Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

26 серпня 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] 10 травня 2011 року укладено договір банківського обслуговування №ВLаЖГА00039906. Відповідно до умов договору банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 19000 грн. зі сплатою відсотків 15,00% річних з кінцевим терміном повернення 10 травня 2014 року. Відповідач належним чином зобов`язання за договором не виконував, в зв`язку з чим, станом на 14 серпня 2015 року, утворилась заборгованість в розмірі 28470 грн.23 коп., яка складається із простроченої суми кредиту - 14026 грн.99 коп., прострочених відсотків за користування кредитом 1926 грн.04 коп., комісії за РО - 3657 грн. 50 коп, плати за пропуск платежів - 8859 грн. 70 коп., а тому просив стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за кредитним договором №ВLаЖГА00039906 від 10 травня 2011 року у вище вказаному розмірі. Представник позивача [PERSON]. в судове засідання не прибув, однак подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача [PERSON]- [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, подав до суду заперечення та просив подальший розгляд справи проводити за його відсутності. В запереченнях представник відповідача зазначив, що відповідач позовні вимоги визнає частково, а саме в сумі 13709 грн. 02 коп., виходячи з того, що відповідно до умов кредитного договору та графіку, платіж по погашенню основного боргу та процентів здійснюється відповідними частинами, не пізніше 10 числа кожного місяця, а тому вважає, що у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, загальна позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов кредитного договору та графіку визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. З наданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за кредитним договором №ВLаЖГА00039906 від 10 травня 2011 року вбачається, що заборгованість по сплаті зобов`язань по кредитному договору виникла з відповідача з 10 травня 2012 року, при цьому [PERSON] сплачені наступні платежі: 4973 грн. 01 коп. погашення основного боргу та 2389 грн. 80 коп. - погашення процентів. Розрахунок позовних вимог зроблений станом на 14 серпня 2015 року, а позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором було подано до суду 26 серпня 2015 року. Таким чином, просив до вимог по стягненню простроченої суми кредиту (в розмірі 14026 грн. 99 коп.) та процентів за користування кредитом (в розмірі 1926 грн.04 грн.), заявлених до 26 серпня 2012 року, застосувати строки позовної давності, сплив якої є підставою для відмови у задоволенні цих вимог. З врахуванням здійснених оплат та застосування строків позовної давності, відповідач вважає, що вимоги по стягненню простроченої суми кредиту та процентів за користування кредитом підлягають зменшенню та частково визнає їх, в наступному розмірі: 12057 грн. 57 коп., як прострочену основну суму кредиту, розраховану наступним чином: 19000 грн. (сума кредиту) - 4973 грн.01 коп. (сплачено відповідно до розрахунку) - 1969 грн. 42 коп. (заявлена поза строків позовної давності, до 26.08.2012 року); 1651 грн. 45 коп., як проценти за користування кредитом, розраховані наступним чином: 4707 грн. 83 коп (загальна сума процентів, відповідно до графіку) - 2389 грн. 80 коп. (сплачені, відповідно до розрахунку) - 666 грн. 58 коп. (заявлені поза строків позовної давності, до 26.08.2012 року). Вимогу по стягненню плати за пропуск платежів, в сумі 8859 грн. 70 коп. відповідач не визнає, так як умови кредитного договору не передбачають такої відповідальності, як "плата за пропуск платежів". В позовній заяві позивач не обгрунтував підстави виникнення та стягнення "плати за пропуск платежів в сумі 8859 грн. 70 коп.". В розрахунку не міститься інформації, яка б давала можливість з`ясувати походження даної суми, період нарахування та формулу, за якою було визначено її розмір, тому дана вимога задоволенню не підлягає. Вимогу про стягнення комісії за РО в сумі 3657 грн. 50 коп. відповідач не визнає, так як п. 3.6 Постанови Правління Національного Банку України від 10 травня 2007 року № 168, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року за № 541/13808 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», Банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши надані сторонами докази та заперечення, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи зі слідуючого. Судом встановлено, що 10 травня 2011 року між ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та [PERSON] було укладено договір банківського обслуговування №ВLаЖГА00039906. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до п. 1.2 - 1.6 Загальної частини договору, Банк надає Позичальнику грошові кошти (Кредит) в національній валюті України в сумі, зазначеній у п. 1 Спеціальної частини Договору, а позичальник зобов язується повернути кредит та сплатити Банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції в порядку і на умовах, визначених цим Договором та додатковими угодами до нього, що можуть бути укладені в майбутньому і що становитимуть невід'ємну частину цього Договору. За користування Кредитом встановлюється плата у вигляді процентів, які нараховуються за процентною ставкою в розмірі, визначеному в п. 3 Спеціальної частини Договору, за обслуговування Кредиту встановлюється щомісячна плата у вигляді комісії за управління Кредитом, розмір якої визначається в п. 4 Спеціальної частини Договору. Відповідно до п.п. 1-4 Спеціальної частини Договору №ВLаЖГА00039906 від 10 травня 2011 року, сума Кредиту становить 19000 грн., термін повернення 10 травня 2014 року, процентна ставка15,00% річних, комісія за управління Кредитом 1,75% від суми кредиту, п.п. 9, 10 штраф передбачений п. 4.2 Загальної частини Договору 25% суми кредиту. Крім того, відповідно до п.п. 9, 10 Спеціальної частини встановлено розмір штрафу, передбаченого п. 4.2 Загальної частини Договору, 25,00% від суми Кредиту, пені, передбаченої п. 4.3 Загальної частини Договору, 0,5%, яка розраховується за методом "факт/360". В п. 2.4.1. Загальної частини Договору, проценти за користування кредитними коштами розраховуються у валюті Кредиту, виходячи з фактичної суми наданих кредитних коштів і строку кредитування, із розрахунку: рік рівний 360 дням, місяць рівний 30 дням, та сплачуються Позичальником в порядку, передбаченому п.2.5. Загальної частини Договору. При розрахунку процентів, враховується день видачі кредитних коштів (день збільшення доступного залишку коштів на ПР Позичальника) та виключається останній день строку останнього повернення всіх кредитних коштів. Відповідно до п. 2.4.2, проценти та комісію за управління кредитом Позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення частини кредиту відповідно до платежів, передбачених у Графіку погашення заборгованості за кредитом, наведеному в Додатку № 1 цього Договору. В п. п. 2.5.1, 2.5.2 , договору встановлено, що щомісячний платіж, передбачений Графіком, складається із строкової частини Кредиту та строкових процентів, є ануїтет ним: регулярні рівні щомісячні платежі, що направляються на погашення Кредиту , а саме, основного боргу ті процентів, що розраховується таким чином, що в кінці строку договору за умови належного виконання зобовязання Позичальником заборгованість повністю погашається. Позичальник зобовязується не пізніше ати, встановленої в Графіку, поповнювати рахунок Банку, вказаний в п. 6 Спеціальної частини Договору, у валюті Кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковими перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, встановлені в Графіку, а також в сумах комісії за управління Кредитом. Згідно п.п. 4.2, 4.3 Загальної частини Договору, у випадку не виконання Позичальником обовязку, передбаченого п. 3.3.3 Загальної частини Договору, при тому, що прострочення виконання боргових зобовязань за Договором перевищило 60 календарних днів, [PERSON] має право вимагати від Позичальника додатково сплати Банку штраф у розмірі, зазначеному в п. 8 Спеціальної частини Договору. У випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за Графіком, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобовязань (а саме неповерненої чергової частини Кредиту та/або несплачених процентів та/або комісії за управління Кредитом), строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка, яка застосовується для обчислення пені, зазначена в п. 9 Спеціальної частини Договору. Банк має право на застосування пені, починаючи з наступного дня, рахуючи з дати порушення Позичальником терміну виконання свого грошового зобов'язання, передбаченого цим Договором, а якщо така дата порушення припадає на вихідний, святковий або неробочий день, то рахуючи з першого робочого дня, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем, та закінчуючи днем, що передує даті повного виконання віх прострочених грошових зобовязань. Позивач на виконання умов договору банківського обслуговування №ВLаЖГА00039906 від 10 травня 2011 року надав відповідачу [PERSON] кредитні кошти, проте останній свої зобов'язання за договором виконував неналежним чином, заборгованість по кредиту та нараховані відсотки і комісію у встановленому договором порядку та строки не погашав, у зв язку з чим, станом на 14 серпня 2015 року утворилась заборгованість, яка становить - 28470 грн.23 коп. та складається із: простроченої суми кредиту - 14026 грн. 99 коп., прострочених відсотків за користування кредитом 1926 грн.04 коп., комісії за РО - 3657 грн. 50 коп, плати за пропуск платежів - 8859 грн. 70 коп. