Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

\~Позивач звернулася до суду з позовом до КП "Дорожник", в якому просить стягнути на її користь з відповідача по справі середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.08.2014 р. по 30.06.2015 р. у розмірі 44161 грн. В обґрунтування свого позову вказує, що вона працювала в КП "Дорожник" з 11.09.2009 року по 25.07.2014 року на посаді спеціаліста з кадрів, звільнена за п. 1 ст. 40 КЗпП України. 03.09.2014 року рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська по цивільній справі № 209/4778/14-ц, задоволено її позов до КП "Дорожник". Стягнуто на її користь з відповідача по справі заборгованість по заробітній платі в сумі 14543,93 грн., середній заробіток за період затримки по день фактичного розрахунку за період з 25.07.2014 року до 19.08.2014 року в сумі 3491,80 грн., моральну шкоду в сумі 1500 грн., а всього на загальну суму 19535,73 грн. Однак, повне фактичне виконання рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська здійснено 30.06.2015 року. З цих підстав, вказує, що середня заробітна плата за весь час затримки розрахунку становить 44161 грн., яка обрахована нею за 215 робочих дня, з розрахунку 205,40 грн. середньоденної заробітної плати. \~\~Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за її відсутності, запереченть проти позову не має, позовні вимоги визнає у повному обсязі. З урахуванням заяв сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній даних і доказів, згідно ч. 2\~ст. 158 ЦПК України. Згідно ч. 1, 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Ззідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З'ясувавши позиціїї сторін, дослідивши матеріали справи,\~\~суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню. Як встановлено судом, позивач працювала в КП "Дорожник" з 11.09.2009 року по 25.07.2014 року на посаді спеціаліста з кадрів, звільнена за п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с.4-7). 03.09.2014 року рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська по цивільній справі № 209/4778/14-ц, задоволено позов позивача до КП "Дорожник". Стягнуто на її користь з відповідача по справі заборгованість по заробітній платі в сумі 14543,93 грн., середній заробіток за період затримки по день фактичного розрахунку за період з 25.07.2014 року до 19.08.2014 року в сумі 3491,80 грн., моральну шкоду в сумі 1500 грн., а всього на загальну суму 19535,73 грн. Однак, повне фактичне виконання рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська здійснено 30.06.2015 року. Ці обставини визнані відповідачем, та підтверджуються наданими позивачем письмовими доказами (а.с.8-10). Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком суми середнього заробітку за весь час затримки розрахунку за період з 20.08.2014 р. по 30.06.2015 р. у розмірі 44161 грн., яка обрахована позивачем в позовній заяві за 215 робочих дня, виходячи з розрахунку 205,40 грн. середньоденної заробітної плати на підставі довідки КП "Дорожник" № 225 від 08.08.2014 року (а.с. 11), що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обовязок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», встановлено, що при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, якщо працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він в цей день він не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору при поданні позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача по справі на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved