Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 60905,84 грн., зазначивши, що між АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та відповідачкою 20.10.2006 року було укладено кредитний договір № б/н, де відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Проте, відповідачка порушила свої зобов`язання щодо щомісячного повернення кредитної заборгованості, передбаченої договором. А тому, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором, яка станом на 22.03.2020 року становить 60905,84 грн., в тому числі: заборгованість за тілом кредиту - 00,00 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 38616,88 грн., нараховано відсотків за користування кредитом - 00,00 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 00,00 грн., заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦК України - 10022,63 грн., нараховано пені прострочене зобов`язання - 8889,86 грн., нараховано комісії - 00,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 2876,47 грн., а також просить стягнути з відповідачки 2102,00 грн. судового збору. Від представника [PERSON] - адвоката Крушельницької М.Р. до суду надійшов відзив на позов, в якому остання просить відмовити в позові в повному обсязі з тих підстав, що відсотки за кредитом і відсотки, нараховані на прострочений кредит, постійно змінювались позивачем в односторонньому порядку, до того ж умови і правила надання банківських послуг також постійно змінювались банком, що унеможливлює ідентифікацію умов, за яких відповідачці було надано кредит. Також відповідачці не було відомо про розмір процентної ставки з моменту отримання коштів, а збільшення її розміру суперечить умовам чинного законодавства. В підписаній відповідачкою анкеті-заяві відсутні умови щодо встановлення відповідальності у вигляді пені та штрафів. Позивачем проведено нарахування пені починаючи з 01.10.2018 року і до часу звернення до суду, тобто, більше ніж за останні 12 місяців, що суперечить вимогам ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України та не узгоджується з висновком Верховного суду України у справі № 6-474цс16 від 18.05.2016 року. Окрім того, враховуючи, що строк кредитування минув, позивач безпідставно нарахував відповідачці відсотки, передбачені ст. 625 ЦК України, в розмірі 10022,63 грн., що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду від 08.11.2019 року у справі № 127/15672/16-ц. Також представником відповідачки надано заяву про застосування строків позовної давності з тих підстав, що строк дії кредитної картки, яку отримала відповідачка, минув у жовтні 2012 року, а отже, минув і трирічний строк позовної давності, визначений ст. 256 ЦК України. 26.06.2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив, де зазначено, що зміст кредитного договору зафіксовано в кількох документах, зокрема, в заяві позичальника, в Умовах надання банківських послуг, в правилах користування банківською карткою та тарифах. З моменту оформлення кредитного договору відповідачка жодного разу не зверталася до установи банку щодо неправильного нарахування відсотків по кредиту, тобто, була обізнана з ними і погоджувалася з їх розміром. Відповідачка частково сплачувала заборгованість за кредитом, що прослідковується з даних виписки по картковому рахунку. Також вона не зверталася до установи банку із запереченнями щодо збільшення процентної ставки, таким чином погоджуючись зі змінами в умовах кредитування. Після закінчення терміну дії кредитної картки відповідачка зверталася до установи банку, де їй видавалася перевипущена кредитна картка, тобто, картка з новим строком дії. При цьому, перевипуск кредитної картки не є укладенням нового кредитного договору. Відповідачка не зверталася із заявою про зупинення дії кредитного договору, а тому він автоматично пролонговувався кожні 12 місяців і є чинним на даний час. Щодо заяви представника відповідачки про застосування строку позовної давності, то термін дії виданої відповідачці кредитної картки встановлено до 07.2021 року, тобто, термін її дії ще не закінчився, а значить і строк позовної давності не сплив. Тому просять задовольнити вимоги банку в повному обсязі. У запереченні на відповідь на відзив представник відповідачки вказала на те, що строк позовної давності сплив в жовтні 2012 року і позивач невірно тлумачить строк дії кредитного договору, тому просить відмовити в задоволенні позову. В судове засідання сторони не викликалися. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Дослідивши надані позивачем письмові докази в порядку спрощеного позовного провадження, суд доходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 20 жовтня 2006 року відповідачці було відкрито картковий рахунок за кредитним договором № б/н, укладеним сторонами у формі заяви про відкриття рахунку та надання кредитної картки з встановленим кредитним лімітом на картковий рахунок. У заяві зазначено, що відповідачка згідна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Факт видачі картки та встановлення кредитного ліміту зафіксовано в анкеті-заяві. До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідачки за вказаним кредитним договором станом на 22.03.2020 року становить 60905,84 грн., в тому числі: заборгованість за тілом кредиту - 00,00 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 38616,88 грн., нараховано відсотків за користування кредитом - 00,00 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 00,00 грн., заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦК України - 10022,63 грн., нараховано пені прострочене зобов`язання - 8889,86 грн., нараховано комісії - 00,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 2876,47 грн. Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Із розрахунку заборгованості, а також з виписки по картковому рахунку за кредитним договором чітко прослідковується, що відповідачка користувалася грошима, отримувала кошти через банкомат, а отже й отримувала кредитну картку, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Із даного розрахунку та виписки по рахунку також вбачається, що відповідачка знімала кредитні кошти, потім частково погашала заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. За період з часу укладення кредитного договору з 20.10.2006 року до 28.09.2017 року відповідачці було надано наступні кредитні картки - № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] та № [NUMBER] (з терміном дії до 07/21). З наведеного слідує, що строк дії виданої відповідачці кредитної картки ще не закінчився, вона дійсна до 31.07.2021 року, що спростовує посилання представника відповідачки на те, що строк дії кредитної картки закінчився у жовтні 2012 року, а отже сплив і строк позовної давності. Більше того, як вбачається з виписки по картковому рахунку за кредитним договором, відповідачка постійно, починаючи з 2006 року, користувалася кредитними коштами, а востаннє здійснювала операції з кредитною карткою в 2018-2019 роках, а саме: 29.10.2018 року - поповнення картки готівкою в терміналі самообслуговування на суму 1800 грн. /м. Черкаси, вул. Остафія Дашковича, 19, ТРЦ Хрещатик-Сіті/, 05.01.2019 року - переказ з картки Приватбанку на суму 350 грн., відправник - [PERSON] , одержувач - [PERSON] , 11.01.2019 року - переказ зі своєї карти через Приват24 на суму 500 грн., 13.04.2019 року - переказ зі своєї картки через Приват24 на суму 1200 грн., що, як зазначалося вище, неможливо без наявності кредитної картки. Тому суд констатує, що користуючись кредитними коштами, відповідачці були добре відомі і зрозумілі умови договору. Окрім того, в підписаній відповідачкою заяві-анкеті містяться умови щодо розміру базової процентної ставки - 3,0% на місяць з розрахунку 360 днів у році, термін дії кредитного ліміту, який збігається з терміном дії кредитної картки, строк дії якої, як зазначалося вище, закінчується в липні 2021 року. Тобто, сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті істотні умови договору. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка не оспорювала умови кредитування, доказів протилежного останньою суду надано не було. А тому, суд приходить до обгрунтованого висновку про стягнення з відповідачки боргу за тілом кредиту і відсотків по кредиту. Щодо стягнення з відповідачки пені і штрафних санкцій, то згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобо`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобо`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобо`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобо`язання за кожен день прострочення виконання. Оскільки сторонами було погоджено умови кредитування, то суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення із відповідачки заборгованості по пені за прострочене зобов`язання у розмірі 8889,86 грн. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідачки штрафів, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17, зважаючи на які з метою захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних осіб під час здійснення завдань цивільного судочинства у відповідності до Конституції України суд вважає, що вимога у частині стягнення штрафів не ґрунтується на законі, а тому в цій частині вимог позивачу слід відмовити. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідачки слід стягнути на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 57529,37 грн., куди входить заборгованість за тілом кредиту - 38616,88 грн., заборгованість за відсотками - 10022,63 грн., пеня за прострочене зобов`язання - 8889,86 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити у зв`язку з їх безпідставністю. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 1985,55 грн. З урахуванням викладеного, відповідно до ст. ст. 15, 16, 526, 530, 533, 536, 549-552, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, та

Outcome: partial