Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Порше Мобіліті» про визнання кредитного договору та договору застави припиненим, про зобов`язання вчини певні дії. Під час розгляду справи, 20.08.2020 р., позовні вимоги уточнила, які обґрунтовує тим, що 24 жовтня 2013 року між нею та ТОВ «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» (кредитором) було укладено кредитний договір №50010919 на купівлю автомобіля VW Tiguan вартість якого складала 338 803,06 гривень, які частково було сплачено позичальником у розмірі 186 341гр.68 коп., іншу частку у розмірі 152461. 38 грн. було надано кредитором, що підтверджується платіжним дорученням №50004929 від 28 жовтня 2013 р. та квитанціями від 25 жовтня 2013 р. Кредитні кошти позивачу були надані у валюті гривні , що чітко зазначено у кредитному договорі. Як вбачається з тексту Кредитного договору №50010919 від 24.10.2013 р. в ньому викладені усі істотні умови: сума кредиту - 152\~461,38 грн. еквівалент суми кредиту в дол. США 1862,10; строк кредиту - 60 місяців; курс для обчислення Філія «КІБ ПАТ «Креді Агріколь Банк» що дорівнює 8,1880гр./дол. США; процентна ставка - 9.9% змінна ставка відповідно до статті 2.3. Загальних умов кредитування; Разова комісія за надання кредиту - 2.5% від суми кредиту; Комісія зарахування коштів (дострокове повернення) - комісія не передбачена. Відповідно до статті 3.1. Загальних умов кредитування, за умови отримання Позичальником попереднього погодження Компанії, при достроковому поверненню Позичальником кредиту нарахування відсотків по відношенню до майбутніх періодів не передбачено. Цільове призначення кредиту: на придбання Автомобіля марки VW Tiguan; перший внесок за власні кошти в оплату автомобіля здійснена в еквіваленті 22 757.90дол.США; ціна автомобіля відповідно до договору з дилером в еквіваленті 41 378 дол. США; спосіб надання кредиту - перерахування на рахунок у банку. Усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначеному вище відповідно до статті 1.3. Загальних умов кредитування. Підписаний сторонами Графік погашення кредиту також містить посилання виключно на статтю 1.3.Загальних умов кредитування. Про відповідність зазначеного вище курсу свідчать також Рахунки Відповідача, що направлялись позичальнику в яких суми, що підлягають поверненню за тілом кредиту визначені кредитором в гривнях за курсом 8.1880 грн./дол. (наприклад: рахунок № [NUMBER] від 02.08.2016 р. зазначена сума погашення кредиту (тіло) - 1561гр.70 коп. яка у відповідності до Графіку погашення кредиту складає в доларах США на вказану дату 190.73дол.х8.1880гр.=1561гр.70коп.; рахунок №00272968 від 03.07.2015 р. зазначена сума погашення кредиту(тіло) - 1453.51гр. відповідає сумі в Графіку за 07 місяць 2015р. - 171,41дол. х 8.1880=1453.51гр.). Такий розрахунок Відповідач здійснює у будь-якому рахунку за будь-який інший місяць, що свідчить про погодження сторонами для обчислювання усіх платежів( тіло та %) за курсом 8.1880гр./дол. Доказом того, що сторонами погоджено курс іноземної валюти до гривні 8.1880 грн./дол. є також і зазначення про це у Графіку погашення кредиту. Оскільки за всі 6 років існування даного Кредитного договору Компанія жодного разу не направила новий графік, вважається, що процентна ставка за користування кредитом була змінною в розмірі 9.9%, що неодноразово підтверджено Відповідачем. Відповідач всупереч Графіку погашення кредиту та умов, які були погоджені сторонами безпосередньо у кредитному договорі, намагається стягнути з позичальника у вигляді процентів за користування кредитом суми, які значно перевищують «тіло» кредиту і в той же час штучно стримує зменшення основної суми кредиту через неправомірний розподіл отриманих від позичальника сум, що вказує на порушення умов договору з боку відповідача. У період з жовтня 2013 року по жовтень 2015 року позичальником [PERSON] сплачено суму 108 755гр.35коп. У період з жовтня 2015 року по лютий 2019 року позичальником сплачено на погашення кредиту суму 101903 грн. 80 коп., таким чином, загальна сума погашення кредиту становить 210\~659 грн. 15 коп. Як визначено кредитним договором та графіком погашення кредиту позичальник зобов`язаний повернути кредит («тіло») у розмірі 152 461 грн. 38 коп. (еквівалент в дол. 18 620.10x8.1880 = 152 461.38 грн.) та%за користування кредитом в розмірі 56 429.32гр. ( еквівалент в дол.6 891.71х .8.1880=56 429.32грн.) отже загальна сума яку належить повернути становить 208\~890 грн.70 коп. (еквівалент в дол. 25 511.81 Х 8.1880=208 890грн.70 коп.). Однак, враховуючи те, що Кредитор позбавлений права нарахування процентів після жовтня 2015 року (дата направлення Вимоги про дострокове повернення кредиту), в зв`язку з цим для Позичальника існує вимога про обов`язок сплати «процентів» лише за період з жовтня 2013 р. по жовтень 2015 р., які становлять суму 25\~951 грн.( в еквіваленті 3 169.39 дол. як зазначено у Графіку), та необхідність сплати «тіла» кредиту за цей же період в сумі 40 484гр.70 коп. і загалом суми 66\~435 грн.70 коп., а Позичальником за вказаний період часу фактично сплачено суму-108 757гр.35коп., тому суму переплати у розмірі 42321 гр.65коп. слід зараховувати на погашення «тіла» у період з жовтня 2015 року по лютий 2019 р. внаслідок чого у позичальника [PERSON] існує загальна переплата за кредитом +32 24бгр.77 коп. («тіло» - 152 461.38 грн. +%-25 951 грн.=178 412.38 грн.; сплачена загальна сума з 10.2013р. по 02.2019 р. у розмірі 210 659.15гр.-178 412.38= + 32 246.77гр.). З наведеного вбачається, що позичальником сплачено значно більшу суму ніж визначено Кредитним договором та Графіком + 32246,77 грн. Отже, зобов`язання Позичальником виконано в повному обсязі і тому існують всі підстави для визнання кредитного договору припиненим. Просить суд кредитний договір №5001019 від 24 жовтня 2013 року укладений між [PERSON] та ТОВ «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» визнати припиненим у зв`язку з його виконанням. Не погодившись\~з позовними\~вимогами відповідач\~скориставшись своїм\~процесуальним правом,\~09.08.2019\~року звернувся\~з зустрічним\~позовом до\~ [PERSON] про\~стягнення заборгованості\~за кредитним\~договором.\~В обґрунтування\~своїх вимог\~зазначив,\~що ТОВ\~«Порше Мобіліті»\~уклало з\~ [PERSON] кредитний\~договір №50010919\~від 24.10.2013\~р.,\~відповідно до\~якого позивач\~зобов`язався надати\~відповідачу кредит\~у розмірі\~152461,38\~грн.,\~що на\~дату укладення\~Договору складало\~еквівалент 18620,10\~доларів США,\~строком на\~60\~місяців,\~зі зміною\~процентною ставкою\~з цільовим\~призначенням для\~придбання автомобіля\~марки VW\~Tiguan,\~рік випуску\~2013,\~а відповідач\~зобов`язався прийняти,\~належним чином\~використовувати і\~повернути позивачу\~кредит.\~13.10.2014\~року між\~відповідачем та\~позивачем було\~укладено додаткову\~угоду №1\~до Договору\~відповідно до\~якої строк\~кредиту змінено\~з 60\~місяців до\~84\~місяців.\~В п.2.1\~договору вказано,\~що за\~використання кредиту\~у межах\~встановленого терміну\~кредитування відповідач\~сплачує позивачу\~за процентною\~ставкою визначеною\~в договорі.\~Починаючи з\~жовтня 2014\~року Відповідач\~допускав порушення\~строків оплати\~чергових платежів\~та процентів\~за виставленими\~рахунками.\~У вересні\~2015\~року Відповідач\~допустив значне\~порушення строків\~оплати чергових\~платежів,\~і,\~відповідно п.3.2.1\~Договору Позивач\~направив відповідачу\~05.10.2015\~р.\~вимогу (повідомлення)\~щодо дострокового\~повернення кредиту\~та сплати\~заборгованості за\~кредитним договором.\~Відповідно довідки\~поштової служби\~«Укрпошти» отримана\~25.11.2015.\~Відповідно п.3.3\~договору,\~Відповідач був\~зобов`язаний\~виконати вимогу\~протягом 30\~днів з\~дня отримання.\~Виходячи з\~зазначених положень\~договору,\~Відповідач зобов`язаний\~повернути кредит\~не пізніше\~25.12.2015.\~Однак кредит\~у зазначений\~строк повернутий\~не був.\~Відповідно вимоги\~Відповідач зобов`язаний\~сплатити:\~дострокове повернення\~невиплаченої суми\~кредиту,\~що станом\~на 05.10.2015\~становило еквівалент\~13\~680,87\~доларів СІЛА\~і відповідно\~до обмінного\~курсу за\~безготівковими операціями\~ПАТ «Креді\~Агріколь Банк»\~складало 289\~131,51\~грн.\~Несплачені чергові\~платежі (прострочені\~відсотки та\~прострочена сума\~основного боргу)\~в розмірі\~23\~782,06\~грн.\~Штрафні санкції\~відповідно до\~ст.\~8.3.\~Договору в\~розмірі 4\~182,53\~грн.\~Витрати понесені\~Компанією з\~метою повернення\~простроченої заборгованості\~Позичальника у\~відповідності до\~Договору в\~розмірі 2030,40\~грн.\~В період\~з 01.10.2015\~по 15.02.2019\~на виконання\~зобов`язань\~за кредитним\~договором Відповідачем\~було,\~сплачено суму\~коштів в\~розмірі 101\~903,80\~грн.\~З урахуванням\~порядку зарахування\~платежів у\~виконання зобов`язань,\~визначеного п,\~1.7\~Кредитного договору,\~за відповідачем\~(в\~т.ч.\~за сплату\~страхових платежів\~відповідно п.5.6.\~Договору):\~невиплачена Сума\~кредиту у\~еквіваленті 13680,87\~доларів США,\~що на\~дату подачі\~позову 05.08.2019\~складає 351\~598,\~36\~грн. відповідного обмінного курсу визначеного кредитним договором (13680,87 х 25,7 351 598,36); Компенсація страхових платежів відповідно до п. 5.6. кредитного договору в розмірі 43 404,01 грн. Законність визначення в кредитному договорі еквіваленту зобов`язання в іноземній валюті, підтверджується як положеннями чинного законодавства України, так і численною судовою практикою, зокрема, Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.04.2016 по справі №175/673/15-ц, яку було залишено без змін Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ, у справі за позовом Відповідача до Позивача про визнання договорів недійсними та зобов`язання вчинити дії. Заборгованість за несплаченими страховими платежами складає 56799,66 грн. (з яких: сума боргу - 43404,01 грн., 3% річні - 2879,40 грн., інфляційні втрати - 10516,25 грн.) Таким чином\~загальна сума\~позовних вимог\~складає 408398\~грн.\~02\~коп.\~(сума\~кредиту 351\~598,36\~грн.\~+\~страхові платежі\~56\~799\~грн.\~66\~коп.).\~У зв`язку\~із вимушеною\~необхідністю ТОВ\~«Порше Мобіліті»\~у зверненні\~до суду\~за захистом\~свого порушеного\~права,\~підлягають стягненню\~з Відповідача\~судові витрати,\~з яких:\~-\~2017,36\~грн.\~-\~судові витрати,\~понесені Позивачем\~для оплати\~судового збору\~за розгляд справи судом першої інстанції; - 12 000,00 грн. - судові витрати на оплату професійної правничої допомоги з підготовки позову та комплексного представництва інтересів Позивача у суді першої інстанції. Просять суд стягнути з [PERSON] (адреса проживання: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки фізичної особи-платника податків: [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (місцезнаходження: проспект Павла Тичини 1В, офіс «В», м. Київ 02152, Україна, ідентифікаційний код 36422974) суму боргу за кредитним договором №50010919 від 24.10.2013 р. 408 398 грн. 02 коп., що складається з: заборгованість за Кредитом - 351 598,36 грн.; заборгованість за страховими платежами 56 799 грн. 66 коп. (сума боргу - 43404,01 грн., 3% річні - 2879,40 грн., інфляційні втрати - 10516,25 грн.). 03.02.2020 року [PERSON] надала суду відзив на зустрічну позовну заяву в якому просила відмовити у задоволенні зустрічного позову у повному обсязі. 06.07.2021 року на електронну адресу суду від представника ТОВ «Порше Мобіліті», адвоката Здоренко В.Є., надійшло письмове клопотання про долучення до матеріалів справи тексту судових дебатів, в якому позовні вимоги уточнив, зазначив, що з урахуванням того, що [PERSON] сплачено 101 903,80 грн., на підставі п.1.7 Умов кредитування та приписів Цивільного кодексу України, було спрямовано в рахунок погашення: штрафних санкцій в розмірі 4182,53 грн. (визначені у вимозі); відшкодування витрат понесених компанією в розмірі 2030,40 грн. (визначені у вимозі); несплачених чергових платежів за період з липня по жовтень 2015 року в розмірі 23782,06 грн. (визначені у вимозі); відшкодування страхових платежів за період з жовтня 2015 року по травень 2016 року на загальну суму 15097,04 грн.; часткового погашення невиплаченої суми кредиту, визначеній у вимозі, на загальну суму 56811,77 грн. Таким чином, сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором №50010919 від 24.10.2013 р., яка підлягає стягненню становить 289119,40 грн. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Порше Мобіліті» суму боргу в розмірі 289 119,40 грн. яка складається з: невиплаченої суми кредиту 232319,74 грн.; компенсації страхових платежів відповідно до п. 5.6 кредитного договору за період з червня 2016 року по квітень 2018 року в розмірі 43404,01 грн.; інфляційних витрат в розмірі 10516,25 грн. та 3% річних в розмірі 2879,40 грн. нарахованих на невиконані грошові зобов`язання з компенсації страхових платежів, понесені судові витрати покласти на [PERSON] . До початку судового засідання від позивача [PERSON] , надійшла заява в якій просила суд завершити розгляд даної справи та постановити рішення за її відсутність на підставі наявних у матеріалах справи доказів. До початку судового засідання від представника ТОВ «Порше Мобіліті», адвоката Здоренко В.