Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, зазначивши в обґрунтування позовних вимог, що 23.11.2007 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №735, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 200 000,00 грн. строком користування до 23 листопада 2017 року зі сплатою 16,5 % річних за користування кредитом та відповідно до п. 4.3.2 кредитного договору зобов'язався повернути кредит в сумі 200 000,00 грн., своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом та комісійні винагороди, встановлені кредитним договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, - сплатити штрафні санкції у строки та на умовах, що визначені кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №735 [PERSON] надав в іпотеку філії - Кіровоградському обласному управлінню АТ «Ощадбанк» - житлове приміщення, а саме: однокімнатну квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить останньому на праві приватної власності, що підтверджується витягом з ОКП «КООБТІ» №16048275 від 25.09.2007 року та договором купівлі-продажу від 31.08.2007 року. Іпотечний договір про передачу квартири в іпотеку був укладений між [PERSON]. та АТ «Ощадбанк» в особі філії - Кіровоградського обласного управління, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №6644. На підставі укладеного договору іпотеки приватним нотаріусом було накладено заборону відчуження зазначеної квартири до припинення договору іпотеки, яка зареєстрована в реєстрі за №6645 від 23.11.2007 року), при цьому іпотека за вказаним договором забезпечувала вимоги банку щодо виконання [PERSON]. зобов'язань за укладеним кредитним договором №735 та передбачала, що у випадку невиконання чи неналежного виконання іпотекодавцем зобов'язання в цілому або його частини, іпотекодержатель реалізує своє право шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач також зазначив, що починаючи з 04.03.2008 року[PERSON] припинив своєчасно та в повному обсязі сплачувати кошти за користування кредитом та погашати кредит, в результаті чого в нього виникла заборгованість, яка станом на 02.10.2013 року складає 254 181,31 грн., з якої - прострочений борг - 195 874,99 грн., відсотки - 54 670,30 грн., пеня - 3 636,02 грн.). В результаті виниклої заборгованості по кредиту [PERSON] 19.06.2009 року прокурором Ленінського району в інтересах держави, уповноваженим органом якої виступає АТ «Ощадбанк», від імені якого діє філія - Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк», було подано позовну заяву до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №735 в сумі 236 849,57 грн. Рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 20.12.2010 року в задоволенні позову було відмовлено у зв'язку із смертю [INFO] позичальника [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16.10.2009 року. Після того, як Банку стало відомо про смерть позичальника, на адресу першої Кіровоградської Державної нотаріальної контори було направлено лист-претензію з наданням даних про наявність заборгованості по кредиту [PERSON] перед філією - Кіровоградським обласним управлінням АТ «Ощадбанк», на що Банку не було надано жодної відповіді. Рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 01.08.203 року встановлено, що 15.04.2010 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] було заведено спадкову справу №6/2010 по спадщині померлого [PERSON], спадкоємцями по спадковій справі [PERSON] є мати спадкодавця - [PERSON] та дружина спадкодавця [PERSON]. З огляду на викладене вище та з посиланням на ст.1282 ЦК України, ст.ст.23, 33 Закону України «Про іпотеку» позивач просив позовні вимоги задовольнити, та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №735 від 23.11.2007 року в розмірі 254 181,31 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], загальною площею 54,6 кв.м, житловою площею 21,0 кв.м., складається з однієї жилої кімнати площею 21,0 кв.м та коридору 2,6 кв.м, санвузла 4,4 ккв.м, кухні 26,6 кв.м згідно з іпотечним договором від 23 листопада 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №6644, визначивши спосіб реалізації зазначеного вище предмета іпотеки - квартири [ADDRESS] шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої статтями 54, 62, 63 Закону України "Про виконавче провадження", з початковою ціною продажу предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Представник позивача під час судового розгляду справи позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позові, просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON]. - адвокат [PERSON] не заперечуючи фактів, які викладені в позові, позовні вимоги не визнав, просив відмовити позивачу в їх задоволенні. В обґрунтування заперечень зазначив, що згідно зі ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину, при цьому кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині, та після отримання відповідного свідоцтва про право на спадщину та реєстрації права на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, разом з тим, вартість майна, одержаного спадкоємцями у спадщину не визначена, не з'ясовано, чи відкрилася спадщина, чи є наявним спадкове майно та яка його вартість. Крім того, представник відповідача послався на положення ч.4 ст.1281 ЦК України, та вказав, що позивач, як кредитор, не скористався своїм правом вимоги та не пред'явив вимог до спадкоємців протягом строків, передбачених як ч.2, так і ч.3 зазначеної статті, на підставі чого він (позивач) позбавлений права вимоги до спадкоємців. Відповідач [PERSON]. в судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, заяв, клопотань, письмових заперечень на адресу суду не надходило, на підставі чого суд вважає, що відповідач не скористалася своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні та подання суду доказів. Ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 30 квітня 2014 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ТОВ «Експрес-Авто». Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, причини не явки суду не відомі. Заслухавши представника позивача, заперечення проти позову представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи та докази по справі в їх сукупності, матеріали цивільної справи №405/3655/13ц, провадження №2/405/756/13 за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до Кіровоградської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, ґрунтуються на вимогах закону, який регулює спірні правовідносини, на підставі чого підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи, не заперечувалося сторонами по справі, та, крім того, зазначені обставини встановлені рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 01 серпня 2013 року по цивільній справі №405/3655/13ц, провадження 2/405/756/13 за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до управління власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки, та в порядку ч.ч.1, 3 ст.61 ЦПК України є такими, що не підлягають доказуванню, що 23.11.2007 року між ВАТ "Державний ощадний банк України", правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ "Державний ощадний банк України", та [PERSON] було укладено кредитний договір №735, за умовами якого останній отримав грошові кошти в розмірі 200 000,00 грн. строком користування на десять років, а саме: до 23 листопада 2017 року, зі сплатою 16,5 % річних за користування кредитом та відповідно до п. 4.3.2 кредитного договору зобов'язувався повернути кредит в сумі 200 000,00 грн., своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом та комісійні винагороди, встановлені кредитним договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по кредитному договору сплатити штрафні санкції у строки та на умовах, що визначені кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №735 від 23.11.2007 року 23 листопада 2007 року між [PERSON] та ВАТ "Державний ощадний Банк України" було укладено іпотечний договір за умовами якого [PERSON] надав в іпотеку ВАТ "Державний ощадний банк України" житлове приміщення, а саме: однокімнатну квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить останньому на праві приватної власності, що підтверджується витягом з ОКП "КООБТІ" №16048275 від 25.09.2007 року та договором купівлі-продажу від 31.08.2007 року, який було посвідчено приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №6644. На підставі укладеного договору іпотеки приватним нотаріусом було накладено заборону відчуження зазначеної квартири до припинення договору іпотеки, яка зареєстрована в реєстрі за №6645 від 23.11.2007 року, при цьому іпотека за вказаним договором забезпечувала вимоги банку щодо виконання [PERSON] зобов'язань за укладеним кредитним договором №735 та передбачала, що у випадку невиконання чи неналежного виконання іпотекодавцем зобов'язання в цілому або його частини, іпотекодержатель реалізує своє право шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору №735 від 23.11.2007 року станом на 02.10.2013 року заборгованість позичальника [PERSON] становить 254 181 грн. 31 коп., з якої прострочений борг складає 195 874 грн. 99 коп., відсотки - 54 670 грн. 30 коп., пеня - 3 636 грн. 02 коп. Судом також встановлено, що позичальник за кредитним договором №735 від 23.11.2007 року [PERSON], [INFO], помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого міським відділом реєстрації смертей Головного управління юстиції у Кіровоградській області 16.10.2009 року, про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за №2802. Окрім того, рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 01 серпня 2013 року встановлено, що після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] 15.04.2010 року було заведено спадкову справу №6/2010 року до майна померлого [PERSON], при цьому з заявами про прийняття спадщини за законом звернулись: мати спадкодавця [PERSON], [INFO], заява надійшла 15.04.2010 року, зареєстрована під №7; та дружина спадкодавця - [PERSON], заява від 15 квітня 2010 року, посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 15 квітня 2010 року, зареєстровано в реєстрі за №799, надійшла 19 квітня 2010 року, зареєстрована за №12. Як на підставу позовних вимог позивач посилався на те, що, оскільки [PERSON]. був іпотекодавцем та у зв'язку із порушенням ним як позичальником умов кредитного договору став боржником перед позивачем, то, в свою чергу, [PERSON] та [PERSON]., як спадкоємці останнього, які прийняли спадщину в порядку ст.1269 ЦК України, несуть відповідальність перед кредитором лише в межах вартості майна, одержаного у спадщину, при цьому як на правову підставу для задоволення позову позивач посилався на положення ст.1281, 1282 ЦК України та ст.23 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270, ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, для прийняття якої встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ч.1 ст.1270 ЦК України. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця ( ч.1 ст.1221 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України), часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст.1220 ЦК України). Крім того, відповідно до ч.1 ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені ч.ч.2, 3 цієї статті, позбавляється права вимоги. При цьому, як роз'яснив в п.31, п.п.2, 3 п.36 Постанови Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року з урахуванням положень статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки у тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, який є відмінним від боржника, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимог іпотеко держателя в межах вартості предмета іпотеки. Якщо боржник та іпотекодавець одна й та сама особа, то після її смерті до спадкоємця переходять не лише права та обов'язки іпотекодавця, а й обов'язки за основним зобов'язанням у межах вартості спадкового майна. Отже, правила ст.1281 ЦК України щодо строку пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців не застосовуються до зобов'язань, забезпечених іпотекою. Крім того, відповідно до ст.23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Судом встановлено, що 23 листопада 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №6644, за умовами якого [PERSON]. з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з кредитного договору, передає в іпотеку, а банк приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених в договорі, предмет іпотеки, який належить іпотекодавцю на праві власності, предметом іпотеки за цим Договором є нерухоме майно, а саме: квартира за [ADDRESS]. Крім того, за вказаним Договором сторони обумовили накладення заборони відчуження предмета іпотеки (Витяг про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек від 24.12.2007 року). Відповідно до п.1.4 іпотечного договору сторони домовилися, що оціночна вартість предмета іпотеки станом на 23 листопада 2007 року становить 300 000 грн. 00 коп. Реалізація предмета іпотеки у будь-якому випадку буде здійснюватися за цінами, що реально склалися на ринку на момент його реалізації та є реальними щодо його відчуження за грошові кошти, в порядку, передбаченому цим Договором та чинним на момент реалізації Законодавством. Пунктом 3.1.3 Договору передбачено право Іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором. Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку платежу зобов'язання або відповідна його частина не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання іпотекодавцем будь-якого зі своїх обов'язків, передбачених цим договором або кередитним договором (п.6.1 іпотечного договору). Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом, не забороненим законодавством, в тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду у встановленому чинним законодавством України та цим договором порядку. (п.6.2 іпотечного договору). Реалізація предмету іпотеки, на який звернено стягнення за рішенням суду або виконавчим написом нотаріуса, провадиться у встановленому законодавством порядку (п.6.4 іпотечного договору). Як вбачається з розрахунку заборгованості позичальника [PERSON]. по угоді №735 від 23.11.2007 року станом на 02.10.2013 року заборгованість позичальника [PERSON] становить 254 181 грн. 31 коп., з якої прострочений борг складає 195 874 грн. 99 коп., відсотки - 54 670 грн. 30 коп., пеня - 3 636 грн. 02 коп. 15.08.2013 року позивачем на адресу спадкоємців [PERSON]. та [PERSON] за вих.№№21-10/1027, 21-10/1026 (в порядку п.6.1 іпотечного договору від 23.11.2007 року) було направлено вимоги про усунення порушення, які залишено останніми без розгляду. Зазначеними вище обставинами та аналізом правових норм, що регулюють спірні правовідносинами між сторонами, спростовуються заперечення представника відповідача [PERSON] з приводу не визначення вартості майна, отриманого спадкоємцями у спадщину, відсутності перевірки щодо даних чи відкрилася спадщина, чи наявне спадкове майно та яка його вартість. Більш того, правила ст.1281 ЦК України щодо строку пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців, на пропущенні якого позивачем наголошував представник відповідача, не застосовуються до зобов'язань, забезпечених іпотекою. Не приймаються судом до уваги і твердження представника відповідача про те, що спадкоємець [PERSON] не набула права власності на спадкове майно, яке є предметом іпотечного договору, укладеного між банком та спадкодавцем [PERSON], не отримала свідоцтва про право на спадщину, оскільки отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами статті 625 цього Кодексу. Більш того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. З огляду на викладене вище, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. В порядку ст.88 ЦПК України з відповідачів [PERSON], [PERSON]. підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі по 1 270 грн. 90 коп. з кожного. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст.15, 16, 526, 575, 589, 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1222, 1268, 1269, 1281, 1282 ЦПК України, Закону України "Про іпотеку", Закону України "Про виконавче провадження",

Outcome: approved