Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

Голова Фермерського господарства "МОЯ ЗЕМЛЯ 2015" (далі - ФГ «МОЯ ЗЕМЛЯ 2015») [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків і свої вимоги обгрунтовує тим, що рішенням Господарського суду Полтавської області від 23.12.2020 у справі №917/1442/20: - визнано недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 05.10.2017 №10346-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 2,0000 га ріллі (кадастровий номер 5325180500:00:025:0049) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована за межами населених пунктів на території Богодарівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області; -витребувано у ФГ "МОЯ ЗЕМЛЯ 2015" на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області земельну ділянку площею 2,0000 га, в тому числі: рілля, площею 2,0000 га (кадастровий номер 5325180500:00:025:0049), розташовану за межами населених пунктів на території Богодарівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області. -скасувано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності №28797313 на земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер 5325180500:00:025:0049) (реєстраційний номер нерухомого майна 1388004353251), власником якої є ФГ "МОЯ ЗЕМЛЯ 2015". Судом було встановлено, що земельна ділянка площею 2,0000 га (кадастровий номер 5325180500:00:025:0049), що знаходиться за межами населених пунктів на території Богодарівської сільської ради Чорнухинського району, вибула із земель сільськогосподарського призначення державної власності внаслідок незаконного повторного використання [PERSON] права на безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання. Оскільки право власності на земельну ділянку було набуте із порушенням вимог статтей 116,118,121 ЗК України, то, відповідно, наказ ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 05.10.2017 №10346-СГ про надання у власність земельної ділянки площею 2,0000 га (кадастровий номер 5325180500:00:025:0049) визнано недійсним. ФГ «МОЯ ЗЕМЛЯ 2015» придбало вказану земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки №670 від 01.11.2018, посвідченого приватним нотаріусом Лохвицького районного нотаріального округу Домбровською Т.В., про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно під номером 43916561 було внесені відомості про припинення права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5325180500:00:025:0049 за [PERSON] , та зареєстровано право власності на вказану спірну земельну ділянку за ФГ «МОЯ ЗЕМЛЯ 2015» (номер запису про право власності 28797312). Через придбання ФГ «МОЯ ЗЕМЛЯ 2015» земельної ділянки в особи, що не мала права її отримувати та відчужувати, запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності №28797313 на земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером 5325180500:00:025:0049 (реєстраційний номер нерухомого майна 1388004353251), власником якої є ФГ «МОЯ ЗЕМЛЯ 2015», підлягає скасуванню за рішенням суду, а земельна ділянка площею 2 га, кадастровий номер 5325180500:00:025:0049, що розташована на території Богодарівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області, підлягає витребуванню у добросовісного набувача ФГ «МОЯ ЗЕМЛЯ 2015» на користь держави. Земельна ділянка ФГ «МОЯ ЗЕМЛЯ 2015» була придбана для отримання прибутку. Повернення земельної ділянки з кадастровим номером 5325180500:00:025:0049 у державну власність позбавило ФГ «МОЯ ЗЕМЛЯ 2015» можливості отримати прибуток у вигляді врожаю. Згідно з сформованою судовою практикою упущена вигода - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум, якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Відповідно до річної звітності за формою 29-сг урожайність на полях Фермерського господарства по культурі соняшник становить 7,8 тон з 2 га, а по культурі кукурудза - 20 тон з 2 га. Вартість соняшника становить близько 20 000 грн, а кукурудзи - 8 000 грн. Після збору урожаю з 2 га ФГ «МОЯ ЗЕМЛЯ 2015» має здійснити продаж товару в межах 150 000 - 160 000 грн. Витрати на вирощування сільськогосподарських культур становлять від 13 000 до 15 000 грн на 1 га. Відтак, ФГ «МОЯ ЗЕМЛЯ 2015» планувало щорічно з земельної ділянки з кадастровим номером 5325180500:00:025:0049 отримувати прибутку близько 120 000 грн, тобто ФГ «МОЯ ЗЕМЛЯ 2015» після вибуття зі права власності земельної ділянки має 120 000 грн упущеної вигоди в рік. Згідно з положеннями розділу 4 Договору купівлі-продажу земельної ділянки [PERSON] гарантував, що від покупця не приховано обставин, які мають істотне значення, він не вводив другу сторону Договору в оману щодо свого права на вчинення договору купівлі-продажу земельної ділянки. З огляду на викладене, посилаючись на ст.22 ЦК України, правової позиції Верховного суду України у справі №6-1376цс16 від 29.06.2016, просять стягнути з відповідача 60 400 грн - витрат на купівлю земельної ділянки, 11 700 грн - витрат на нотаріальне посвідчення договору, 120 000 грн - упущеної вигоди, а всього 192 100 грн. Ухвалою Чорнухинського районного суду від 30.04.2021 позовну заяву ФГ «МОЯ ЗЕМЛЯ 2015» було залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків. Ухвалою Чорнухинського районного суду від 19.05.2021 у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено строк для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень. У поданому відповідно до ст.178 ЦПК України відзиві відповідач просить у