Є., надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримує та просить задовольнити, у задоволенні первісних позовних вимог просив відмовити. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 2 статті 6\~ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Згідно із частиною 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Судом встановлено, що 24.10.2013 року між ТОВ "Порше Мобіліті" та [PERSON] укладено кредитний договір №50010919 про надання останній кредиту у розмірі 152461,38 грн., що еквівалентно 18620,10 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,90%, змінна ставка відповідно до ст. 2.3 Загальних умов кредитування, строк кредиту 60 місяців, цільове призначення на придбання автомобілю марки VW модель Tiguan, 2013 року випуску, згідно умов кредиту [PERSON] зобов`язалася прийняти, належним чином використовувати і повернути кредит у повному обсязі згідно Графіка платежів, який є частиною договору. Згідно умов договору усі платежі повинні бути сплачені у гривні і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту у доларах США, визначеному, відповідно до ст.3 Загальних умов кредитування, умови кредитування підписані сторонами. На підставі додаткової угоди до Кредитного договору №50010919 від 24.10.2013 року укладеною між ТОВ "Порше Мобіліті" та позичальником - [PERSON] , поручителем [PERSON] , [INFO] , сторони погодили змінити строк кредиту на 84 місяців. Згідно із графіком погашення кредиту загальний розмір щомісячного платежу протягом усього часу дії договору є незмінним та становить еквівалент 394,71 дол. США за обмінним курсом, що є чинним станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка. В забезпечення виконання [PERSON] умов кредитного договору між ТОВ "Порше Мобіліті" та [PERSON] 25.10.2013 року було укладено договір застави транспортного засобу №50010919, предметом застави є автомобіль марки VW модель Tiguan, 2013 року випуску державний номер [NUMBER] . Кредитор ТОВ «Порше Мобіліті» свої зобов`язання за вищевказаним договором кредиту виконав повністю та надав позичальнику обумовлену суму грошових коштів. Судом встановлено, що між ТОВ «Порше Мобіліті» та позивачем склалися кредитні правовідносини, у яких право кредитодавця вимагати повернення наданих у кредит грошових коштів, кореспондує обов`язок позичальника повернути отримані у кредит кошти на умовах обумовлених укладеною між ними угодою. При цьому, сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов укладеного між ними договору. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.04.2016 року у справі №175/673/15-ц за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання договорів недійсними та зобов`язання вчинити певні дії, було скасовано рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2016 року в частині задоволення позовних вимог з прийняттям рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходив із того, що відсутні правові підстави для визнання недійсними оспорюваних договорів, оскільки під час їх укладання сторонами було додержано усіх вимог, передбачених ст. 203 ЦПК України. При цьому, підписавши оспорювані договори, сторони визначили взаємні права та обов`язки, погодили термін виконання зобов`язань, тобто досягли усіх істотних умов договору. Зростання курсу долара США до гривні протягом дії кредитного договору, саме по собі не є достатньою підставою для визнання недійсними положень кредитного договору. Крім того, положення чинного законодавства, хоч і визначають національну валюту України, як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов`язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, а також на здійснення розрахунків за зобов`язанням, визначеним грошовим еквівалентом в іноземній валюті. Також зазначено, що посилання позивача про те, що суми які зазначаються відповідачем у рахунках, розраховуються на власний розсуд відповідача і не відповідають умовам Договору та змінюються відповідачем в односторонньому порядку не відповідають дійсності та є такими, що не приймаються судом до уваги. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71\~ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. В обґрунтування позову серед іншого зазначено про те, що банком неправомірно було нарахований розмір заборгованості за кредитним договором, не застосовано курс валют погоджений договором 8.1880 грн./дол., змінено процентну ставку за договором, позивача про це належним чином повідомлено не було, крім того відповідачем на її адресу було направлено 05.10.2015 року вимогу про дострокове повернення кредиту, а тому вважає, що такими діями відповідач змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів та порядку сплати процентів за користування кредитом, а позивачем внесено достатньо коштів, які свідчать про виконання нею кредитних зобов`язань, в зв`язку з чим, на думку позивача, достатньо правових підстав для визнання кредитного договору припиненим, а зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів таким, що виконане в повному обсязі. Також позивач зазначає, що позивач за зустрічним позовом не має права ставити питання про стягнення з неї страхових платежів, оскільки вона самостійно уклала договір страхування автомобіля на 2015-2016 р.р. Разом з тим, слід зазначити про те, що в п.1.3.1 Загальних умов кредитування, які є невід`ємною та погодженою сторонами частиною кредитного договору, позивач, [PERSON] зобов`язалася здійснювати щомісячні платежі відповідно до Графіку погашення, розмір платежів, що підлягають сплаті визначено відповідно до виставлених Компанією рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховуються шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку, назву якого визначено у Кредитному договорі, до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту; при цьому для розрахунку використовується обмінний курс, чинний станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунку. В ході розгляду справи відповідачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом доведено те, що банк у встановленому кредитним договором порядку здійснював розрахунок заборгованості за кредитним договором, тому твердження [PERSON] є хибними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону та умовах, укладеного між сторонами договору. Варто звернути увагу позивача на те, що Главою 50\~ЦК України визначено підстави припинення зобов`язання. Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до статей 599-609 ЦК України, підставами припинення зобов`язання є: припинення зобов`язання виконанням, припинення зобов`язання переданням відступного, припинення зобов`язання зарахуванням, припинення зобов`язання за домовленістю сторін, припинення зобов`язання прощенням боргу, припинення зобов`язання поєднанням боржника і кредитора в одній особі, припинення зобов`язання неможливістю його виконання, припинення зобов`язання смертю фізичної особи та припинення зобов`язання ліквідацією юридичної особи. Разом з тим, під час розгляду даної справи судом не встановлено жодної з підстав, визначених ст.ст. 599-609\~ЦК України для визнання припиненим зобов`язання позивача перед банком за кредитним договором. Так, позивач посилалась на те, що її зобов`язання по кредитному договору перед банком є припиненими шляхом повного виконання, оскільки, навіть з урахуванням сплачених нею сум відповідачу у розмірі 210659 грн. 15 коп. в еквіваленті 25511,81 дол. США, в тому числі 152461 грн.38 коп. тіло кредиту 18620,10 дол. та 56429,75 коп. (6891,71 дол.) процентів. Суд з такими твердженнями позивача не погоджується, та вважає їх помилковими, недоведеними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, у зв`язку з чим не приймає їх до уваги та відхиляє. Так, згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Жодних належних та допустимих доказів того, що заборгованість позивача за кредитним договором була повністю погашена, матеріали справи не містять, стороною позивача такі обставини не доведені та судом під час розгляду справи не встановлені, оскільки розрахунки позивача не кореспондуються з умовами кредитного договору, а зводяться до власного вирахунку позивача за первісним позовом, клопотання про призначення по справі судово-бухгалтерської експертизи з метою встановлення наявності або відсутності заборгованості [PERSON] за кредитним договором не заявлялося. Суд наголошує на тому, що стаття 599\~ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Однак, як вже було встановлено судом, позивач зобов`язання належним чином за кредитним договором не виконувала, в результаті чого у неї виникла прострочена заборгованість. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що під час розгляду справи судом не встановлено правових підстав для визнання припиненим кредитного договору та, відповідно, визнання зобов`язання за ним виконаним, суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом є безпідставними та недоведеними, в зв`язку з чим в їх задоволенні слід відмовити. Вирішуючи уточнені позовні вимоги за зустрічним позовом, суд приходить до наступного висновку. В матеріалах справи міститься заява [PERSON] від 04.11.2019 року про застосування позовної давності до вимог ТОВ «Порше Мобіліті», у зв`язку з чим просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що ТОВ «Порше Мобіліті» мало право звернутися до суду з позовом не пізніше 05 листопада 2018 року, оскільки пред`явив 05.10.2015 року вимогу про дострокове повернення кредиту позичальником, змінивши строк виконання зобов`язання. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За змістом статей 256, 261 і 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц). Згідно ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Як зазначала у первісному позові позивач, [PERSON] , що в період з 02 жовтня 2015 року по 15 лютого 2019 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором нею було сплачено 101 903,80 грн., що слугувало підставою для переривання перебігу позовної давності. Позивач за зустрічним позовом пред`явив позов до суду 09.08.2019 року, тобто в межах строку позовної давності. Відтак, суд приходить до переконання, що позивачем не пропущено строк позовної давності щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. Згідно зі статтею 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Відповідно доч.1ст.612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 631\~ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно ст.\~625\~ЦК України\~Боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Перевіривши наданий позивачем за зустрічним позовом розрахунок, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] в порушення ст. ст. 526, 530, 1049, 1054\~ЦК України не належним чином виконувала зобов`язання за кредитним договором №50010919 від 24.10.2013 року у зв`язку з чим виникла заборгованість, та з урахуванням сплачених відповідачем сум, становить 289\~119,40 грн., яка складається, з: невиплаченої суми кредиту 232\~319,74 грн., компенсації страхових платежів відповідно до п.5.6 кредитного за період з червня 2016 по квітень 2018 року в розмірі 43404,01 грн., інфляційні витрати в розмірі 10516,25 грн. та 3% річних в розмірі 2879,40 грн. нарахованих на невиконані грошові зобов`язання з компенсації страхових платежів. Доводи відповідача, що позивач за зустрічним позовом не має права ставити питання про стягнення з неї страхових платежів, оскільки вона самостійно уклала договір страхування автомобіля на 2015-2016 р.р., суд не приймає до уваги оскільки, умовами кредитного договору та договору застави визначено, що страхування має здійснюватися в авторизованій компанії та з обов`язковими умовами страхування заставного майна погодженими сторонами у кредитному договорі. За загальним правилом у цивільно-правових відносинах діє інститут презумпції вини. Загальна презумпція вини випливає із змісту частин першої та другої статті 614 ЦК України. Тому її зміст охоплює наступні елементи: особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Таким чином, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створюючи необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, приходить до висновку про задоволення зустрічних позовних вимог з огляду на недоведеність відповідачем [PERSON] належності виконання боргового зобов`язання перед позивачем, крім того не спростовано доводи на яких базуються позовні вимоги. В силу вимог ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих доказів (договорів, рахунків, тощо). Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до вимог ст. 141\~ЦПК України з відповідача за зустрічним позовом [PERSON] на користь позивача за зустрічним позовом повинно бути стягнено сплачений ТОВ «Порше Мобіліті» судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1921,00 грн. (1,5% від 289\~119,40 грн., але не менше 1921,00 грн.). Судові витрати понесені [PERSON] у справі слід залишити за нею.

Outcome: approved