Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

позивач [PERSON] 18 квітня 2016 року звернувся \~до Дружківського міського суду з позовною заявою до Державного навчального закладу '"Дружківський професійний ліцей"\~\~\~про стягнення заробітної плати у звязку з затримкою розрахунку при звільненні.\~\~ У своїй позовній заяві позивач посилається на те, що 05 січня 2011 року він був призначений на посаду директора Державного навчального закладу "Дружківський професійний ліцей" до 05 січня 2016 року. Наказом МОН України № 141-к від 27 квітня 2015 року він був звільнений з посади директора Дружківського професійного ліцею за власним бажанням. Наказом № 42к/тр від 07 травня 2015року його прийняли на посаду майстра виробничого навчання по строковому трудовому договору з 07 травня по 30 червня 2015року. 22 червня 2015року він був звільнений у звязку із закінченням строкового трудового договору (п.2 ст. 36 КЗпП України). Після звільнення, 30 червня 2015року, він звернувся до в.о. директора ліцею з заявою про виплату йому всіх передбачених трудовим законодавством грошей, що належать йому від установи, але ж вказана заява залишилась без розгляду. Без розгляду в.о. директора ліцею залишились його заяви про надання довідки про заборгованість при звільненні, та заява про прийняття його на роботу, а також дві заяви від 15.07.2015р. Крім того за вини останньої, він, тривалий час, не отримував всіх сум, які повинні бути виплачені при звільненні. У зв'язку з цим він звернувся до суду за захистом своїх прав. Рішенням Дружківського міського суду від 08 грудня 2015 року з відповідача на його користь стягнуто оплату за додаткові лекції з дисципліни "Електротехніка" та "Матеріалознавство" за період з жовтня 2014 року по лютий 2015 року у розмірі 1411 гр. 20 коп. В решті позову відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 25 лютого 2016 року рішення Дружківського міського суду Донецької області від 08 грудня 2015 року частково скасоване. Позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку та стягнення моральної шкоди задоволені частково. З державного навчального закладу "Дружківський професійний ліцей" на його користь стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07 травня 2015 року по 25 лютого 2016 року у розмірі 32182 грн. 95 коп. за врахуванням податків та інших обов'язкових платежів, а також грошову компенсацію за завдану моральну шкоду у сумі 200 грн. В іншій частині рішення Дружківського міського суду залишено без змін. Обґрунтовуючи своє рішення суд апеляційної інстанції, задовольняючи частково його позов та стягуючи на його користь заробітну плату за час затримки розрахунку обчислив її розмір виходячи з розміру заробітної плати за березень-квітень 2015 року з розрахунку 156 грн. 99 коп. за день. Він бажає стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 26 лютого 2016 року по час повного розрахунку з ним, бо такий розрахунок не проведений з ним досі. Просить стягнути з відповідача на його користь у зв'язку із затриманням повного розрахунку за період з 25 лютого 2016 року по день розгляду справи судом з урахуванням 156,99 грн. на день. Стягнути правову допомогу у сумі 2000 грн. 26 липня 2016 року ухвалою Дружківського міського суду провадження по справі було зупинено, оскільки в ході розгляду справи суду стало відомо, що в провадженні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ знаходиться касаційна скарга державного навчального закладу "Дружківський професійний ліцей" на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 08 грудня 2015 року та рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області від 25 лютого 2016 року у справі за позовом [PERSON] до державного навчального закладу "Дружківський професійний ліцей" про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні і моральної шкоди. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 квітня 2016 року відкрито касаційне провадження та зупинено виконання рішення Дружківського міського суду Донецької області від 08 грудня 2015 року та рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області від 25 лютого 2016 року у справі до закінчення касаційного провадження (а.с.62-63). 27 лютого 2017 року ухвалою Дружківського міського суду було відновлено провадження по справі у зв'язку із тим, що підстави для зупинення провадження по справі відпали (а.с.64-65). Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання з'явилась, позовні вимоги не визнала та пояснила, що оскільки позивач був директором учбового закладу, то саме заборгованість по заробітній платі виникла з його вини, з його вини не було зроблено з ним повного розрахунку. Крім того, згідно рішення Апеляційного суду Донецької області від 28 грудня 2016 року вони провели з позивачем повний розрахунок, виплативши йому усі належні суми. Представник відповідача [PERSON] також не визнає позовні вимоги, просить у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, представників відповідача, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 05 січня 2011 року був призначений на посаду директора Державного навчального закладу "Дружківський професійний ліцей" до 05 січня 2016 року. Наказом МОН України № 141-к від 27 квітня 2015 року він був звільнений з посади директора Дружківського професійного ліцею за власним бажанням. Наказом № 42к/тр від 07 травня 2015року його прийняли на посаду майстра виробничого навчання по строковому трудовому договору з 07 травня по 30 червня 2015року. 22 червня 2015року [PERSON] був звільнений у звязку із закінченням строкового трудового договору (п.2 ст. 36 КЗпП України) (а.с.7). 30 червня 2015року, позивач звернувся до в.о. директора ліцею з заявою про виплату йому всіх передбачених трудовим законодавством грошей, що належать йому від установи, але ж вказана заява залишилась без розгляду. Рішенням Дружківського міського суду від 08 грудня 2015 року з відповідача на його користь стягнуто оплату за додаткові лекції з дисципліни "Електротехніка" та "Матеріалознавство" за період з жовтня 2014 року по лютий 2015 року у розмірі 1411 гр. 20 коп. В решті позову відмовлено (а.с.10-14). Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 25 лютого 2016 року рішення Дружківського міського суду Донецької області від 08 грудня 2015 року частково скасоване. Позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку та стягнення моральної шкоди задоволені частково. З державного навчального закладу "Дружківський професійний ліцей" на його користь стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07 травня 2015 року по 25 лютого 2016 року у розмірі 32182 грн. 95 коп. за врахуванням податків та інших обовязкових платежів, а також грошову компенсацію за завдану моральну шкоду у сумі 200 грн. В іншій частині рішення Дружківського міського суду залишено без змін. Обґрунтовуючи своє рішення суд апеляційної інстанції, задовольняючи частково його позов та стягуючи на його користь заробітну плату за час затримки розрахунку обчислив її розмір виходячи з розміру заробітної плати за березень-квітень 2015 року з розрахунку 156 грн. 99 коп. за день (а.с.16-21). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 квітня 2016 року відкрито касаційне провадження та зупинено виконання рішення Дружківського міського суду Донецької області від 08 грудня 2015 року та рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області від 25 лютого 2016 року у справі до закінчення касаційного провадження (а.с.62-63). 02 листопада 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційні скарги державного навчального закладу "Дружківський професійний ліцей" та [PERSON] частково задоволені. Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області від 25 лютого 2016 року в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07 травня 2015 року до 25 лютого 2016 року скасовано, а справа у цій частині направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с. 74-77). 28 грудня 2016 року рішенням Апеляційного суду Донецької області рішення Дружківського міського суду Донецької області від 08 грудня 2015 року в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку скасовано. Позовні вимоги [PERSON] до державного навчального закладу «Дружківський професійний ліцей» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнено частково. Стягнуто з державного навчального закладу «Дружківський професійний ліцей» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 2851 (дві тисячі вісімсот п'ятдесят одна) грн. 40 коп. (а.с.67-68). 28 грудня 2016 року позивачу було перераховано 1410,35 грн. заробітної плати згідно рішення суду, що підтверджується платіжним дорученням № 324 (а.с. 69) Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. За змістом статті 117 КЗпП Українив разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України: у взаємозв'язку з положеннями статей 117,237-1 цього Кодексу роз'яснив, що за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, що викладені в Рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012, дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник ;може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Таким чином, невиконання рішення суду про стягнення на користь звільненого працівника недоплаченої заробітної плати є підставою для покладення на власника або уповноважений ним орган відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, за весь період невиплати цієї заробітної плати, оскільки вимоги звільненого працівника щодо її виплати є трудовим спором і регулюються нормами трудового права. Із роз'яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», у разі часткового задоволення позовних вимог працівника про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд визначає розмір такого відшкодування з урахуванням розміру спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Тобто застосування принципу співмірності при визначенні розміру відшкодування працівникові середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є правом суду. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 01 квітня 2015 року (справа № 6-41цс15), у разі виникнення спору про розміри належних звільненому працівникові сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь працівника або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. У разі часткового задоволення позовних вимог працівника про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд визначає розмір такого відшкодування з урахуванням розміру спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Враховуючи, що позовні вимоги про стягнення належних позивачеві сум при звільненні задоволено частково, то і при визначенні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні слід врахувати частку заборгованості у заявлених вимогах, істотність цієї частки порівняно із розміром середнього заробітку, та застосувати принцип співмірності. Судом встановлено, що рішення про стягнення заборгованності на користь позивача винесено 25 лютого 2016 року. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 квітня 2016 року було відкрито касаційне провадження та зупинено виконання рішення Дружківського міського суду від 08 грудня 2015 року та рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області від 25 лютого 2016 року до закінчення касаційного провадження. 02 листопада 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційні скарги державного навчального закладу "Дружківський професійний ліцей" та [PERSON] частково задоволені. Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області від 25 лютого 2016 року в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07 травня 2015 року до 25 лютого 2016 року скасовано, а справа у цій частині направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції . 28 грудня 2016 року рішенням Апеляційного суду Донецької області рішення Дружківського міського суду Донецької області від 08 грудня 2015 року в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку скасовано. Позовні вимоги [PERSON] до державного навчального закладу «Дружківський професійний ліцей» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнено частково. Стягнуто з державного навчального закладу «Дружківський професійний ліцей» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 2851 (дві тисячі вісімсот п'ятдесят одна) грн. 40 коп. 28 грудня 2016 року позивачу було перераховано 1410,35 грн. заробітної плати згідно рішення суду, що підтверджується платіжним дорученням № 324 (а.с. 69). Таким чином, затримка розрахунку складає 63 дні (за період з 25 лютого 2016 року по 01 квітня 2016 року, з 02 листопада 2016 року по 28 грудня 2016 року). Середній заробіток за цей час становить 9890,37 грн. (63 дні х 156,99 грн.) Позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі задоволено в сумі 1411,20 грн., що складає 8,86% від заявлених вимог. Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 25 лютого 2016 року по 01 квітня 2016 року, з 02 листопада 2016 року по 28 грудня 2016 року з врахуванням співмірності складає 876,28 грн.. Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивача від сплати судового збору звільнено. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 2, п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» у разі подання позовної заяви майнового характеру юридичною особою справляється судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ст. 8 Закону України від 21 грудня 2016 \~року № 1801-VIII «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум станом на 01 січня 2016 року складає 1600 \~грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог \~[PERSON] частково, то судові витрати в розмірі \~1600 грн. підлягають відшкодуванню відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України за рахунок відповідача на користь державі.\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, ч.2 - граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ст.1 Закону України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивачем також понесені витрати на правову допомогу адвокатом [PERSON]\~\~\~\~\~ в розмірі \~2000\~\~\~\~\~ грн. у зв'язку із підготовкою позовної заяви-500 грн., участі у судовому засіданні 12.05.2016 року - 1 год., 22.06.2016 р. - 4 хвл., 25.07.2016 -13 хвл.,26.07.2016 -18 хвл., 31.03.2017- 14 хвл., 20.04.2017 - 18 хвл.,загалом участі у судовому засіданні - 1 год.12 хвл.\~\~\~ \~(а.с. 36-38,43-44,59-61). \~\~\~\~\~ Таким чином, суд вважає, що витрати за правову допомогу треба стягнути у розмірі 1714,06грн., які є розумними та не перевищують граничних розмірів, встановлених законом, \~у зв'язку із задоволенням позову підлягають відшкодуванню позивачу.

Outcome: partial