задоволені позову відмовити, оскільки про судовий розгляд справи №917/1442/20 йому нічого не було відомо до моменту, поки він не отримав позовну заяву ФГ «МОЯ ЗЕМЛЯ 2015». Судових повісток та будь-яких матеріалів справи №917/1442/20, а також судового рішення він не отримував. Оформлення спірної земельної ділянки площею 2,0 га, кадастровий номер 5325180500:00:025:0049 було ним здійснено відповідно до вимог законодавства, як і її відчуження на користь позивача у справі. Посилається на те, що позивач обґрунтовує розмір упущеної вигоди виключно даними статистичної звітності, не додаючи при цьому до позову, а ні розрахунку неодержаного доходу, а ні жодних інших доказів, які б обґрунтовували розмір прибутків, які він міг би реально одержати за звичайних обставин. Відтак, вимога про стягнення неодержаних прибутків зводиться до теоретичного обґрунтування можливості їх отримання, є необґрунтованою та не підлягає задоволенню (а.с.59-60). У відповіді ФГ «МОЯ ЗЕМЛЯ 2015» на відзив викладені такі міркування щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень. Рішенням Господарського суду підтвердженні факти: - незаконного заволодіння [PERSON] земельною ділянкою з кадастровим номером 5325180500:00:025:0049; -визнання недійсним наказ ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 05.10.2017 №10346-СГ «Про затвердження проекту землеустрою та наданню у власність [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером 5325180500:00:025:0049 у власність»; -визнання ФГ «МОЯ ЗЕМЛЯ 2015» добросовісним набувачем та витребування у нього на користь держави земельної ділянки з кадастровим номером 5325180500:00:025:0049. На момент вчинення правочину щодо купівлі земельної ділянки були відсутні будь-які реєстри і бази даних, які б вказували на кількість виданих наказів та отриманих земельних ділянок. ФГ «МОЯ ЗЕМЛЯ 2015» є добросовісним набувачем та має право на відшкодування завданих йому збитків. Викупляючи земельну ділянку у власність господарство планувало отримувати дохід від такого володіння, натомість змушене повернути її у власність держави. Упущена вигода з користування земельною ділянкою хоча б за 50 років є колосальною. Господарство ж просить упущену вигоду лише за один рік для того, щоб компенсувати понесені витрати та мати можливість придбати нову земельну ділянку (а.с.65-66). Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала повністю з підстав, викладених у позові. Крім того, пояснила, що підтвердження сплати витрат на нотаріальне посвідчення договору відсутнє, оскільки нотаріусом жодної довідки не надано. Розрахунок розміру упущеної вигоди є орієнтовним виходячи з очікуваного отримання прибутку за 1 рік. Відповідач в судове засідання не з`явився, направив суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні (а.с.106). Аналогічні заяви були також подані суду щодо відкладення судових засідань, призначених на 15.06.2021, 24.06.2021. Відповідно до частини першої, пунктів 1-2 частини другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Згідно з п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки відповідача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Судом вжито необхідних заходів для надання відповідачу достатніх можливостей для викладення своєї позиції у судових засіданнях з метою дотримання принципу змагальності процесу та забезпечення права на публічне слухання справи у розумні строки, враховуючи процесуальні права інших учасників справи. З огляду на викладене суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних і доказів за відсутності відповідача, який використав своє право на подання відзиву на позов. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню зважаючи на таке. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 01.11.2018 (далі - Договір), посвідченого приватним нотаріусом Лохвицького районного нотаріального округу Домбровською Т.В. та зареєстрованого в реєстрі за №670, [PERSON] , відповідач у справі, продав ФГ "«МОЯ ЗЕМЛЯ 2015» земельну ділянку, площею 2,0000 га, кадастровий номер якої - 5325180500:00:025:0049, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, розташованої в с.Богодарівка Чорнухинського району Полтавської області. Відповідно до розділу 2 Договору продаж предмету договору, за домовленістю сторін, здійснюється за 60 400 грн. Згідно з п.4.1 п. 4 Договору продавець свідчить, що від покупця не приховано обставин, які мають істотне значення; він не вводив другу сторону в оману щодо свого права на вчинення договору купівлі-продажу земельної ділянки (а.с.11-12). Відповідно до платіжних доручень №383, 376, 375 від 02.11.2018 ФГ «МОЯ ЗЕМЛЯ 2015» перераховано грошові кошти [PERSON] за земельну ділянку згідно з договором купівлі-продажу від 01.11.2018 - 56 474 грн, ПДФО за [PERSON] згідно з договором купівлі-продажу від 01.11.2018 - 3 020 грн, військовий збір за [PERSON] згідно з договором купівлі-продажу від 01.11.2018 - 906 грн, а всього 60 400 грн (а.с.14-16). Як вбачається з рішення Господарського суду Полтавської області від 23.12.2020 у справі №917/1442/20 за позовом Першого заступника керівника Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області до Фермерського господарства "МОЯ ЗЕМЛЯ 2015", Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, [PERSON] , про визнання недійсним наказу, витребування земельної ділянки, скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності, позов задоволено: - визнано недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 05.10.2017 №10346-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 2,0000 га ріллі (кадастровий номер 5325180500:00:025:0049) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована за межами населених пунктів на території Богодарівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області; -витребувано у Фермерського господарства "МОЯ ЗЕМЛЯ 2015" (код ЄДРПОУ 40023238, Полтавська область, м. Лохвиця, вул.Чкалова,35) на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області земельну ділянку площею 2,0000га, в тому числі: рілля, площею 2,0000 га (кадастровий номер 5325180500:00:025:0049), розташовану за межами населених пунктів на території Богодарівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області. -скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності №28797313 на земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер 5325180500:00:025:0049) (реєстраційний номер нерухомого майна 1388004353251), власником якої є Фермерське господарство "МОЯ ЗЕМЛЯ 2015" (а.с.40-47). Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.03.2021 у справі №917/1442/20 апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на рішення господарського суду Полтавської області від 23.12.2020 у справі №917/1442/20 повернуто (а.с.48-50). Судом встановлено, що земельна ділянка площею 2,0000 га (кадастровий номер 5325180500:00:025:0049), що знаходиться за межами населених пунктів на території Богодарівської сільської ради Чорнухинського району, вибула із земель сільськогосподарського призначення державної власності внаслідок незаконного повторного використання [PERSON] права на безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, у тому числі є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до п.2 ч.1 ст. 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до частини першої статті 661 ЦК України у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав. Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» уразі, якщо позов власника про витребування майна із чужого незаконного володіння задоволено, покупець цього майна має право відповідно до статті 661 ЦКУкраїни звернутися до суду з вимогою до продавця про відшкодування збитків, завданих вилученням у нього товару за рішенням суду з підстав, що виникли до моменту його продажу. Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 03.04.2019 року у справі №450/1858/15-ц, від 08.02.2018 року у справі №127/15699/16-ц, від 30.10.2019 року у справі №640/14719/15-ц, від 30.10.2019 року у справі №206/1193/16-ц. Зважаючи на вказане, у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування йому збитків у вигляді вартості придбаної ним земельної ділянки згідно з Договором, який в подальшому вибув з його власності не з його вини, а саме за рішенням господарського суду Полтавської області від 23.12.2020 у справі №917/1442/20, унаслідок незаконного повторного використання [PERSON] права на безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання. Ці обставини не підлягають доказуванню в силу ч.4 ст.82 ЦПК України. Визначаючи розмір збитків, завданих витребуванням майна, суд погоджується із доводами позивача і виходить із положень Договору, укладеного між сторонами. З огляду на викладене в відповідача на користь позивача підлягає стягненню 60 400 грн, - витрат на купівлю земельної ділянки, оскільки такий розмір підтверджується належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами. Вказаний договір не визнаний недійсним, не оспорений та отримання саме такої суми коштів за придбання земельної ділянки було погоджено сторонами у самому договорі, який ними обома підписаний та виконаний у повному обсязі. Що стосується позовних вимог про стягнення витрат на нотаріальне посвідчення та оформлення Договору у сумі 11 700 грн та упущену вигоду за один рік - 120 000 грн, то такі вимоги не підлягають задоволенню виходячи з такого. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження обставин позову щодо понесення позивачем витрат на нотаріальне посвідчення та оформлення Договору у сумі 11 700 грн. Пред`явлення вимоги про відшкодування упущеної вигоди, яка за своєю суттю є припущенням, покладає на кредитора обов`язок навести достатні обґрунтування, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані. На підтвердження обставин позову щодо втрати ФГ «МОЯ ЗЕМЛЯ 2015» доходу (упущеної вигоди) у заявленому розмірі 120 000 гривень відповідно до наведеного у позові розрахунку, позивачем надано звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду (форма №29-сг) за 2020 рік. Разом з тим, наведений у позові розрахунок суд не бере до уваги, оскільки він має виключно теоретичний характер і обґрунтування та не підтверджується річною формою звітності за формою 29-сг. Крім того, у позові зазначений орієнтовний, а не конкретний розмір упущеної вигоди. Таким чином, наявність цих обставин грунтується на припущеннях. При цьому суд в силу ч.9 ст.83 ЦПК України не бере до уваги видаткові накладні та рахунки на оплату, подані 24.06.2021 через канцелярію суду, оскільки такі докази не були подані у встановлений законом та заздалегідь не надіслані іншому учаснику справи. В зв`язку із частковим задоволенням позову - 31,4% (60 400/100х192 100), виходячи з приписів ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 904,8 грн гривень судового збору (2881,5х31,4/100). На підставі викладеного,

Outcome: partial