Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк" (далі - ПАТ "Альфа-Банк", позивач, банк, кредитор) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - позичальник, відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач зазначив, що 22.04.2015 року між ПАТ "Альфа-Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 500976142 (далі - Договір), відповідно до умов якого позичальник отримала кредит в розмірі 93 924 грн. 95 коп., який вона зобов'язувалася повернути відповідно до графіку погашення заборгованості за кредитним договором (Додаток №1 до кредитного договору), в строк до 23.04.2020 року зі сплатою відсотків за користування коштами в розмірі 15,99 % річних. Оскільки відповідач належним чином не виконувала своїх обов'язків за вказаним договором щодо повернення коштів, станом на 11.11.2015 року в неї виникла прострочена заборгованість у розмірі 107 472,66 грн., з них: 93 924,95 грн. - неповернута сума кредиту; 8 034,75 грн. - прострочені відсотки; 4 312,96 грн. - прострочена сума комісії; 1 200,00 грн. штраф, яку позивач просить стягнути на його користь. Представник позивача в судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити, а справу розглянути у його відсутність, у разі неявки відповідача, дав свою згоду на ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач, будучи оповіщеною у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явилася, заяви про відкладення розгляду справи або ж розгляд у її відсутність до суду не подала, про причини неявки суд не повідомила. З огляду на зазначене, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи. За таких обставин, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення за відсутності відповідачів на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 22.04.2015 року між ПАТ "Альфа-Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 500976142 (далі - Договір, а.с. 4-6, 7, 8), за умовами якого позивач зобов'язався надав позичальнику кредит у розмірі 93 924,95 грн. зі сплатою відсотків за користування коштами в розмірі 15,99 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення до 23.04.2020 року. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з виписки по особовому рахунку (а.с. 12), банк свої зобов'язання перед позичальником за кредитним договором виконав в повному обсязі. Судом встановлено, що [PERSON] припинила виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту, процентів за користування кредитом та комісії за управління кредитом, у зв'язку із чим, станом на 11.11.2015 року виникла заборгованість в сумі 107 472,66 грн., з них: 93 924,95 грн. - неповернута сума кредиту; 8 034,75 грн. - прострочені відсотки (за період з 23.05.2015 року по 11.11.2015 року); 4 312,96 грн. - прострочена сума комісії за управління кредитом, у відповідності до пункту 4 Договору (за період з 23.05.2015 року по 11.11.2015 року); 1 200,00 грн. - штраф, у відповідності до пункту 13 Договору (за період з 23.06.2015 року по 11.11.2015 року). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зі змісту ст. 526, 530 ЦК України слідує, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо в зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позичальник прострочив виконання зобов'язання за кредитним договором № 500976142 від 22.04.2015 року. Про необхідність дострокового виконання зобов'язання за кредитним договором в добровільному порядку відповідача було повідомлено вимогою (а.с. 13), яка була нею отримана, проте залишилась без належного реагування. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт порушення (прострочення) відповідача взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, вимоги позивача до відповідача про стягнення заборгованості ґрунтуються на вимогах закону, а відтак, за відсутності будь - яких заперечень з боку відповідача, підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в рівних частках на користь позивача судові витрати у виді судового збору, який сплачений ним при зверненні з позовом до суду.

Outcome: approved