Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

Позивач Благовіщенська районна державна адміністрація як органу опіки і піклування звернулась до Ульяновського районного суду Кіровоградської області з вищевказаною позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав в якій зазначила, що відповідач являється матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . Позов мотивовано тим, що відповідач [PERSON] не перебуваючи в шлюбі, народила дитину чоловічої статті - [PERSON] , [INFO] в пологовому відділенні Благовіщенської ЦРЛ. В зв`язку з тим, що [PERSON] знаходиться на "Д" обліку в Кіровоградському протитуберкульозному диспансері, але курс лікування не завершила, контакт матері з дитиною тимчасово заборонений. Згідно заключення обласного протитуберкульозного диспансеру від 22 березня 2019 року [PERSON] необхідно здати аналізи мокроти, і лише після отримання трьох негативних результатів посіву буде вирішене питання про допуск матері до дитини. 18 березня 2019 року новонароджений малюк з родильного відділення був переведений в дитяче відділення Благовіщенської ЦРЛ. [PERSON] протягом перших тижнів перебування дитини в дитячому відділенні приймала участь в догляді за дитиною, приносила дитяче харчування, воду та памперси. З 20 квітня 2019 року дитину було переведено на державне забезпечення, так як мати вже не приходила, жодного разу, навіть, не цікавилась дитиною в телефонному режимі. Інші родичі дитину не відвідували. 06 травня 2019 року працівниками Кам`янокриничанської сільської ради було проведено обстеження умов проживання [PERSON] , при обстежені виявлено, що в будинку немає умов для проживання новонародженої дитини: продукти харчування відсутні, немає дитячого ліжечка, дитячих речей, плита розвалена. За період проживання в селі Кам`яна Криниця, [PERSON] ніде не працювала. 06 травня 2019 року службою у справах дітей спільно з центром соціальних служб для сім`ї дітей та молоді повторно було відвідано сім`ю [PERSON] та проведено бесіду з матір`ю про необхідність виконання батьківських обов`язків, влаштування дитини матір`ю в Будинок дитини. В результаті було встановлено факт неспроможності і відсутності будь-якого бажання займатися вихованням сина, забрати його додому, створити необхідні елементарні умови для життя. [PERSON] відмовляється від утримання і виховання дитини, яка фактично залишилася без піклування батьків, подальша доля дитини її не цікавить і провідувати дитину вона не збирається. [PERSON] рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2017 року, цивільна справа 402/73/17 була позбавлена батьківських прав з тих же підстав, як і цей позов, але жодних позитивних висновків не зробила. 07 травня 2019 року було складено Акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я. Розпорядженням голови Благовіщенської райдержадміністрації від 13 травня 2019 року №138-р дитині [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, розпорядженням від 13 травня 2019 року №137-р „Про влаштування дитини [PERSON] , [INFO] у КНП «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу КОР» прийнято рішення про влаштування дитини, позбавленої батьківського піклування. З метою соціального захисту прав та інтересів малолітньої дитини, яка з народження фактично є дитиною, позбавленою батьківського піклування, перебуває в дитячому відділенні на повному державному забезпечені, не має можливості виховуватись в родині, мати батьківську турботу, тому Благовіщенська районна державна адміністрація як орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У судове засідання представник позивача не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, в разі неявки відповідача просили ухвалити заочне рішення. Відповідач, у судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася у встановленому ЦПК України порядку, через оголошення веб-сайту "Судова влада", причини неявки суду не повідомила, заперечень (відзиву) проти позову не надавала. Суд, за згодою представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. У відповідності зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року з наступними змінами і доповненнями, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 11-12 цього ж Закону, кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні обов`язки щодо своїх дітей. Аналогічні приписи містить ст. 141 Сімейного Кодексу України. Частиною 1 ст. 275 СК України встановлено, що іноземці мають в Україні такі ж права і обов`язки у сімейних відносинах, як і громадяни України, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись саме на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За загальним правилом, позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення поновлення батьківських прав», ухилення від виконання батьківських обов`язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною 8 ст.7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] серії [NUMBER] виданого Благовіщенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області його матір`ю зазначена [PERSON] (а.с. 6 ) . Згідно повідомлення Кам`янокриничанської сільської ради Благовіщенського району від 06.03.2019 року, при відвідуванні сімї [PERSON] за адресою [ADDRESS] було виявлено незадовільні умови проживання, при цьому в будинку відсутні умови проживання для новонародженої дитини, сімя незабезпечена дровами та продуктами харчування (а.с.9). Згідно акту обстеження умов проживання родини [PERSON] складеного комісією від 06.03.2019 року за адресою [ADDRESS] було виявлено, що в будинку відсутні меблі, побутова техніка, продукти харчування. Присадибна ділянка біля будинку не обробляється. Дитячі речі для новонародженої дитини відсутні, також відсутні умови для виховання дитини. Крім того, [PERSON] не має коштів для утримання дитини, оскільки ніде не працювала. ( а.с. 13 ). Завідуючою дитячого відділення Благовіщенської центральної лікарні Кіровоградської області на адресу начальника служби у справах дітей було направлено повідомлення з якого вбачається, що [PERSON] залишила в пологовому відділенні Благовіщенської ЦРЛ новонародженого сина [PERSON] , [INFO] та не цікавиться його життям, не телефонує та утримує його матеріально, про що було складено Акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку ( а.с.11-12). Розпорядженням голови Благовіщенської РДА від 13.05.2019 року за №138-р "Про надання статусу дитини позбавленої батьківського піклування [PERSON] " - [PERSON] , 08 березня 2019 року надано статус дитини позбавленої батьківського піклування ( а.с.10) та цієї ж дати видано розпорядження першого заступника голови Благовіщенської РДА «Про влаштування дитини [PERSON] , [INFO] у КНП « Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу КОР» ( а.с14). Крім того, [PERSON] за рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 23.02.2017 року була позбавлена батьківських прав відносно новонародженої доньки [PERSON] , [INFO] ( а.с.15 - 16). З наданого висновку органу опіки і піклування Благовіщенської РДА від 15.05.2019 року вбачається за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ( а.с.4-5). Відповідач свідомо самоусунулася від виконання батьківських обов`язків щодо виховання сина, взагалі не бере участь у його вихованні, не цікавиться життям сина, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не забезпечує його матеріально. Зазначений висновок повністю узгоджується з іншими матеріалами справи та наданими суду доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно з ч.1 та ч.2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, позбавлення відповідача батьківських прав на даний момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме нехтування матір`ю своїми батьківськими обов`язками, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дитині спокійного життя та гармонічного виховання, як того вимагає ст. 150 СК України. Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, що є підставою відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України для позбавлення її батьківських прав. Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню в інтересах малолітньої дитини. При цьому застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, він має право бути поновленим у батьківських правах відносно своєї дитини відповідно до положень ст.169 СК України. Враховуючи свідоме систематичне небажання матері виконувати батьківські обов`язки щодо участі у вихованні сина, матеріальному забезпеченні доньки, духовному зростанні сина, взагалі будь-якої участі у житті дитини, що повністю узгоджується з зібраними у справі доказами, до відповідача слід застосувати таких крайній захід як позбавлення батьківських прав у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 4коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved