Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві зазначив, що 05.08.2008 року між Закритим акціонерним товариством «Донгорбанк», правонаступником усіх прав та обовязків якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 18, на підставі якого останній отримав кредит у розмірі 100\~000 доларів США, з процентною ставкою за строковою заборгованістю 14,5 % річних, процентною ставкою за простроченою заборгованістю 19,5 % річних, та кінцевим терміном повернення кредиту 04.08.2028 року. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, банк уклав з [PERSON] договір поруки № 18/2 від 05.08.2008 року, за умовами якого останній поручився перед банком за виконання [PERSON] своїх кредитних зобовязань. Свої зобовязання за кредитним договором та договором поруки відповідачі належним чином не виконали, у звязку із чим, станом на 18.12.2013 року утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 194\~729,46 доларів США, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 98\~749,99 доларів США, заборгованості за відсотками у розмірі 95\~979,47 доларів США, та заборгованості з пені у розмірі 10\~867,79 доларів США, що у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 18.12.2013 року становить 86\~866 грн. 25 коп., яку представник позивача просив стягнути з відповідачів солідарно. Також просив стягнути з відповідачів судовий збір у розмірі 3 441 грн. В ході розгляду цивільної справи представник позивача 27.04.2015 року уточнив позовні вимоги, та просив стягнути солідарно з відповідачів суму простроченої заборгованості за відсотками, за період з 01.03.2010 року по 23.04.2015 року у розмірі 100\~560,90 доларів США, пеню в еквіваленті 14\~942,55 доларів США за період з 24.05.2014 року по 23.04.2015 року, та судовий збір у розмірі 3\~441 грн. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, до суду надав заяву з клопотанням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, до суду надав заяву з клопотанням відкласти розгляд справи у звязку із неможливістю явки у судове засідання його представника [PERSON], але жодних підтверджуючих документів про поважність неявки свого представника суду не надав. У судові засідання відповідач [PERSON] взагалі жодного разу не зявлявся, хоча неодноразово повідомлявся про час та місце розгляду справи та суду не надав жодних даних про поважність його не явки у судові засідання, що свідчить про затягування розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судове засідання не зявилась, до суду надала письмові заперечення, в яких просила застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності, на підставі чого просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку за адресою, зазначеною в укладеному ним договорі поруки від 05.08.2008 року № 18/2. У звязку із повторною неявкою у судове засідання відповідачів, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, з урахуванням наданої заяви представника позивача та письмових заперечень представника відповідача, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд розглянув справу на підставі доказів та відомостей, які містяться у матеріалах справи, та згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України - без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.08.2008 року Закрите акціонерне товариство «Донгорбанк», правонаступником усіх прав та обовязків якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк», уклало Кредитний договір № 18 з [PERSON], на підставі якого банк надав останньому кредит в розмірі 100\~000 доларів США, строком до 04.08.2028 року, з процентною ставкою за строковою заборгованістю 14,5 % річних, та процентною ставкою за простроченою заборгованістю 19,5 % річних (а.с.15-16). Крім цього між банком та [PERSON] 29.08.2008 року, 01.09.2008 року, 30.12.2008 року, 30.01.2009 року, 27.02.2009 року, 31.03.2009 року, 30.04.2009 року, 01.06.2009 року, та 01.07.2009 року були укладені додаткові угоди № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 відповідно, згідно яких було внесено зміни до умов кредитного договору в частині порядку сплати заборгованості та відсотків за кредитним договором (а.с.20-30) В якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 05.08.2008 року банк уклав з [PERSON] договір поруки № 18/2, згідно умов договору та додаткової угоди № 1 від 29.08.2008 року до договору поруки № 18/2, останній виступив як поручитель за кредитними зобовязаннями [PERSON] перед банком за кредитним договором № 18 від 05.08.2008 року (а.с.31-32). Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03.09.2010 року по справі № 2-718/10 р., яке набрало законної сили 14.09.2010 року, було задоволено позовні вимоги ПАТ «Донгорбанк», та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 18 від 05.08.2008 року станом на 01.03.2010 року у розмірі 120\~432,02 доларів США, яка складалася з заборгованості по кредиту 98749,99 доларів США, заборгованості по нарахованим відсоткам 21682,03 долара США (а.с.183-184). За вказаним вище рішенням суду 19.10.2010 року було видано виконавчий лист по справі № 2-718/10. (а.с. 185). Відповідачі свої зобовязання перед банком до теперішнього часу належним чином не виконали, у звязку з чим, за період з 01.03.2010 року по 23.04.2015 року утворилась заборгованість за відсотками, яка складає 100\~560,90 доларів США, та заборгованість з пені за період з 24.05.2014 року по 23.04.2015 року у розмірі 14\~942,55 доларів США (а.с.189-191). Згідно статті 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до ч.2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно статей 19, 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року N 3024-VI "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків" є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання). Національним Банком України 06 жовтня 2011 року видано Публічному акціонерному товариству «Перший Український Міжнародний банк» банківську ліцензію № 8 на право надання банківських послуг, визначених частиною третьою статті 47 Закону України Про банки та банківську діяльність (а.с.209). Крім цього, Національним Банком України 06 жовтня 2011 року видано Публічному акціонерному товариству «Перший Український Міжнародний банк» Генеральну ліцензію № 8 на право здійснення валютних операцій, згідно з додатком, в якому передбачені валютні право на здійснення валютних операцій. (а.с.210-212). Згідно ст. 554 ЦК України боржник і його поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. На підставі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом статті 549 ЦК України, під пенею розуміється грошова сума, яка встановлюється у відсотковому відношенні до простроченої суми за кожен день прострочення виконання грошового зобовязання. Відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, відповідно до ст. 1048 ЦК України, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 3.4. Кредитного договору № 18 від 05.08.2008 року позичальник зобовязався повернути банку суму кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом. Згідно п. 5.1 вказаного кредитного договору, у разі порушення відповідачем строків виконання зобовязань зі сплати процентів за користування кредитом, відповідач зобовязаний сплатити на вимогу банку пеню у розмірі 0,05 % річних від суми заборгованості, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період, від суми прострочених зобовязань за кожен день прострочення. Також, згідно умов пункту 1.2 договорів поруки № 18/2 від 05.08.2008 року, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязання боржником у повному обсязі, та в такому ж, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки. Відповідно до п. 3.1 договору поруки, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. Верховним Судом України висловлена аналогічна правова позиція в постанові від 24.09.2014 року у справі № 6-145цс14, яка відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для суду, який зобов'язаний привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Крім цього, відповідно до ч. 2 ст.214 ЦПК України при виборі правової норми, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобовязаний враховувати висновки Верховного Суду України. Крім цього, представником позивача заявлено клопотання про застосування позовної давності до спірних правовідносин. Згідно ст. 257 ЦК України, загальний строк позовної давності встановлюється тривалістю три роки. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦПК України, спеціальний строк позовної давності тривалістю один рік, застосовується до правовідносин про стягнення неустойки (штрафу, пені). Також, згідно ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається предявленням до суду позову. Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив строку позовної давності, про застосування якого заявлено стороною у спорі, є підставою для відмовленні у позові. З урахуванням заяви представника відповідача, суд вважає необхідним застосувати позовну давність до спірних правовідносин щодо стягнення суми простроченої заборгованості за відсотками за кредитним договором, та відмовити у задоволенні позовних вимог позивача за період, який передує трьохрічному строку до моменту звернення до суду з позовною заявою, а саме за період з 01.03.2010 року по 24.12.2010 року включно, оскільки представник позивача відправив на пошту позовну заяву 25.12.2013 року згідно штампу на поштовому конверті, та стягнути заборгованість за період з 25.12.2010 року по 23.04.2015 року включно, яка згідно розрахунку заборгованості складає 84\~567,49 доларів США. Також, оскільки позивачем заявлено позовні вимоги, щодо стягнення пені за порушення строків сплати відсотків при подачі позову та протягом всього розгляду справи позивач має право збільшувати або зменшувати розмір позовних вимог, то суд вважає необхідним позовні вимоги про стягнення пені за період з 24.05.2014 року по 23.04.2015 року включно задовольнити також частково з урахуванням розрахунку пені в частині задоволення суми прострочених відсотків за користування кредитом та стягнути суму пені, яка згідно розрахунку заборгованості складає 12\~263,61 доларів США, що у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 04.06.2015 року (за 100 доларів США 2100,5961) становить 257\~608,91 грн. (а.с.204-206). Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК у звязку із частковим задоволенням позову, суд стягує з відповідачів на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати, пропорційно частині задоволених позовних вимог, а саме з кожного по 1442,37 грн. ( (84567,49 + 12263,61) * 100% / (100560,90 + 14942,55) ) = 83,83 % задоволених вимог (3441 * 83,83 / 100 / 2). На підставі ч.1 ст. 61, ст. 99 Конституції України, ст.ст. 19, 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність", ст. ст. 192, 257, 258, 264, 267, 533, 549, 554, 599, 611, 624, 1046, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial