Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Деда В»ячеслава Михайловича про стягнення переплати пенсії. Аргументує свої вимоги тим, що відповідач з 18 листопада 2014 року перебуває на обліку в Прилуцькому об»єднаному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування». 18.08.2015 року Прилуцьким об»єднаним управлінням Пенсійного фонду України здійснено перерахунок пенсії та виявлено розрахункову помилку по особовому рахунку №160385 Деда В»ячеслава Михайловича за період з 01.01.2004 по 31.12.2004 року на суму 4425 грн. 47 коп. про що в телефонному режимі було повідомлено відповідача. На даний час відповідач в добровільному порядку переплату не повертає, тому позивач звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути з Деда В»ячеслава Михайловича на користь Прилуцького об»єднаного управління Пенсійного фонду України переплату пенсії у розмірі 4425 грн. 47 коп. В судове засідання представник позивача не з»явився, але попередньо надав заяву в якій позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу без його участі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні повністю, аргументуючи свої заперечення тим, що його вини в переплаті пенсії немає, оскільки він подав всі необхідні документи до пенсійного фонду. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст.\~50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"\~суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Положеннями ст.\~102 Закону України "Про пенсійне забезпечення"\~пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Згідно із ст.\~103 Закону України "Про пенсійне забезпечення"\~суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. З аналізу наведеного вбачається, що повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. Відповідно до норми ст.\~1215 ЦК України\~не підлягає поверненню безпідставно набуті:) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. При\~цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмується, отже, зазначене у ст.\~1215 ЦК України\~майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів (правова позиція, висловлена у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14). Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. У відповідності до пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Згідно статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з»ясуванню обставин справи: роз»яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов»язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених законом. З метою сприяння всебічного і повного з»ясування обставин справи, на виконання вимог ст.10 ЦПК України судом роз»яснено позивачу право надати докази на підтвердження своїх вимог, крім того роз»яснено, що вразі ненадання додаткових доказів справу буде розглянута на підставі наявних в матеріалах доказів( а.с.21). Представник позивача в судове засідання не з»явився та не скористався своїм правом надати додаткові докази на підтвердження своїх вимог. За таких обставин, суд приймає рішення

Outcome: dismissed