Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

30 жовтня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна, про визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною 11 вересня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 21004, про стягнення з нього, [PERSON] , на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» заборгованості в розмірі 20 646,55 гривень, таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначав, що він не отримував ніяких кредитних чи будь-яких інших коштів, жодних боргів перед банками чи іншими фінансовими установами не має, у жодних відносинах, в тому числі клієнтських, із АТ «Перший Український Міжнародний банк» ніколи не перебував і не перебуває на даний час. Вважає, що вищевказаний виконавчий напис вчинений з порушенням законодавства, оскільки виконавчий напис вчинено на договорі, що не посвідчувався нотаріально, заборгованість не є безспірною, а тому виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 03 листопада 2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою суду від 11 грудня 2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті, а також зупинено стягнення у виконавчому провадженні ВП № 60152910 до завершення розгляду даної справи в суді та набранням рішенням законної сили, витребувано за клопотанням позивача від АТ «Перший Український Міжнародний банк» оригінали або належним чином завірені копії документів, на підставі яких вчинявся виконавчий напис, витребувано від приватного виконавця належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження. Позивач [PERSON] та представник позивача - адвокат Марченко В.В. у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, через канцелярію суду направили заяву про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та прохали їх задовольнити. Відповідач Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк», належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, у судове засідання представника не забезпечив, причини неявки представника в судове засідання не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. На виконання ухвали суду направив докази наявності заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором, а саме: копію кредитного договору, меморіального ордеру про видачу кредиту, виписки по особовим рахункам з 06.05.2014 по 14.11.2016 та за період з 14.11.2016 по 11.02.2019, розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 11.02.2019 (включно), копію письмової вимоги (повідомлення) від 18.07.2019 № 369, копію списку згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилася, письмових пояснень не надала. У письмовому клопотанні від 16.12.2020 просила суд розглядати справу за її відсутності з урахуванням фактичних відносин та постановити рішення відповідно до чинного законодавства. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилася, причини неявки у судове засідання не повідомила, письмових пояснень не надала, копії матеріалів виконавчого провадження, на виконання ухвали суду, - не направила. Через канцелярію суду направила постанову (ВП №60152910) від 17 грудня 2020 року про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого напису № 21004, виданого 11.09.2019, на виконання ухвали суду про забезпечення позову. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За приписами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5, 6.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5 (надалі по тексту рішення - Порядок вчинення нотаріальних дій), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Саме така правова позиція викладена у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07.02.2018 р. у справі № 204/4071/14-ц та від 12.04.2018 р. у справі № 761/32388/13-ц. Із викладеного вище слід дійти висновку, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення у законному обсязі. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Судом встановлено, що 11 вересня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 21004, яким запропоновано стягнути з [PERSON] , який є боржником за Кредитним договором № GP - 6305537 від 05.05.2014 року, укладеним [PERSON] із АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ », правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», заборгованість за кредитним договором за період з 03 вересня 2018 року по 03 вересня 2019 року у загальному розмірі 20 146,55 гривень, у тому числі: -прострочена заборгованість за сумою кредиту - 7 286,78 гривень; -прострочена заборгованість за комісією - 1422,59 гривень; -прострочена заборгованість за процентами - 4 721,66 гривень; -неустойка за порушення зобов`язань по кредиту - 6 715,52 гривень. 08 жовтня2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольгою Леонідівною винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП № 60152910, за вказаним виконавчим написом про стягнення коштів, з якої відповідач дізнався про вчинення виконавчого напису з пропозицією стягнути з нього заборгованість за кредитним договором. Для вчинення виконавчого напису на підтвердження безспірності заборгованості відповідачем нотаріусу подавалися такі документи: -копія статуту АТ «Перший Український Міжнародний банк»; -виписку з рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за Кредитним договором GP - 6305537, згідно якої дата здійснення поточної операції - 07.05.2018; прострочена заборгованість [PERSON] за кредитним договором станом на 03.09.2019 - 20146,55 грн; -пропозиція укласти договори (оферта)) від 05.05.2014 № GP - 6305537, згідно якої [PERSON] зробив пропозицію АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», укласти з ним договір споживчого кредиту з метою рефінансування заборгованості на таких умовах: сума кредиту - 7 286,78 гривень; строк кредиту та договору страхування - 48 місяців; платіжні періоди з 06.05.2014 по 06.05.2018 ; дата платежу: до 06 числа кожного календарного місяця; -письмова вимога від 18 липня 2019 року за вихідним № 369 на адресу [PERSON] про негайне погашення заборгованості по кредитному договору GP - 6305537 в загальному розмірі 20 146,55 