Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про звернення стягнення з відповідача, посилаючись на той факт, що публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк" (надалі ПАТ „ПриватБанк") та [PERSON] 04 жовтня 2006 року уклали договір №MI-239-06. Згідно вищевказаного договору ПАТ „ПриватБанк" зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 90000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом. ПАТ „ПриватБанк" свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу строковий кредит у розмірі 90000 доларів США. Відповідач свої зобов'язання не виконав та станом на 28 грудня 2015 року має заборгованість перед позивачем ПАТ „ПриватБанк" в сумі 42234,91 доларів США, що стало підставою для подачі позову. В ході розгляду справи представник позивача уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідачів різницю заборгованості у розмірі 42234,91 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ становить 976893,72 гривень. Представник позивача позов підтримав з підстав зазначених в ньому та просив розглядати справу у його відсутність. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися. У відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, судом були встановлені наступні факти. Публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк" та [PERSON] 04 жовтня 2006 року уклали договір №MI-239-06. Згідно вищевказаного договору ПАТ „ПриватБанк" зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 90000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с.12-13). В забезпечення належного виконання [PERSON] умов кредитного договору було укладено договір поруки від 04 жовтня 2006 року, згідно якого [PERSON] виступив поручителем і взяла на себе зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язанням [PERSON] (а.с.14). Станом на 12 вересня 2016 року відповідачі мають заборгованість перед позивачем ПАТ „ПриватБанк" в сумі 42234,91 доларів США, що еквівалентно курсу НБУ становить 976893 гривень 72 копійки, яка складається з наступного: - 17921,73 доларів США, що еквівалентно курсу НБУ становить 414529 гривень 61 копійка - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 24313,18 доларів США, що еквівалентно курсу НБУ становить 562363 гривні 85 копійок - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Визначення поняття зобов'язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання це право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до ст.533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземні валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Враховуючи, що відповідач допустив неналежне виконання зобов'язання, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та задовольняє позов. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved