Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, мотивуючи тим, що 23.06.2015 р. о 09 годині 30 хвилин у місті Києві по вулиці Електриків, 19 сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем Опель Астра, державний номерний знак [NUMBER], завдано пошкоджень належному йому автомобілю Volkswagen Touareg, державний номерний знак [NUMBER]. Вказує, що автомобіль Опель Астра, державний номерний знак [NUMBER], належить на праві власності відповідачу [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], видане УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 20.09.2007 р., а цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу застрахована за полісом ШАЕ/4258793 у ПАТ «Страхова компанія «Скайд», при цьому страховий поліс був придбаний відповідачем [PERSON] Зазначає, що на підставі укладеного страхового договору (поліс №АЕ/4258793) врегулюванням збитків, завданих ДТП, займалась страхова компанія - ПАТ «Страхова компанія «Скайд» та на замовлення якої ФОП [PERSON] було складено звіт про визначення вартості матеріального збитку від 15.07.2015 р. №315/15, розмір якого склав 77 931,20 грн., у зв'язку з чим, на виконання договору страхування ПАТ «Страхова компанія «Скайд» платіжним дорученням від 18.01.2016 р. сплатила на його користь 50 000 грн. на відшкодування матеріального збитку внаслідок ДТП, тобто повністю виконала свої договірні зобов'язання. У зв'язку з вищевикладеним, з урахуванням того, що він як особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність та у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) змушений був звернутись до суду з даним позовом та просить стягнути на його користь 27 931,20 грн. з відповідачів солідарно. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задоволити повністю з підстав, викладених у ньому. Відповідачі у судове засідання не з'явились, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, причини неявки до суду не повідомили, тому суд з урахуванням положення п. 5 ст. 74, ст. 224 ЦПК України та думки позивачка, який не заперечував проти такого розгляду справи, приходить до висновку про можливість слухати справу у їх відсутність на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, у тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України та ч.4 ст.60 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] 23.06.2015 року о 09 год. 00 хв. керуючи автомобілем «Опель» д.н.з. [NUMBER] в м. Києві по вул. Електриків, не вибрав безпечну швидкість, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Фольцваген» д.н.з. [NUMBER], внаслідок чого автомобілі отримали пошкодження, що підтверджується постановою Подільського районного суду м.Києва від 17.07.2015 року (а.с.6). Крім того, відповідно до вищезазначеної постанови відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні вищезазначеної ДТП. Також слід зазначити, що автомобіль Опель Астра, державний номерний знак [NUMBER], належить на праві власності відповідачу [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданим УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 20.09.2007 р. (а.с.5), цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу застрахована за полісом ШАЕ/4258793 у ПАТ «Страхова компанія «Скайд», поліс був придбаний відповідачем [PERSON] (а.с.8). Судом встановлено, що у зв'язку з тим, що відповідальність власника автомобіля Опель Астра, державний номерний знак [NUMBER] була застрахована ПАТ «Страхова компанія «Скайд» (поліс №АЕ/4258793), позивачу було виплачено страхове відшкодування за вказаною ДТП у розмірі 50 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 18.01.2016 року (а.с.25). Також слід зазначити, що відповідно до довіреності власника автомобіля Опель Астра, державний номерний знак [NUMBER], він уповноважив [PERSON] на представлення його інтересів при вчиненні правочинів щодо експлуатації автомобіля та на час ДТП вона була чинна (а.с.115). Також слід зазначити, що ФОП [PERSON], який діє на підставі сертифіката суб'єкта оціночної діяльності [NUMBER], виданого Фондом державного майна України 14.01.2015 p., свідоцтва Фонду державного майна України про реєстрацію у державному реєстрі оцінювачів [NUMBER] від 10.01.2012 p., кваліфікаційного свідоцтва оцінювачів Фонду державного майна України [NUMBER] від 10.12.2011 р. склав на вимогу ПАТ «Страхова компанія «Скайд» звіт про визначення вартості матеріального збитку від 15.07.2015 р. №315/15, відповідно до якого вартість матеріального збитку, заподіяного позивачу склала 77 931,20 грн. Відповідно до ч.2 ст. 386 Цивільного Кодексу України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до п.1 ст.1166 Цивільного Кодексу України, що визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За положеннями ст. 1192 ЦК України суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. В той час, згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. За змістом ст. 28 вищезазначеного закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. За приписами ч. 1 ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Ст. 36 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регламентовано, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. З урахуванням положень ст. 36.4. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна. Відповідно до п. 9.2. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). П. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.92 № 6 встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Відповідно до ст. ст.525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова не допускається. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 212, 213 ЦПК України рішення ґрунтується на дослідженні наявних в справі доказах. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Позивач у підтвердження своїх позовних вимог, посилається на положення ст. 1190 ЦК України про те, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоду, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим, однак судом не встановлено підстав саме для солідарної відповідальності відповідачів за заявленими позовними вимогами щодо відшкодування матеріальної шкоди. У зв'язку вищевикладеним, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача саме про солідарне стягнення з відповідачів різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), оскільки страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої йому, як власнику пошкодженого у ДТП, шкоди, задоволенню не підлягають оскільки підстави саме для солідарної відповідальності відповідачів судом не встановлені. На підставі вищевикладеного, Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 23, 212, 213, 525, 526, 629, 1172, 1192, 1194 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed