Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач мотивує свій позов тим, що вона з 07 березня 2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] і від цього шлюбу у них є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем у позивача не склалося через те, що він має різні з нею погляди на сімейне життя, відповідач не надає коштів на утримання сім'ї, в результаті чого сторони з 2013 року не підтримують подружніх стосунків. Оскільки їх шлюб існує тільки формально, позивач просить його розірвати, а також стягнути з відповідача у користь позивача 1840.00 грн. судових витрат. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча була повідомлена належним чином про час, день і місце проведення даного судового засідання. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак скерував до суду письмове клопотання, у якому просить розглянути справу у його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак скерував до суду письмове клопотання, у якому просить розглянути справу у його відсутності, при винесенні рішення по даній справі покладається на думку суду, просить судові витрати по справі стягнути порівно, оскільки вони являються неспіврозмірними із пред'явленим позовом. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення частково. Відповідно до ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, в даному випадку сім'я розпалась остаточно, шлюб існує формально, його збереження суперечить інтересам позивача, яка наполягає на розірванні шлюбу, сторони тривалий час проживають окремо один від одного та клопотань про надання терміну для примирення суду не заявляли, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Оскільки сторони жодних клопотань з приводу місця проживання неповнолітньої дитини після розірвання шлюбу не заявляли, суд при винесенні судового рішення вищевказане питання залишає без вирішення. При вирішенні питання щодо судових витрат суд виходить з наступного. Так, відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Право на правову допомогу гарантовано статями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення яких надано Конституційним Судом України (рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Відповідно до ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Отже, розмір компенсації витрат на правову допомогу не може перевищувати 640.00 грн. за одну годину роботи фахівця у галузі права. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). У п.п.47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п.47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Відповідно до п.14.1.226 ст.14 ПК України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Так, із договору про надання правової допомоги № 1 від 30 січня 2017 року, укладеного між приватним підприємцем [PERSON] та [PERSON] (а.с.8), вбачається, що за надання правової допомоги позивач зобов'язувалася сплатити 1200,00 грн. Квитанцією до прибуткового касового ордеру № 7 від 30 січня 2017 року (а.с.7) стверджується, що [PERSON] на виконання умов вищевказаного договору сплатила [PERSON] 1200,00 грн. Квитанцією про сплату судового збору № 10 від 30 січня 2017 року (а.с.1) стверджується, що позивач [PERSON] сплатила 640.00 грн. судового збору. Із матеріалів справи вбачається, що представником позивача [PERSON] було складено та підписано від імені позивача позовну заяву про розірвання шлюбу, тривалість виготовлення якої, на думку суду, не може перевищувати однієї години. З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт понесення нею витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги фахівця в галузі права, в розмірі 640.00 грн. Отже, у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача в користь позивача сплачений останньою при зверненні до суду судовий збір в розмірі 640,00 грн. та витрати, пов'язані з наданням правової допомоги, в розмірі 640,00 грн., а всього - 1280,00 грн. судових витрат.

Outcome: partial