Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Хорольського районного суду Полтавської області з позовом про визнання недійсним договору обміну правами користування земельними ділянками. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що він являється орендарем 14 земельних ділянок на території Андріївської сільської ради Хорольського району, які йому виділені були єдиним земельним масивом з встановленням межових знаків. 17 листопада 2016 року між ним та відповідачем підписано договір обміну правами користування земельними ділянками та додатки до нього. Згідно вказаного договору право користування земельними ділянками, що перебувають в оренді «Сторони-1» тобто [PERSON] загальною площею 59.1119 га., передаються для обробітку «Стороні-2» тобто СВК «Андріївський». При цьому право користування земельними ділянками, що перебувають в оренді «Сторони-2» тобто СВК «Андріївський» загальною площею 59.1119 га., передаються для обробітку «Стороні-1» тобто [PERSON] загальною площею 59,1119 га. Позивач зазначає, що вищевказаний договір був укладений в порушення ч. 8 ст. 8 Закону України "Про оренду землі" без укладання договору про суборенду землі. Договір суборенди земельної ділянки підлягає державній реєстрації та відповідно до ст. 17 зазначеного закону, передача об`єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі та за актом приймання-передачі. Вказуючи на те, що вказаний договір сторонами не виконувався, фактичного обміну земельними ділянками так і не відбулося, зазначаючи, що цей договір, не був зареєстрований, просив суд визнати його недійсним. Відповідачем відзив на позов не подано. В судовому засіданні [PERSON] та його представник - адвокат Бондаренко О.В. позовні вимоги підтримали з підстав зазначених у позові. Представник СВК «Андріївський» - адвокат Бестаєв І.Л. проти задоволення позову заперечував, вказуючи на те, що договір є чинним, так як сторони досягли усіх істотних умов, виконували його протягом 2-х років. Вислухав представників сторін та позивача, переглянувши матеріали справи суд встановив. Як вбачається із матеріалів справи як позивач, так і відповідач користуються земельними ділянками в тому числі і натериторії Андріївської сільської ради Хорольського району на підставі договорів на право користування землею на умовах оренди, які були укладені з власниками земельних паїв -фізичними особами. Порядок користування, права і обов`язки землекористувачів, які користуються земельними ділянками на умовах оренди регулюються Земельним кодексом України і Законом України „Про оренду землі". 17 листопада 2016 року в с. Андріївка Хорольського району Полтавської області між позивачем [PERSON] (Сторона-1) та відповідачем СВК «Андріївський» (Сторона-2) в особі його директора [PERSON] був укладений договір обміну правами користування земельними ділянками. Згідно п.1 цього договору, з метою ефективного обробітку земельних ділянок, єдиним масивом орендованих «Стороною-1», а також більш зручного обробітку земельних ділянок «Стороною-2» проводиться наступний обмін правами користування земельними ділянками: -Право користування земельними ділянками, що перебувають в оренді «Сторони-1» загальною площею 59.1119 га., визначені в реєстрі земельних ділянок, права на які обмінюються, які є невід`ємною частиною договору, передається для обробітку та користування «Сторони-2» -Право користування земельними ділянками, що перебувають в оренді «Сторони-2» загальною площею 59.1119 га., визначені в реєстрі земельних ділянок, права на які обмінюються, які є невід`ємною частиною договору, передається для обробітку та користування «Сторони-1» Договір укладено строком на 2 роки і 360 днів. З укладенням та підписанням цього договору Сторони вважають, що обмін правами користування земельними ділянками відбувся. Згідно Додатку 1 до Договору, від "Сторони-1" до "Сторони-2" переходить право користування наступними земельними ділянками: 5324880300 [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , загальною площею 59.1119 га. Від "Сторони-2" до "Сторони-1" переходить право користування наступними земельними ділянками: [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , загальною площею 59.1119 га. Сторонами суду не надано доказів проведення обміну земельними ділянками, оскільки акти приймання-передачі не складалися. Відповідно до ч.8 ст.8 Закону України „Про оренду землі" в редакції, діяла станом на день укладення договору обміну земельними ділянками (17.11.2016 року) орендарі земельних ділянок сільськогосподарського призначення на період дії договору оренди можуть обмінюватися належними їм правами користування земельними ділянками шляхом укладання між ними договорів суборенди відповідних ділянок, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Отже, законодавець визначив порядок і умови проведення обміну земельних ділянок, які знаходяться у користуванні на умовах оренди, а саме: наявність згоди орендодавця, яка повинна бути надана або в договорі оренди, або іншим письмовим документом. При цьому, сторони укладають між собою не один договір обміну, а договори суборенди, оскільки інститут обміну у земельному праві відсутній. У порушення зазначеної норми сторони здійснили обмін земельними ділянками шляхом укладання одного договору обміну і без письмової згоди орендодавців -фізичних осіб, що не заперечується сторонами по справі. Суд констатує, що укладений між сторонами договір обміну не можна кваліфікувати і як договір суборенди земельних ділянок, оскільки він не містить обов`язкових умов договору суборенди землі, встановлених ст.15 Закону України "Про оренду землі" і не зареєстрований у порядку, встановленому ст.8 цього закону. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. В силу ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. У даному випадку зміст правочину не відповідає вимогам Закону України „Про оренду землі", тому останній підлягає визнанню недійсним у судовому порядку. Згідно ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з того, що позов задоволено, суд вважає необхідним, стягнути із відповідача на користь позивача, понесені ним судові витрати на залучення адвоката в сумі 3000 грн. ( розрахунок яких, та докази понесення їх стороною наявні в матеріалах справи) та судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved