Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

Представник позивача ТзОВ «Кей-Колект» звернувся з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 30.12.2005 року між ПАТ "УкрСиббанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 638/143-05. Відповідно до умов вказаного договору позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 21 000,00 доларів США, а відповідач зобов`язувався повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та додатком № 1 до нього - графіком погашення кредиту. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав. 13.02.2012 року ПАТ "УкрСиббанк" відступило ТзОВ «Кей-Колект» відповідно до договору факторингу № 2 свої права вимоги за зобов`язаннями відповідача за кредитним договором. Станом на 01.12.2013 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 36 568,07 дол. США, з яких заборгованість по основній сумі кредиту 18350,07 дол. США, 18218,00 дол. США - заборгованість за процентами. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним вище кредитним договором 30.12.2005 року були укладені договори поруки з [PERSON] , [PERSON] . Просить постановити рішення, яким стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] загальну суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 36 568,07 дол. США. та судовий збір у розмірі 3654,00 грн. 03.04.2015 року представником позивача подано до суду клопотання про уточнення позовних вимог. Просить постановити рішення, яким стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] загальну суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 36 568,07 дол. США. з переведенням іноземної валюти в гривню за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення та судовий збір у розмірі 3654,00 грн. (а.с.54). 17.05.2016 року[PERSON] подано до суду заперечення на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити (а.с.119-120). 09.11.2020 року відповідачка [PERSON] подала заперечення на уточнені від 27.10.2020 року позовні вимоги, в якому зазначила, що уточнені позовні вимоги не підлягають до задоволення як недоведені та безпідставні (а.с.186-189, т.2) 23.11.2020 року представник позивача подав до суду відповідь на заперечення, в яких просив задоволити позовні вимоги (а.с.) Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив задоволити в повному обсязі, розгляд справи проводити без його участі (а.с.213-214, т.2) Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, в задоволенні позовних вимог просила відмовити (а.с.210-212, т.2) Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не прибули, подали заяви про розгляд справи без їх участі, щодо задоволення позовних вимог просили відмовити (т.1, а.с.134, т.2, а.с.133). Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, забезпеченого іпотекою, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. 30.12.2005 року між ПАТ "УкрСиббанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 638/143-05. Відповідно до даного договору банк зобов`язується надати позичальнику, а позичальник зобов`язується прийняти належним чином використовувати і повернути банку кредит в іноземній валюті в сумі 21 000, дол. США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ на день укладення договору складає 106 050,00 грн. в поряду та на умовах визначених договором (т.1 а.с.17-19). Пунктом 1.2.1договору передбачено, що надання кредиту здійснюється у наступний термін з 30.12.2005 року по 29.12.2016 року. Пунктом 1.3.1 вказаного договору встановлено процентну ставку за користування кредитними коштами у розмірі 12,5% річних. За змістом п. 1.3.4 строк сплати процентів з 01 по 25 (включно) число кожного місяця, наступного за тим, за яким Банком були нараховані такі проценти. 30.12.2005року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір поруки № 1/638-11, відповідно до якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання [PERSON] усіх її зобов`язань перед кредитором , що виникли з кредитного договору № 638/143-05 ( т.1а.с.13). 30.12.2005 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір поруки № 2/638/11, відповідно до якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання [PERSON] усіх її зобов`язань перед кредитором , що виникли з кредитного договору № 638/143-05 ( т.1а.с.14). 03.01.2006 року між [PERSON] , з однієї сторони та АТ «УкрСиббанк» з другої сторони було укладено договір іпотеки, згідно якого позивач, як власник передає в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 49,6 кв.м. Квартира передана в іпотеку у забезпечення виконання зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту № 638/143-05 від 30.12.2005 р., укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] (т.2 а.с.48). На адресу відповідачки [PERSON] 12.11.2008 року надсилалася вимога про дострокове повернення кредиту та процентів у зв`язку із неналежним виконанням Договору про надання кредити, яка залишилися без відповіді (т.1 а.с.64). Отже, Позивач використав право вимоги дострокового повернення всієї суми кредиту, як передбачено кредитним договором, шляхом направлення вказаної вимоги. 13.02.2012 року ПАТ «УкрСиббанк», відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «КЕЙ КОЛЕКТ» відповідно до Договору Факторингу № 2свої права вимоги за кредитними зобов`язаннями відповідача по кредитному договору (т.1 а.с.24-28). Згідно з випискою з Додатку № 1 до Договору факторингу № 1 від 13.02.2012 року право вимоги по кредитному договору № 638/143-05 від 30.12.2005 р. боржник [PERSON] перейшло до ТОВ «Кей- Колект» (т.1 а.с.23). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з наданою позивачем довідкою - розрахунком залишку заборгованості боржника [PERSON] за кредитним договором № 638/413-05 від 30.12.2005станом на 16.03.2020 року становить 28 503,63 доларів США, що еквівалентно 743 630,96 грн.,з яких: 18 350,07 доларів США - заборгованість за основним боргом, 10 153,55 доларів США - заборгованість по відcотках (т.2а.с. 175). Будь-яких належних доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідачкою [PERSON] за вказаним договором відповідачем не представлено суду. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору абовстановлений законом. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатитипроценти. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансуваннявід відступлення права грошової вимоги одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони ( клієнта) за плату,а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи боржника. В силу ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк за якою настав ( наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому ( майбутня вимога). При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відчуження права грошової вимогиабойогообмеження. Судом встановлено, що 15.12.2005 року [PERSON] особисто заповнила анкету-заяву на отримання кредиту, в якій своїм підписом засвідчила, що вона ознайомлена з кредитними умовами. 30.12.2005 року сторони підписали кредитний договір, чим виразили своє волевиявлення. При підписанні спірного кредитного договору сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору: мети, суми та строків кредиту, умов та порядку його видачі та погашення, видів забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, порядок зміни та припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання договору. Спірний договір було укладено у письмовій формі, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності. Також судом встановлено, що отримавши грошові кошти по кредитному договору, [PERSON] порушувала свої договірні зобов`язання, тобто своєчасно не погашала заборгованість по кредиту. Безпідставними є посилання відповідачки [PERSON] щодо неповідомлення її про заміну кредитора у зобов`язанні, оскільки вказана обставина спростовується повідомленням про відступлення прав вимоги за кредитним договором або договором про відкриття та використання картрахунку, яке надсилалося на адресу відповідачки [PERSON] 29.02.2012 року (а.с. 203-204 ). В ст. 541 ЦК України вказано, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. В ст. 553 ЦК України вказано, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином поручитель відповідає перед кредитором солідарно і у тому ж обсязі, що і боржник. Отже, у разі укладення різних договорів поруки з різними поручителями, поручителі несуть солідарну відповідальність лише з боржником та не відповідають солідарно між собою. Вирішуючи спір, суд враховує те, що у даному випадку поручителі не несуть солідарної відповідальності між собою, так як відсутня їх спільна порука, оскільки між банком та поручителями укладено окремі договори поруки. Відтак, у даному випадку слід здійснювати стягнення заборгованості в користь кредитора солідарно із боржника та кожного поручителя окремо. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Відповідно до приписів ст.12 Цивільного процесуальног окодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленихцим Кодексом. Статтями 77,78 ЦПК України визначено поняття належності та допустимостідоказів. Відповідно до правил статті 78ЦПК про допустимість доказів обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджуватисяіншимизасобамидоказування. Статтями 81,82 ЦПК України встановлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу обов`язків по доказуваннюміж сторонами. За загальним правилом, встановленим ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченихцим Кодексом випадках. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв`язку з чим слід стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 638/143-05 від 30.12.2008 року станом на 16.03.2020 року в розмірі 28 503,63 доларів США, що еквівалентно 743 630,96 грн., з яких: 18 350,07 доларів США - заборгованість за основним боргом, 10 153,55 доларів США - заборгованість по відcотках. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідачів також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: approved