Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з 2010 року вона стала проживати з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у них народилось двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . В подальшому, 17.08.2016 між сторонами у Тульчинському районному відділі ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 95. Однак, спільне життя з відповідачем не склалося. Причиною розпаду сімї стала відсутність взаєморозуміння. В даний час сторони проживають окремо. Вказані обставини в кінцевому результаті призвели до припинення шлюбних відносин. Просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище " [PERSON] " , судові витрати стягнути відповідно до закону. В судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просить справу розглянути в його відсутність, позов визнає. Відповідно до ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглядає справу за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 17.08.2016 виконкомом Тульчинського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області, шлюб між сторонами зареєстровано 17.08.2016, за актовим записом № 95. При реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище " [PERSON] " на " [PERSON] ". Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 8-9). Спільне життя сторін не склалось. Фактичні взаємини не відображають їхнього прагнення щодо збереження шлюбу та сім`ї. Причинами розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, наміру зберегти сім`ю не має, а відповідач не заперечує, за таких обставин суд вважає, що подальше збереження їх сім`ї неможливе, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а отже, вимога позивача про залишення їй після розірвання шлюбу прізвища " [PERSON] " є законною та підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки позов задоволено, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved