Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в обґрунтування якої зазначила, що 24.08.2017 року помер її чоловік [PERSON], на утриманні якого вона перебувала. Заявник разом з чоловіком до вересня 2014 року мешкали в м. Сорокине (Краснодон) Луганської області, а в останній час в м. Рубіжному Луганської області. Після смерті чоловіка, заявник звернулася в Рубіжанське обєднане управління Пенсійного фонду України в Луганській області для призначення пенсії по втраті годувальника, але їй було відмовлено внаслідок того, що вона надала довідку житлово-експулатаційної організації, яка видана в м. Сорокине (Краснодон) Луганської області, тобто на непідконтрольній органам державної влади території України. На підставі вище викладеного, просить суд встановити факт її перебування на утриманні у свого чоловіка [PERSON], [INFO], по день його смерті 24.08.2017 року. Заявник та її представник заявлені вимоги у судовому засіданні підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Представник заінтересованої особи через канцелярію суду надала заперечення проти заяви, згідно яких заявлені вимоги не визнала, оскільки для призначення пенсії по втраті годувальника необхідно підтвердити факт перебування на утриманні годувальника документально згідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV, однак заявник надала довідку, яка видана установою (ТОВ «Зеніт-1»), що розташована в м. Сорокине (Краснодон) Луганської області, тобто на не підконтрольній Україні території, діяльність якої вважається незаконною та є недійсною і не створює правових наслідків відповідно до п.п. 1-3, ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207 VII. Заслухавши думку заявника та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Частиною першою статті 234 ЦПК України передбачено, що\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного провадження, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно\~п. 2 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Факт перебування фізичної особи на утриманні встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], разом зареєстровані за адресою: [INFO] (Краснодон), кв. Совєтський, 2, кв. 97, що підтверджується їхніми паспортами (а.с. 3, 34-35). Згідно довідок від 09.12.2014 року № 917002032 та № 917002031 про взяття на облік\~ внутрішньо переміщеної особи, виданих Управлінням праці та соціального захисту населення Рубіжанської міської ради, [PERSON] та [PERSON] перемістилися з тимчасово неконтрольованої органами державної влади території України за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, пр. Переможців (Кірова), 10-а, кв. 30 (а.с. 4, 9). [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.10.1977 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб від 16.02.2008 року, актовий запис № 44 (а.с.7). [PERSON] є пенсіонером та отримувала пенсію за віком при повному стажі у розмірі 1\~470,82 грн. щомісяця, а з жовтня 2017 року 1\~556,20 грн., що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] від 11.06.2009 року Серія ААД № 150556 та довідкою від 20.10.2017 року № 9045/08.1, виданою Рубіжанським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області (а.с. 6, 13). [PERSON] був пенсіонером та отримував пенсію за віком працівника провідних професій на підземних і відкритих гірничих роботах і в металургії у розмірі 6\~070, 24 грн. щомісячно, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серія АБ № 502411 від 03.07.2009 року та довідкою від 20.10.2017 року № 9046/08.1, виданою Рубіжанським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області (а.с. 10, 14). 24.08.2017 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 12.09.2017 року, Хрустальнинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 45 (а.с.8). Згідно відповіді Рубіжанського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 22.09.2017 року № 127/168/Б-14 на заяву [PERSON] про перехід на пенсію у звязку з втратою годувальника, останній було надано перелік документів, які необхідно надати для призначення вказаної пенсії (а.с.11). Відповідно до довідки, виданої на тимчасово неконтрольованій території України (згідно російської мови) «ООО «Зенит Т1» [PERSON] проживала та вела спільне господарство разом з [PERSON] за адресою: Луганська область, м. Сорокине (Краснодон), кв. Совєтський, 2 кв.97 до моменту його смерті 24.08.2017 року (а.с.15). Однак згідно ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Отже зазначена довідка не може бути прийнята судом як доказ сумісного проживання [PERSON] разом з її померлим чоловіком - [PERSON] Згідно з п. 1 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995р."Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;\~\~- встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст. 36 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування"\~\~пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Непрацездатними членами сім'ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону\~; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років. До членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Згідно п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду Украъни № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Зясувавши повно, всебічно та обєктивно обставини справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, взаємозвязку, з точки зору достатності, достовірності, належності та допустимості, суд вважає встановленим та доведеним факт перебування [PERSON] на утриманні свого померлого чоловіка [PERSON] Суд приходить до такого висновку, виходячи з того, що вказані особи були подружжям, тривалий час були зареєстровані та мешкали за однією адресою: Луганська область, м. Сорокине (Краснодон), кв. Совєтський, 2, кв. 97, з грудня 2014 року у звязку з проведенням АТО фактично мешкали разом за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, пр. Переможців (Кірова), 10-а, кв. 30, вели спільне господарство, мали спільний організований побут, спільний бюджет, піклувалися та дбали один про одного. Ці дії носили постійний та систематичний характер. Також судом встановлено, що заявник з 2009 року є непрацездатною особою, отримує пенсію за віком, розмір якої останнім часом становить 1556,20 грн., а її померлий чоловік є пенсіонером за віком працівника провідних професій на підземних і відкритих гірничих роботах і в металургії з 2008 року та отримував пенсію, розмір якої становить 6 070,24 грн. Виходячи з цього, суд вважає, що пенсія чоловіка була основним і постійним джерелом засобів існування родини, а після смерті чоловіка заявник втратила це джерело і за законом має право перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Вказані факти підтверджуються наданими суду письмовими доказами - свідоцтвом про одруження, свідоцтвом про смерть, копіями паспорті заявника та її померлого чоловіка, а також довідками Рубіжанським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області. Зазначені докази узгоджуються між собою, є належними та допустимими, тому суд приймає їх за основу при ухваленні даного рішення. Доказів, які б спростовували факт, про встановлення якого просить заявник, суду не надано. При цьому, суд враховує, що факт, про встановлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення, оскільки від них залежить виникнення права на отримання пенсії у звязку з втратою годувальника. Встановити вказаний факт в позасудовому порядку вона не має можливості. Спір про право в даному випадку суд не вбачає. Таким чином, суд вважає доведеним факт перебування заявника на утриманні чоловіка [PERSON], померлого 24.08.2017 року, пенсія якого була для неї постійним джерелом засобів до існування, і після його смерті це джерело для неї втрачено.

Outcome: approved