Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

Позивач ПАТ "Банк "Кліринговий Дім" звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між публічним акціонерним товариством "Банк "Кліринговий Дім" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 060311/2-2008КЧ від 03 квітня 2008 року на загальну суму 33717 доларів США на придбання автомобіля з терміном погашення до 02 квітня 2015 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13% річних. [PERSON] , в свою чергу, відповідно до п. 2.1. кредитного договору, зобов'язався здійснювати погашення кредиту, сплачувати нараховані проценти за користування коштами та комісії банку в строки та сумах, згідно умов кредитного договору. 03 квітня 2008 р. на умовах зазначеного кредитного договору позивачем [PERSON] готівкові грошові кошти в сумі 33 717 доларів США (еквівалент 170 270,85 гривень), що підтверджується заявою на видачу готівки № 3490076/08 від 03.04.2008 року. Відповідно до п. 3.2. кредитного договору, погашення кредиту здійснюється позичальником щомісяця до останнього робочого дня кожного місяця в сумі 397 доларів США, починаючи з квітня 2008 року, останній платіж в рахунок кінцевого погашення кредиту здійснюється в сумі 369 доларів США позичальником не пізніше 02 квітня 2015 року. Згідно з п. 4.4. кредитного договору, позичальник сплачує банку нараховані проценти, починаючи з 25 числа кожного місяця, але не пізніше останнього робочого дня кожного місяця, за який нараховані проценти, та одночасно з кінцевим погашенням кредиту. На прохання позичальника 11 жовтня 2010 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, якою було визначено інший порядок погашення кредиту, а саме: з жовтня 2010 року по березень 2011 року включно - щомісячний платіж здійснюється в сумі 170 доларів США; з квітня 2011 року - в сумі 445 доларів США; останній платіж в кінці строку - 449 доларів США. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, протягом строку дії кредитного договору відповідач порушував його умови щодо повноти та своєчасної сплати щомісячних платежів, а з 10.07.2014 року взагалі припинив сплату заборгованості. 23.09.2014 року банк направив [PERSON] лист-вимогу про дострокове погашення кредиту (вих. № 04-07/2164 від 22.09.2014 року) з вимогою достроково до 23.10.2014 року погасити заборгованість за кредитом, відсотками за користування ним та сплатити пеню у повному обсязі, однак оплати не отримав. Станом на 10.11.2014 року заборгованість [PERSON] становить 19 360,21 доларів США, що за курсом НБУ становить 286 612,96 гривень, а окремо з них: заборгованість по кредиту - 15 264,04 доларів США (еквівалентно 225 972,28 гривень); заборгованість по відсотках - 0,00 доларів США (еквівалентно 0,00 гривень); сума пені за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків - 4 096,17 доларів США (еквівалентно 60 640,68 гривень) (пеня розрахована згідно п.7.1 кредитного договору, з розрахунку подвійної процентної ставки, визначеної кредитним договором, тобто 13x2=26% річних). Розрахунок заборгованості додається до позовної заяви. Відповідно до п.9.1 кредитного договору визначено, що підставами для вимоги позивача до [PERSON] здійснити дострокове погашення кредиту, сплату процентів, неустойки, платежів (комісій), сплата яких передбачена цим договором та тарифами за користування кредитом, зокрема, є істотні порушення відповідачем умов кредитного договору, а саме несвоєчасне або не в повному обсязі здійснення відповідачем погашення заборгованості за кредитом та/або процентами. Ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України визначено право позикодавця вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, у разі прострочення повернення чергової частини позики. У відповідності до ст.ст. 526, 527, 530, 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно змісту статей 599 та 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, яке припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до п. 5.1. кредитного договору, кредит, наданий банком, забезпечується порукою фізичної особи [PERSON] , про що між банком та відповідачами 03 квітня 2008 року укладений договір поруки № 066/3-2008, відповідно до якого поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором в повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON], які випливають з кредитного договору. Згідно з п. 2.1. договору поруки, у разі невиконання та/або неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором поручитель та позичальник відповідають перед кредитором як солідарні боржники. В дотримання вимог п. 3.1. одговору поруки, позивач направив 23.09.2014 року відповідачу [PERSON] письмову вимогу № 04-07/2163 від 22.09.2014 року із зазначенням строку виконання зобов'язання, забезпеченого порукою - 23.10.2014 року. Однак поручителем не було виконано законні вимоги банку. Національним банком України офіційний курс гривні щодо долара США станом на 10.11.2014 року становив 14,804225 гривень за 1 долар США. В зв"язку з цим позивач просить постановити рішення, яким стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства "Банк "Кліринговий Дім" заборгованість за кредитним договором в сумі 15 264,04 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 225 972,28 грн. , пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором в сумі 4 096,17 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 60 640,68 гривень та судовий збір у розмірі 2 866,13 грн. солідарно. Представник позивача в судове засідання не з"явився, про день слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку, надіслав заяву від 02.03.2015 року про розгляд справи в його відсутності. Відповідач [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, підтримали заперечення на позов та просили та в позові відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з"явилася, про день слухання справи повідомлена, про причини неявки суду не повідомила. Заслухавши пояснення відповідача [PERSON] , його представника, дослідивши письмові докази справи, в результаті їх повного об"єктивного та всебічного дослідження, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем публічним акціонерним товариством "Банк "Кліринговий Дім" та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 060311/2-2008КЧ від 03 квітня 2008 року на загальну суму 33717 доларів США на придбання автомобіля з терміном погашення до 02 квітня 2015 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13% річних. [PERSON] , в свою чергу, відповідно до п. 2.1. кредитного договору, зобов'язався здійснювати погашення кредиту, сплачувати нараховані проценти за користування коштами та комісії банку в строки та сумах, згідно умов кредитного договору. 03 квітня 2008 р. на умовах зазначеного кредитного договору позивачем [PERSON] готівкові грошові кошти в сумі 33 717 доларів США (еквівалент 170 270,85 гривень), що підтверджується заявою на видачу готівки № 3490076/08 від 03.04.2008 року. Відповідно до п. 3.2. кредитного договору, погашення кредиту здійснюється позичальником щомісяця до останнього робочого дня кожного місяця в сумі 397 доларів США, починаючи з квітня 2008 року, останній платіж в рахунок кінцевого погашення кредиту здійснюється в сумі 369 доларів США позичальником не пізніше 02 квітня 2015 року. Згідно з п. 4.4. кредитного договору, позичальник сплачує банку нараховані проценти, починаючи з 25 числа кожного місяця, але не пізніше останнього робочого дня кожного місяця, за який нараховані проценти, та одночасно з кінцевим погашенням кредиту. На прохання позичальника 11 жовтня 2010 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, якою було визначено інший порядок погашення кредиту, а саме: з жовтня 2010 року по березень 2011 року включно - щомісячний платіж здійснюється в сумі 170 доларів США; з квітня 2011 року - в сумі 445 доларів США; останній платіж в кінці строку - 449 доларів США. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, протягом строку дії кредитного договору відповідач порушував його умови щодо повноти та своєчасної сплати щомісячних платежів, а з 10.07.2014 року взагалі припинив сплату заборгованості. 23.09.2014 року банк направив [PERSON] лист-вимогу про дострокове погашення кредиту (вих. № 04-07/2164 від 22.09.2014 року) з вимогою достроково до 23.10.2014 року погасити заборгованість за кредитом, відсотками за користування ним та сплатити пеню у повному обсязі, однак оплати не отримав. Станом на 10.11.2014 року заборгованість [PERSON] становить 19 360,21 доларів США, що за курсом НБУ становить 286 612,96 гривень, а окремо з них: заборгованість по кредиту - 15 264,04 доларів США (еквівалентно 225 972,28 гривень); заборгованість по відсотках - 0,00 доларів США (еквівалентно 0,00 гривень); сума пені за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків - 4 096,17 доларів США (еквівалентно 60 640,68 гривень) (пеня розрахована згідно п.7.1 кредитного договору, з розрахунку подвійної процентної ставки, визначеної кредитним договором, тобто 13x2=26% річних). Розрахунок заборгованості додається до позовної заяви. Відповідно до п.9.1 кредитного договору визначено, що підставами для вимоги позивача до [PERSON] здійснити дострокове погашення кредиту, сплату процентів, неустойки, платежів (комісій), сплата яких передбачена цим договором та тарифами за користування кредитом, зокрема, є істотні порушення відповідачем умов кредитного договору, а саме несвоєчасне або не в повному обсязі здійснення відповідачем погашення заборгованості за кредитом та/або процентами. Ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України визначено право позикодавця вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, у разі прострочення повернення чергової частини позики. У відповідності до ст.ст. 526, 527, 530, 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно змісту статей 599 та 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, яке припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до п. 5.1. кредитного договору, кредит, наданий банком, забезпечується порукою фізичної особи [PERSON] , про що між банком та відповідачами 03 квітня 2008 року укладений договір поруки № 066/3-2008, відповідно до якого поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором в повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON], які випливають з кредитного договору. Згідно з п. 2.1. договору поруки, у разі невиконання та/або неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором поручитель та позичальник відповідають перед кредитором як солідарні боржники. В дотримання вимог п. 3.1. договору поруки, позивач направив 23.09.2014 року відповідачу [PERSON] письмову вимогу № 04-07/2163 від 22.09.2014 року із зазначенням строку виконання зобов'язання, забезпеченого порукою - 23.10.2014 року. Однак поручителем не було виконано законні вимоги банку. Доводи відповідача [PERSON] та його представника з приводу того, що змінився курс долара по відношенню до гривні, а тому відповідач не взмозі сплачувати кредит, не можуть стати підставою для відмови в позові. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59ЦПК). Як передбачено ст. 627 ЦК України (в ред., що діяла на час даних правовідносин), відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов"язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов"язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов"зання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов"язання може забезпечуватися неустойкою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ст.549 ч.1 ЦК України). Поняття та підстави виникнення права на неустойку визначені ст.ст.549, 550 ЦК України. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухове і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551ЦК). Крім того, якщо за порушення зобов"язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків (ч.1 ст.624ЦК). Відповідно до вимог ст. 625 ч.1 ЦК, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Крім того, відповідно до ст. 36 Закону України "Про Національний банк України" офіційний курс гривні до іноземних валют установлюється НБУ. Валютні курси встановлюються Нацбанком за погодженням із Кабінетом Міністрів України. Крім того, згідно з Положенням про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженим Постановою НБУ від 12.11.2003 року №496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долара США, встановлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про коригування іноземних валют за станом на останню дату. Отже, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена. Таким чином, укладаючи кредитний договір в іноземній валюті, сторони брали на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане. Крім того, кредитний договір між сторонами по справі про отримання позичальником кредиту в іноземній валюті не суперечить положенням ст. 524 ЦК України та умовам зазначеного договору від 05.09.2007 року, з якими під час укладання погодився [PERSON] Відповідно до п.10 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" передбачено, що згідно зі ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а ст. 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Пунктом 12 вказаної постанови передбачено, що у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини 3 ст. 533 ЦК. Відповідно до частини першої статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19.02.1993 № 15-93 валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобов'язань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України. Тому вимоги щодо застосування заходів відповідальності за порушення грошових зобов'язань, визначених в іноземній валюті, мають заявлятися в національній валюті України (гривнях) за офіційним курсом Національного банку України на день пред"явлення відповідної вимоги (крім випадків, коли стороною зобов'язання, у якому виник спір, одержано відповідну ліцензію Національного банку України). Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача пеню в сумі 4 096 ,17 доларів США, що еквівалентно 60 640 грн. 68 коп. Доводи відповідача, викладені у запереченнях проти позову про те, що згідно ст. 533 ЦК україни грошове зобов"язання повинно бути виконано в гривнях, не можуть бути покладені в основу судового рішення та бути підставою для відмови в позові. Крім цього відповідач [PERSON], укладаючи договір погодився на його умови, в послідуючому не звертався до суду про розірвання договору чи визнання його недійсним. Також суд вважає надуманими доводи відповідача про те, що ним укладено несправедливий договір, поскільки отримуючи кошти у валюті та придбаваючи рухоме майно , відповідач брав на себе відповідальність та можливі ризики по договору. За таких обставин, в судовому засіданні встановлено, що позивач виконав свої обов"язки та надав відповідачу кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом та комісії, а відповідач, взяті по договору обов"язки, не виконав, грошові кошти в повному обсязі не повернув. Тому суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судові витрати - судовий збір в сумі 368 грн. 47коп. ( позивач при зверненні з позовом до суду платіжним дорученням № 6560154/14 від 27.11.2014 року сплатив судовий збір на вищевказану суму). На підставі викладеного, та

Outcome: approved