гривень в строк до 25.07.2019. Доказів на підтвердження направлення [PERSON] та отримання ним зазначеної письмової вимоги (повідомлення) матеріали справи не містять. Відповідачем до суду надано копію кредитного договору, меморіального ордеру про видачу кредиту, виписки по особовим рахункам з 06.05.2014 по 14.11.2016 та за період з 14.11.2016 по 11.02.2019, розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 11.02.2019 (включно), копію письмової вимоги (повідомлення) від 18.07.2019 № 369, копію списку згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих, з яких вбачається, що 05.05.2014 між сторонами укладено кредитний договір у формі письмової пропозиції (оферти), сума кредиту - 7 286,78 гривень; строк кредиту та договору страхування - 48 місяців; платіжні періоди з 06.05.2014 по 06.05.2018 ; дата платежу: до 06 числа кожного календарного місяця. Розмір неустойки за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором оферта не містить. Доказів отримання позивачем письмової вимоги про негайне погашення заборгованості за кредитом відповідач не надав. Розрахунок заборгованості та виписки по особовим рахункам містять інші періоди виникнення заборгованості позивача за кредитним договором та дату, станом на яку здійснено розрахунок заборгованості, аніж ті, що подавались нотаріусу для вчинення виконавчого напису. Оцінюючи докази, надані сторонами під час розгляду справи, суд вважає, що між позивачем та відповідачем існували договірні відносини, та суд відхиляє доводи позивача про не укладення ним взагалі кредитних договорів з відповідачем, оскільки письмова пропозиція укласти договір (оферта) (а.с. 56), яка містить підпис позивача, та основні умови кредитування, вважається кредитним договором, що укладений у письмовій формі. У той же час суд погоджується з доводами позивача, що вчинення виконавчого напису нотаріусом на пропозиції укласти договори (оферти), не відповідало встановленому законодавством порядку вчинення такого роду нотаріальних дій. Так у виконавчому написі зазначено період, за який проводиться стягнення заборгованості, а саме з 03 вересня 2018 по 03 вересня 2019 року. Між тим документи, на підставі яких вчинявся такий виконавчий напис, інформацію про саме такий період виникнення заборгованості не містять. Навпаки, з кредитного договору у формі оферти чітко вбачається, що кредитний договір укладався 05.05.2014. З виписки по особовим рахункам та меморіального ордеру, що надані відповідачем на виконання ухвали суду, також вбачається, що заборгованість за кредитним договором у сумі 7286,78 грн виникла 06.05.2014 (дата видачі кредиту). Проценти за користування кредитом та комісія за користування кредитом нараховувалися з 06.06.2014 по 06.05.2018; неустойка за несвоєчасне погашення кредиту - за період з 07.06.2014 по 11.09.2019, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором та виписками по особовим рахункам, наданим до суду відповідачем. Здійснювати повернення кредиту та сплачувати проценти за користування кредитом позичальник мав би щомісяця згідно графіку до 06 числа кожного місяця. Отже, сума заборгованості за тілом кредиту виникнути у той період, що зазначений у виконавчому написі, не могла, а щодо частини заборгованості за період (з 06.06.2014 року по 06.09.2016 ) минув трирічний строк з дня виникнення права вимоги до дати вчинення виконавчого напису, що не давало відповідачеві право звертатися до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, вчинення якого є правомірним виключно щодо заборгованості, що пред`явлена у межах трирічного строку з дня виникнення права примусового стягнення боргу. Неможливість вчинення виконавчого напису поза межами трирічного строку з дня виникнення права вимоги, на переконання суду, пов`язана з тим, що такий напис вчиняється без участі боржника (позичальника), й останній не має права та можливості заявити про пропущення кредитором строків позовної давності та про застосування до пред`явлених до нього вимог про стягнення кредиту строку позовної давності з відповідними наслідками. Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України). З матеріалів даної справи вбачається, що згідно із умовами кредитного договору позичальник зобов`язаний щомісячно повертати кредит частинами відповідно до умов кредитного договору, щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом та комісію. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок виникнення права вимоги кожного чергового платіжу починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, ураховуючи, що за умовами кредитного договору погашення кредиту, процентів за його користування та комісії повинне здійснюватися позичальником щомісячно рівними частинами, то початок перебігу права вимоги для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов`язань. У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором право вимоги за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів, процентів за користування кредитом і комісії, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Отже, установивши, що банком заявлено вимоги, які хоча б частково перевищують встановлений законом трирічної строк з дня виникнення права вимоги, нотаріус повинен був відмовити у вчиненні виконавчого напису, оскільки вчинення такого напису за вимогами, що перевищують встановлений законодавцем строк, суперечить наведеним вище нормам закону, зокрема ст. 88 Закону України «Про нотаріат», та унеможливлює вчинення виконавчого напису. Слід зазначити, що розрахунок заборгованості за кредитним договором, наведений у виписці з рахунку [PERSON] (а.с.55), яка подавалась відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, взагалі не містить періодів виникнення пред`явленої до стягнення заборгованості, що не давало можливість нотаріусу здійснити детальний аналіз та перевірку періодів виникнення заборгованості за кредитним договором та зробити висновок щодо її безспірності. Наведення у виконавчому написі періоду виникнення заборгованості (03.09.2018 - 03.09.2019), який не відповідає дійсному періоду (06.05.2014 - 11.09.2019), з метою приховування заявлення банком до стягнення заборгованості поза межами трирічного строку, встановленого законом, спростовує правомірність виконавчого напису та свідчить про те, що він є таким, що не підлягає виконанню. Як уже зазначалось судом у обов`язок нотаріуса входить перевірка дотримання стягувачем трирічного строку з дня пред`явлення вимоги. Однак, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. не перевірила безспірність вимог банку та чи дотримався банк трирічного строку, встановленого законом, чим порушила ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Крім того, з виконавчого напису вбачається, що нотаріусом було включено у виконавчий напис заборгованість за процентами, комісією та неустойкою, яка нарахована банком поза межами строку кредитування, передбаченого кредитним договором (після закінчення строку дії кредитного договору - 05.05.2018), що, на думку суду є беззаперечно підтвердженням факту спірності заборгованості, що пред`явлена банком до стягнення. Так з пропозиції укласти договори (оферти) вбачається, що вона підписана сторонами 05.05.2014, строк кредиту (п. 2.3) - 48 місяців, відповідно, строк дії кредитного договору скінчився - 05.05.2018. В той час, як у виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості за процентами, комісією та неустойкою проводиться за період з 03.09.2018 по 03.09.2019 (а.с. 50), що є безпідставним та не ґрунтується на положеннях договору, що був укладений між сторонами спору, та вимогах законодавства. Крім того, пропозицією укласти договори (оферти) від 05.05.2014 не передбачено застосування неустойки (штрафу, пені) за порушення умов кредитування, не встановлено було сторонами кредитного договору й розмір та строк нарахування такої неустойки. Тобто включення до виконавчого напису нотаріуса розміру заборгованості за неустойкою за порушення зобов`язань по кредиту у розмірі 6715,52 грн суперечить положенням п. 6.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту України від 22.02.2012 № 296/5. Також суд зазначає, що кредитний договір, а саме пропозиція укласти договір (оферта) від 05 травня 2014 року № GP - 6305537 укладено у простій письмовій формі, його не посвідчено у нотаріальному порядку. Вчиняючи виконавчий напис, приватний нотаріус посилався на статті 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (надалі - ПКМУ № 1172 або Перелік). Як уже зазначалось судом вище, згідно статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 було затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Пунктом 2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» вказаного Переліку було передбачено, що для одержання виконавчого напису на кредитних договорах, за якими допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, слід додати а) оригінал кредитного договору; б) засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. N 662, яка постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.03.2015 р. у справі N 826/20084/14 визнана незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.11.2015 р. у справі N 826/20084/14 касаційні скарги Кабінету Міністрів України і Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" задоволено частково, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.03.2015 р. і ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.05.2015 р. скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі N 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. N 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в, зокрема, частині: - пункту 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 р. у справі N 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. залишено без змін. Отже, станом на 11.09.2019 - дату вчинення спірного виконавчого напису правової норми, яка б дозволяла вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, укладених в простій письмовій формі, не існувало, оскільки положення Переліку в частині документів, що підтверджують безспірність вимог, визнані незаконними у судовому порядку. Не маючи правових підстав для вчинення виконавчого напису, нотаріус права на його вчинення не мав. Додатковою підставою для визнання оспорюваного уданій справі виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, на переконання суду, є відсутність доказів на підтвердження направлення [PERSON] та отримання ним письмової вимоги (Повідомлення) про погашення заборгованості за кредитним договором. Оскільки, належне направлення банком та отримання позичальником такої вимоги, надає право та можливість позичальнику (боржникові) відповідним чином відреагувати, що буде доказом наявності спору з боку боржника (позичальника) щодо пред`явлених до нього вимог, або, навпаки, - доказом безспірності вимог, що є обов`язковою передумовою для вчинення виконавчого напису. Вручення такої вимоги боржникові має на меті отримати стягувачу докази безспірності заборгованості як обов`язкову умову для вчинення виконавчого напису. Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Ураховуючи зазначене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд робить висновок що спірний виконавчий напис нотаріуса не відповідає вимогам закону, оскільки стягнута за виконавчим написом заборгованість перебувала поза межами встановленого законом трирічного строку з дня виникнення у відповідача права вимоги; виконавчий напис вчинено на підставі положення нормативно-правового акту, яке станом на дату вчинення виконавчого напису було нечинним та скасованим судом; та у виконавчий напис включено неустойку, яка не була передбачена кредитним договором. Відтак, суд визнає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню і задовольняє позов повністю. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору, про що свідчить квитанція про сплату судового збору. З врахуванням того, що позов позивача підлягає задоволенню, суд в силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України, приходить до висновку про стягнення судових витрат у вигляді судового збору з відповідача на користь позивача у сумі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved