Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], діючої в інтересах неповнолітньої [PERSON], третя особа - служба у справах дітей Подільської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивують тим, що у січні 1997 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], від якого вони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Позивачі зазначили, що з 2005 року відповідачка зі своєю неповнолітньою донькою переїхала до місця своєї реєстрації в квартиру [ADDRESS], де і проживають по теперішній час. Посилаючись на те, що в 2005 році батьками неповнолітньої було прийнято рішення, що вона буде проживати разом з матір'ю, [PERSON] спірною квартирою не цікавиться, її речей в ній не має, позивачі просять визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Ухвалою Подільського суду м. Києва від 04 листопада 2013 року об'єднано в одне провадження цивільну справу за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], діючої в інтересах неповнолітньої [PERSON], третя особа - служба у справах дітей Подільської районної у м. Києві державної адміністрації, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та справу за позовом [PERSON], діючої в інтересах неповнолітньої [PERSON], до [PERSON], [PERSON], третя особа - служба у справах дітей Подільської районної у м. Києві державної адміністрації, про вселення. У вересні 2013 року [PERSON], що діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа - служба у справах дітей Подільської районної у м. Києві державної адміністрації про вселення. Свої вимоги мотивує тим, що з 24 січня 1997 року по 28 січня 2012 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Зазначає, що при розгляді справи про розірвання шлюбу, вона з [PERSON] домовилися, що їх неповнолітня донька [PERSON] залишається проживати разом з батьком в квартирі [ADDRESS]. Посилаючись на те, що відповідач [PERSON] створює перешкоди в проживанні в спірній квартирі неповнолітньої доньки, змінив замки, неодноразово викидав речі [PERSON], заселив в квартиру сторонніх осіб, позивачка просить, вселити [PERSON] в квартиру [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримав за тих же підстав, просив його задовольнити, позов [PERSON] не визнає. Пояснив, що він проживає у спірній квартирі з 1973 року, а з 1997 року в даній квартирі проживають також відповідачі та брат [PERSON] Крім того, зазначив, що з 2006 року сім"я розпалася, дружина з донькою переїхали проживати в квартиру [ADDRESS]. Не заперечував, що донька іноді приходила до нього в гості, у неї були ключі від квартири. В 2012 році він змінив замки, оскільки квартирант загубив ключі, нові ключі доньці він не давав. Вважає, що донька не має права користуватися квартирою, вселятися до неї та на даний час у доньки доступ до квартири відсутній. Позивач [PERSON] свій позов підтримав за тих же підстав, просив його задовольнити, позов [PERSON] не визнає. Представник позивачів у судовому засіданні позов позивачів підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, у задоволенні позову [PERSON] просив відмовити. Відповідачка [PERSON] та її представник у судовому засіданні позов [PERSON] та [PERSON] не визнали, просили відмовити у його задоволенні, а свій позов підтримали в повному обсязі. Відповідачка пояснила, що з січня 1997 року по червень 2012 року вона разом з донькою проживали в [ADDRESS], з вересня 2012 року в спірній квартирі залишилися проживати чоловік та квартирант. Щодо проживання квартиранта, то у позивачки з [PERSON] була домовленість про його проживання, однак коштів від нього вона не отримувала. Зазначила, що донька постійно приходила до свого батька, а з серпня 2013 року не змогла потрапити до квартири, оскільки замки було змінено. Також вказувала на те, що між нею та [PERSON] існують спори щодо квартири, вона неодноразово зверталася до органів міліції та прокуратури з приводу створення [PERSON] перешкод у проживанні у спірній квартирі доньки [PERSON] Представник служби у справах дітей Подільської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засіданні не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши пояснення позивачів та їх представника, відповідачки та її представника, вважає, що позов [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягає, а позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що спірне жиле приміщення являє собою двокімнатну квартиру, жилою площею 28.70 кв.м, яка знаходиться за адресою [ADDRESS]. Дана квартира була надана на підставі ордеру, виданого виконкомом Київської міської ради 10.10.1975 року (т. 1 а.с. 4). Дана квартира не приватизована. У спірній квартирі зареєстровано три особи, що підтверджується довідкою форми № 3 виданою КП «Лісове Подільського району м. Києва» від 18.09.2013 року № 2226 (т. 1 а. с. 5). У судовому засіданні встановлено, що 24 січня 1997 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Від даного шлюбу вони мають доньку - [PERSON], [INFO] (т. 2 а.с. 4). Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 28 січня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано та зазначено, що " за згодою сторін, дитина після розірвання шлюбу батьків залишиться проживати з [PERSON]" ( т. 1 а.с. 6). У 2006 році [PERSON] разом з донькою переїхала в квартиру [ADDRESS], де і проживає до цього часу, що не заперечувалося сторонами. Позивачі та представник позивачів у суді стверджували, що відповідачі спірною квартирою не цікавляться, там не має їхніх речей. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підтвердження своїх вимог позивачі посилаються на акт про непроживання від 24 вересня 2013 року (т. 1 а.с. 7). Даний доказ суд не бере до уваги, оскільки сам позивач [PERSON] в судовому засіданні 16 грудня 2013 року пояснював, що донька періодично приходила в спірну квартиру, у доньки були ключі, а з 2012 року він змінив замки та нових ключів [PERSON] їй не давав, а тому доступ до квартири у неповнолітньої був відсутній. Крім цього, спірна квартира здається в оренду на сьогоднішній день, що підтверджується договором найма жилого приміщення від 19 липня 2012 року (а.с. 32). У судовому засіданні представник відповідача пояснила, що [PERSON] дійсно на сьогоднішній день не проживає у спірній квартирі, оскільки там проживають квартиранти та відсутній доступ до квартири. Відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК України, в разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім"ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно роз'яснень п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.85 р. (із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 2 від 10.03.89 р., № 13 від 25.12.92 р., № 15 від 25.05.98 р.), у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Наявність рішення суду про право громадянина користуватися жилим приміщенням не є перешкодою до розгляду і задоволення позову про визнання його таким, що втратив це право з мотивів, що після набрання рішенням законної сили або після його виконання він був відсутнім понад шість місяців, у тому числі і в тих випадках, коли строк для виконання рішення не скінчився. Статтею 78 ЖК України передбачено, що тимчасово відсутній наймач зберігає права і несе обов'язки за договором найму жилого приміщення. [PERSON], діюча в інтересах [PERSON], з 2006 року сплачувала кошти за житлово-комунальні послуги по спірній квартирі, що підтверджується квитанціями (т. 1 а.с. 43-63, т. 2 а.с. 19-22). Між сторонами постійно існує спір щодо проживання неповнолітньої в спірній квартирі. Відповідачка [PERSON] неодноразово зверталася до органів міліції та прокуратури з приводу здійснення перешкод у користуванні спірною квартирою неповнолітній. Так, у березні 2013 року [PERSON], в інтересах неповнолітньої [PERSON] зверталася до Подільського районного суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визначення порядку користування житловою площею (т. 1 а.с. 8). З висновку затвердженого начальником Подільського РУГУ МВС України в м. Києві від 19 травня 2013 року вбачається, що [PERSON] зверталася з заявою про те, що протягом шести місяців у спірній квартирі три рази було змінено замки, що перешкоджало неповнолітній потрапити до квартири (т. 2 а.с. 13), з висновку від 22 червня 2013 року вбачається, що "18.06.2013 року до Подільського РУГУ МВС України в м. Києві звернулася [PERSON] про те, що в період часу з 01.06.2013 року по 12.06.2013 року колишній чоловік [PERSON], проживаючий за адресою: [ADDRESS], викинув речі з квартири неповнолітньої доньки [PERSON], в якій вона зареєстрована" (т.2 а.с. 10-11). Відповідно до ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Стаття 65 ЖК України передбачає, що наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Судом встановлено, що [PERSON] не втратила право проживання в спірній квартирі, оскільки позивачем [PERSON] їй постійно чиняться перешкоди у користуванні квартирою. Між сторонами на сьогоднішній день існують неприязні стосунки. Крім того, відповідач постійно сплачує кошти за комунальні послуги по спірній квартирі. Вказані обставини свідчать про інтерес [PERSON] та її доньки до спірного житла. За змістом ст. 1, 9 ЖК України громадяни мають право на житло. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежене ний у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, оскільки існують поважні причини не проживання у спірній квартирі неповнолітньої, відповідач інтерес до квартири не втрачала та несла витрати по її утриманню. Оскільки [PERSON], в інтересах доньки, неодноразово зверталася із заявами до органів внутрішніх справ про здійснення перешкод у користуванні спірною квартирою з боку позивачів, суд приходить до висновку, що позов [PERSON], діючої в інтересах [PERSON], про вселення підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved