Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія «Уніка» звернулось до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути на свою користь з [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 70584,91 грн. У судове засідання сторони, повідомлені про час і місце розгляду справи, не з'явились. Представник позивача звернувся до суду з заявою, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надійшло, звернувшись до суду із запереченнями в яких зазначив, що Страхова компанія надала неналежний доказ - Звіт № 54272 про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу від 02.02.2016 року, проведеної TOB «ЮНІВЕРСАЛ АСІСТАНС-УКРАЇНА", на який не можна посилатися, оскільки він не містить достовірної інформації, винесений з порушенням законодавства, не містить доказів вартості матеріального збитку, завданого позивачу, саме у ДТП, що мало місце 05.01.2016 року, тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 11.12.2015 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "УНІКА" та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №030348/4600/0000055, предметом якого є страхування транспортного засобу «RENAULT LOGAN», державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 13). 05.01.2016року у м. Київ, по просп. Московському відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу, який належить [PERSON], під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «MITSUBISHI LANCER», державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON], під керуванням водія [PERSON] (а.с. 12). Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 18 березня 2016 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, внаслідок порушення Правил дорожнього руху, що спричинило вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 32). Відповідно положень ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої її ухвалено з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно Звіту про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу №54272 від 02.02.2016 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, завданого власнику транспортного засобу автомобіля «RENAULT LOGAN», номерний знак [NUMBER], внаслідок його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді становить 71896,06 грн. (а.с. 14-30). Відповідно Страхового акту №00184344 від 14.02.2016 року сума страхового відшкодування складає 61668,89 грн. (а.с. 8). Платіжним дорученням №004915 від 12 лютого 2016 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УНІКА" оплатило страхове відшкодування згідно Договору добровільного комплексного страхування №030348/4600/0000055 від 11.12.2015 року [PERSON] у розмірі 61668,89 грн. (а.с. 33). Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Постанова Пленуму Верховного суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" за №6 від 27.03.1992 року із змінами та доповненнями роз'яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіяла, за умови, що дії були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до ст.ст. 1187, 1188 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно п. 3 ст. 20 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. За ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Судом встановлено, що завдана відповідачем майнова шкода носить безспірний характер, який породжує факт виникнення цивільно правових обов'язків, виконання яких покладено на відповідача відповідно до вищенаведених норм чинного законодавства України, які мають загальнообов'язковий характер. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв, ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів у заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved