Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи підставність позову тим, що [INFO] помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина за заповітом, вчиненим спадкодавцем на ім'я відповідача - [PERSON]. Утім заповітом не було охоплено усе майно, а саме: земельна частка (пай), яка складається із двох частин: площею 1,4194 га (кадастровий номер [NUMBER]) та площею 1,3360 га, якій не було присвоєно кадастрового номера, цільове призначення земель - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,7554 га, розташованих в межах Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області, які були передані спадкодавцеві [PERSON] у приватну власність у 2007 році. Позивач після смерті батька спадщину прийняв шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не відмовився від неї в межах визначеного законодавцем строку, однак реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку на майно неохоплене заповітом позбавлений можливості, оскільки спадкодавець за життя не закінчив процес приватизації вищевказаних земельних ділянок, зокрема на земельну ділянку, площею 1,4194 га (кадастровий номер [NUMBER]) було видано Державний акт 29.12.2008, тобто після смерті спадкодавця, а земельну ділянку, площею 1,3360 га, помилково не було внесено до Державного земельного кадастру, що стало підставою звернення до суду із даним позовом, в якому позивач просить суд визнати за ним, [PERSON], в порядку спадкування за законом право на завершення приватизації земельних ділянок (паїв) та визнати за ним право на здійснення реєстрації права власності з одержанням на його ім'я правовстановлюючих документів на земельні ділянки (паї): площею 1,4194 га (кадастровий номер [NUMBER]) та площею 1,3360 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,7554 га, розташованих в межах Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області, переданих у приватну власність у 2007 році [PERSON], який помер [INFO]. У визначений судом строк відповідачем не було подано відзиву на позов. Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору було подано пояснення на позовну заяву, відповідно до якого вони покладись на розсуд суду при вирішенні даного спору, мотивуючи тим, що спадкоємець має право на завершення процедури приватизації, яка була розпочата спадкодавцем за життя. За клопотанням позивача ухвалою суду від 11.06.2018 було витребувано матеріали спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] У підготовче судове засідання позивач не з'явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач також надав до суду заяву, в якій просив суд розгляд справи у підготовчому судовому засіданні здійснювати за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення. Треті особи в судове засідання не з'явились, будучи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його за результатами підготовчого судового засідання, на підставі наявних у справі матеріалів, при цьому не здійснюючи фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, встановив, що [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина. Із матеріалів спадкової справи № 184/2014 до майна померлого [PERSON] встановлено, що спадщина відкрилась за заповітом вчиненим за життя спадкодавця 21.10.2008, відповідно до якого він заповів належну йому земельну ділянку, площею 3.9942 га, що розташована на території Костянтинівської сільської ради Липовецького району згідно державного акту серія [NUMBER] відповідачеві - [PERSON] За матеріалами спадкової справи та матеріалів цивільної справи встановлено, що заповітом не було охоплено все майно спадкодавця, отож наступило спадкування за законом. До кола спадкоємців увійшли сторони спору - позивач як син спадкодавця, отож спадкоємець першої черги спадкування за законом; відповідач за правом представлення після смерті матері, яка також приходилась дочкою спадкодавцеві та відповідно спадкоємцем першої черги за законом. Сторони спору прийняли спадщину - позивач шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а відповідач відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини був неповнолітнім. Інші спадкоємці за матеріалами спадкової справи відсутні, отож сторони є спадкоємцями за законом на майно спадкодавця у рівних частках. До складу спадкової маси увійшли земельні ділянки: площею 1,4194 га (кадастровий номер [NUMBER]), яка належала спадкодавцеві згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] виданого 29.12.2008, та площею 1,3360 га, на яку відсутній правовстановлюючий документ, цільове призначення земель - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,7554 га, розташованих в межах Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області. Згідно довідки Відділу Держкомзему у Липовецькому районі за № 666 від 07.10.2008 про правовий статус земельних ділянок із зазначенням їх кадастрових номерів (а.с.27) на території Брицької сільської ради встановлені номера земельних ділянок [PERSON] площею 1.4194 га, кадастровий номер - [NUMBER] та площею 1.3360 га, кадастровий номер - [NUMBER]. Відповідно до абз.5 стр.1 Пояснювальної записки до Технічної документації із землеустрою за підписом начальника відділу комплексного проектування ДП» Вінницького науково-дослідного та проектного інституту землеустрою B.C. Соловей: «Земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 1,3360 га (кадастровий номер [NUMBER]) в межах Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області на ім'я [PERSON] помилково не була внесена до Державного земельного кадастру». Постановами нотаріуса від 12.12.2017 та 29.03.2018 позивачеві було відмовлено у видачі нотаріальних актів на його ім'я після смерті батька [PERSON]: на ? частку земельної ділянки площею 1,3360 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Брицької сільської ради, оскільки правовстановлюючий документ на ім'я спадкодавця за його життя не виготовлявся, а на ? земельної ділянки 1, 4194 га, кадастровий номер [NUMBER], відмовлено, оскільки Державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] видано було на ім'я спадкодавця після його смерті, тобто 29.12.2008. У п.23 постанови ПВСУ від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року N 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності певних юридичних фактів у їх сукупності. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку (Лист, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування"). Аналізуючи зібрані у справі докази судом встановлено, що за життя спадкодавець розпочав процедуру приватизації, ним було виготовлено технічну документацію на земельну ділянку площею 1.4194 га, кадастровий номер - [NUMBER], однак видано державний акт після смерті спадкодавця. Земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 1,3360 га (кадастровий номер [NUMBER]) в межах Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області на ім'я [PERSON] помилково не була внесена до Державного земельного кадастру, що підтверджено належними доказами. Згідно ст. 79-1 Земельного Кодексу України: Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Відповідно до ч. 4 ст. 79-1 Земельного Кодексу України - земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр", державна реєстрація земельної ділянки - це внесення до Державного земельного кадастру, передбачених цим законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Встановлені судом обставини підтверджують, що за життя спадкодавець розпочав процес приватизації, земельні ділянки були сформовані, утім не завершив, у зв'язку із смертю, а оскільки такі права не пов'язані нерозривно із спадкодавцем отож вони увійшли до складу спадщини. Судом встановлено, що сторони, будучи спадкоємцями за законом, у рівних частках успадкували майно, яке не було охоплено заповітом, отож набули прав, які увійшли до спадкової маси, а оскільки здійснення державної реєстрації входить до процесу приватизації та набуття особою у власність земельної ділянки, відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині щодо визнання у порядку спадкування за законом права за позивачем на закінчення процедури приватизації, в іншій частині відмовляє за безпідставності. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved