору. Ухвалою від 14.08.2019 було прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] та відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводиться за правилами загального позовного провадження. Вказаною ухвалою для участі у справі було залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Чечельницької селищної ради Вінницької області Фаренюка Сергія Анатолійовича, а також витребувано: у ТОВ "Агрофірма Шаргород" оригінал Договору оренди землі від 08.11.2017 (земельна ділянка кадастровий номер 0522883800:03:002:0141), що укладений між [PERSON] та ТОВ "Агрофірма Шаргород"; у приватного нотаріуса Жмеринського районного нотаріального округу Вінницької області Богутенко Оксани Василівни оригінал спадкової справи №18/2018, заведену щодо майна [PERSON] , яка померла [INFO] ; з сервісного центру Жмеринського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області оригінали заяв [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), яка померла [INFO] , про призначення пенсії, на виплату пенсії через банківську установу, заяви із зверненням з інших підстав, які містять підпис останньої. Ухвалою суду від 26.09.2019 у справі призначено посмертну судово-почеркознавчу експертизу та зупинено провадження на час її проведення. Ухвалою суду від 04.11.2019 у справі відновлено провадження. Ухвалою суду від 17.12.2019 у справі закрито підготовче провадження та призначеного її до судового розгляду на 13.01.2020. 13.01.2020 справа знята з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючого на лікарняному. 20.01.2020 в судовому засіданні представник позивача позов підтримав за обставин у ньому викладених, просив його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, повідомлялася своєчасно та належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. 11.09.2019 подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі (а.с.58). Проти задоволення позову заперечувала за обставин викладених у відзиві, поданого суду 04.09.2019 (а.с. 44-46), з тієї підстави, що [PERSON] підписувала спірний договір оренди, а тому він є чинним і для її спадкоємців. Позивач відповіді на відзив суду не направив. Третя особа - державний реєстратор в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, заяв по суті справи суду не надав. З врахуванням положень ч. 3 ст. 211, ч.1 ст. 223 ЦПК України суд ухвалив про проведення судового засідання за відсутності представника відповідача та третьої особи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить земельна ділянка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,6645 га, що розташована на території Лучинецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області з кадастровим номером 0522883800:03:002:0141, яку він прийняв у спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 10-14). 08 листопада 2017 року між [PERSON] та ТОВ "Агрофірма Шаргород" було укладено договір оренди землі (далі - Договір) (а.с. 96,97). Предметом вказаного договору та об`єктом оренди є зазначена вище земельна ділянка (ст.ст. 1-2 Договору). Договір укладено строком на 10 років (ст. 3 Договору). Право оренди, згідно вказаного договору, зареєстровано 09.11.2017 (а.с. 15). Спірні відносини регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України та Законом України «Про оренду землі». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю (ст. 41 Конституції України). В силу положень ст. 90 ЗК України, власники земельних ділянок мають право продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 2 ст. 793 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України «Про оренду землі»). Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально (ст. 14 Закону України «Про оренду землі»). В силу положень ст. 638 ЦК України, дійсним є договір, який відповідає вимогам ст.203 ЦК України, а сторони при його укладенні в належній формі досягли згоди з усіх істотних його умов. Відповідно до висновку експертів судово-технічної та почеркознавчої експертизи №6257/6258/19-21 від 29.10.2019, підпис у графі «Орендодавець» на договорі оренди землі від 08 листопада 2017 року, - виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів та виконаний не самою [PERSON] , яка померла [INFO] , а іншою особою (а.с. 76-78). Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представником відповідача не надано жодних належних та допустимих доказів, які б вказували на те, що позивач дійсно підписувала спірний договір оренди землі. Таким чином, в даному випадку суд приходить до висновку, що доводи представника позивача про те, що [PERSON] не підписувала договір оренди землі від 08.11.2017 є обґрунтованими і повністю доведеними. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За загальним правилом, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (ч. 2 ст. 207 ЦК України). Згідно з частинами 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). За таких обставин, суд вважає доведеним, що під час укладення договору оренди землі від 08.11.2017, його текст було підписано від імені [PERSON] сторонньою особою, яка не мала повноважень на вчинення таких дій. А тому не можна вважати, що сторони досягли усіх істотних умов договору оренди землі, передбачених ст. 15 Закону України «Про оренду землі», що є підставою для визнання спірного договору недійсним. При цьому, судом враховуються вимоги статті 4 ЦПК України та статті 15 ЦК України про те, що в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право і суд вважає встановленим, що використання відповідачем землі відповідно до договору оренди, який не підписувався [PERSON] безумовно порушило право правонаступника останньої на розпорядження землею. Відповідно до положень ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Таким чином, оскільки згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 15) підставою виникнення права оренди земельної ділянки кадастровий номер 0522883800:03:002:0141, був договір оренди, який визнається судом недійсним, то вимога позивача скасувати запис про проведену державну реєстрацію вказаного права, теж підлягає задоволенню Отже, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про необхідність повністю задоволити позовні вимоги позивача. Згідно положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3908 грн 40 коп. понесених останньою судових витрат, з яких: 768 грн. 40 коп. - судовий збір; 3140 грн - судові витрати, пов`язані з проведеною у справі судово-почеркознавчою експертизою. При цьому, суд звертає увагу, що позивачем помилково було сплачено 1536 грн 80 коп. судового збору, оскільки ним заявлено лише одну самостійну позовну вимогу, яка підлягала оплаті судовим збором. Інша ж вимога - скасувати державну реєстрацію права оренди, є похідною, а тому оплаті судовим збором не підлягала. Так, відповідно до ч. 1 ст. 188 ЦПК України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). Згідно положень п. 10 Постанови Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014, об`єктом справляння судового збору є виключно самостійні позовні вимоги. Суд роз`яснює позивачу, що повернення помилково сплачених сум судового збору здійснюється відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного або місцевого бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за № 1650/24182.

Outcome: approved