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встанолено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 612 ч. 1, ч. 2 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно ст. 1048 ч. 1 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок виплати яких встановлюєються договором. Таким чином, позивачем доведено, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованості за кредитним договором, а тому позовні вимоги про стягнення боргу є обґрунтованими. Вирішуючи клопотання представника відповідача про застосування при вирішенні спору строку позовної давності, суд враховує наступне. Відповідно до положень ст. ст 257, 264 ЦКЕ України, загальна позовна давність встановлюється у три роки, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. З розрахунку заборгованості за договором банківського обслуговування №ВLаЖГА00039906 від 10 травня 2011 року та пояснень представника відповідача вбачається, що останній платіж був сплачений відповідачем 10 травня 2012року, тоді як до суду з даним позовом позивач звернувся лише 26 серпня 2015 року. При цьому відповідно до п. 2 Спеціальної частини договору банківського обслуговування №ВLаЖГА00039906 від 10 травня 2011 року термін повернення кредиту - 10 травня 2014 року За змістом п. 2.5.1 Загальної частини договору банківського обслуговування №ВLаЖГА00039906 від 10 травня 2011 року, Позичальник здійснює погашення кредиту шляхом внесення щомісячних платежів згідно Графіку, який є додатком до договору та підписаний його сторонами, погашення боргу має здійснюватись до 10 числа кожного місяця в період з травня 2011 року по травень 2014 року. Таким чином, строком настання зобов язання відповідача сплатити відповідну частину позики, визначену Графіком погашення заборгованості за кредитом та процентами, в розмірі по 991 грн.50 коп. (а у травня 2014 року - 975 грн. 33 коп.) є 10 число кожного місяця. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-61цс14 від 18 червня 2014 рок, у за договором про надання банківських послуг, яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України), щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту ( ст. 261 ЦК України). Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 1, ч. 5 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Враховуючи викладене, беручи до уваги той факт, що позивач звернувся до суду з даним позовом 26 серпня 2015 року, з урахуванням строку позовної давності, який встановлений в ст. 257ЦК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договору банківського обслуговування №ВLаЖГА00039906 від 10 травня 2011 року, яка утворилась в період з 11 травня 2012 року по 10 травня 2015 року включно в загальній сумі 12057 грн. 57 коп., проценти за користування кредитними коштами за період з 11 травня 2012 року по 10 травня 2015 року в сумі 1651 грн. 45 коп. Крім того, суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача комісії за РО та плати за пропуск платежів, яких таких, що передбачені п.п. 1-4 Спеціальної частини Договору. Посилання представника відповідача, що кредитних договором не передбачена така відповідальність, як плата за пропуск платежів, а також стягнення комісії за РО суперечить п. 3.6 Постанови Правління Національного Банку України від 10 травня 2007 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року за № 541/13808 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», відповідно до якого банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо ) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо) не можуть бути прийняті судом до уваги, виходячи зі слідуючого. Умовами кредитного договору встановлена щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом у розмірі 1.75 % від суми кредиту (п. 4 Спеціальної частини договору та п .2.4.2 Договору). При укладенні договору [PERSON] був ознайомлена з усіма його умовами, які передбачали, зокрема, сплату банку щомісячної комісії за управління кредитом, та погодився з ними. Тобто на момент укладення договору банківського обслуговування №ВLаЖГА00039906 від 10 травня 2011 року сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору. У встановленому законом порядку умови договору, щодо сплати позивачем щомісячної комісії за управління кредитом недійсними не визнані, а тому в силу ст. 204 ЦК України дійсність цих умов договору презюмується. Враховуючи, що управління кредитом є супутньою послугою Банку, за надання якої можливе встановлення комісії позовні вимоги про стягнення комісії за управління кредитом (комісії за РО) підлягають задоволенню. Що стосується стягнення пені, то в даному випадку пенею позивач назвав плату за пропуск платежів. Так, у відповідності до п. 9 Спеціальної частини Кредитного договору пеня передбачена п.4.3 Загальної частини цього договору. У п. 4.3 Загальної частини Кредитного договору зазначено, що пеня розраховується від суми невиконаних боргових зобов'язань за ставкою, передбаченою п. 9 Спеціальної частини Кредитного договору 0,50 % за методом «факт/360». Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ "ВіЕйБі Банк" підлягають частковому задоволенню та з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача заборгованість за договором банківського обслуговування №ВLаЖГА00039906 від 10 травня 2011 року: основний борг - 12057 грн. 57 коп, проценти - 1651 грн.45 коп., комісія за РО - 3657 грн. 50 коп., плата за пропуск платежів - 8 859 грн. 70 коп.). Також суд вважає, що в порядку ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 262 грн. 26 коп. На підставі викладеного таруючись ст. ст. 10, 60, 61, 130, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 257, 261, 264 267, 526, 625, 1048, 1054 ЦК України, суд, -

Outcome: partial