Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

У жовтні 2015 року Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (Позивач, Банк) звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (Відповідач, Позичальник) про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив: - стягнути з [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за Кредитним договором від 27.06.2008р. № 336-Ф/08 в сумі 117 625,71 доларів США, що складається з: - заборгованості за кредитом строкової - 95 576,58 доларів США; - заборгованості за кредитом простроченої - 6 788,92 доларів США; - заборгованості по процентах поточної - 675,21 доларів США; - заборгованості по процентах простроченої - 14 585,00 доларів США; - стягнути з [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» штраф за невиконання умов договору іпотеки, а саме страхування предмету іпотеки - 7 500,00 грн.; - судові витрати покласти на Відповідача. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27.06.2008р. між ПАТ Акціонерним банком «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 336-Ф/08 (враховуючи додаткову угоду від 05.08.2009р. № 1, додаткову угоду від 12.10.2010р. № 2 та додаткову угоду від 11.07.2011. № 3), згідно умов якого, Банк надає Позичальнику кредит в сумі 131 000,00 доларів США, строком з 27.06.2008р. по 26.06.2028р., зі сплатою процентної ставки за користування кредитним коштами у розмірі 13,8%, процентна ставка за користування кредитним коштами, що не повернуті в терміни, передбачені Кредитним договором - 18,8%. Пунктом 4.1. Кредитного договору передбачено, що Банк зобов'язується відкрити Позичальнику позичковий рахунок № 223330175017.840 та рахунок [NUMBER] для внесення періодичних платежів по кредиту, дострокового погашення заборгованості по кредиту процентів за користування кредитними коштами. Згідно п.3.1. Договору передбачено, що Позичальник здійснює повернення суми кредиту на рахунок № 373950175014.840 відкритий у АБ «Укргазбанк», МФО 320478, щомісячно з 1-ого по 10-те число кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем отримання кредиту в розмірі не менше 1/203 від суми отриманого кредиту, що становить 617,00 доларів США, а останній платіж сплачується у сумі 558,58 доларів США не пізніше 26.06.2028р. Банк свої зобов'язання перед Позичальником виконав та надав йому кредитні кошти, проте Позичальник свої зобов'язання за кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати процентів належним чином не виконує, в результаті чого заборгованість Позичальника перед Банком станом на 16.07.2015р. становить 117 625,71 доларів США, що складається з: - заборгованості за кредитом строкової - 95 576,58 доларів США; - заборгованості за кредитом простроченої - 6 788,92 доларів США; - заборгованості по процентах поточної - 675,21 доларів США; - заборгованості по процентах простроченої - 14 585,00 доларів США. Окрім того, в забезпечення виконання зобов'язань по Кредитному договору, між Банком та Позичальником укладено Договір іпотеки від 27.06.2008р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О., зареєстрованого в реєстрі за №5134 (з урахуванням Договору про внесення змін та доповнень від 11.07.2011р. № 1, зареєстрованого в реєстрі за № 3199), згідно якого предметом іпотеки є нерухоме майно - квартира [ADDRESS], який оцінено сторонами в 750 000,00грн. Як зазначив Позивач, положеннями п.п.4.3.6. Кредитного договору та п.п.3.3.4. Договору іпотеки встановлено обов'язок Позичальника здійснити страхування предмета іпотеки на його повну вартість. Відповідно до п.4.2. Договору іпотеки, за невиконання чи неналежне виконання п.п.3.3.1-3.1.13. цього Договору Іпотекодавець сплачує на користь Іпотекодержателя штраф у розмірі 1% від заставної вартості предмета іпотеки, та, оскільки у Банку відсутня інформація про діючі договори страхування, Відповідач зобов'язаний сплатити на користь Банку штраф в розмірі 7 500,00 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.10.2015р. відкрито провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, та призначено до розгляду у судовому засіданні (а.с.100 т.1). Відповідач подав суду заперечення на позовну заяву (а.с.117-121 т.1), в яких зазначив, що позовна заява ПАТ АБ «Укргазбанк» є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до наявних у Відповідача квитанцій про погашення відсотків та кредиту відповідно до кредитного договору № 336-Ф/08 від 27.06.2008 року вже було сплачено більше 105 тис. доларів США, таким чином заявлені Позивачем у позовній заяві суми заборгованості, а також штрафних санкцій на думку Відповідача є значно завищеними. Відповідач зазначив, що Договір містить суперечливі та дискримінаційні по відношенню до Позичальника норми, у договорі не визначено його ціни, Банком не була проведена переддоговірна робота з Позичальником. У порушення визначених законом умов кредитування Позичальника не було повідомлено про орієнтовну сукупну вартість кредиту, вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, а також його обслуговування. Крім того у тексті оспорюваних договорів не визначено реальні відсоткові ставки та абсолютне подорожчання кредиту, отже договір був підписаний під впливом обману з боку банку, сторонами фактично не було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, оскільки узгоджені у договорі розміри відсоткової ставки за кредитом, ціни договору та розмір фактичного здороження кредиту в кінці періоду кредитування не відповідають фактично встановленим у договорі розмірам. Так, у відповідності до основних характеристик банківського продукту для фізичних осіб Позичальник зобов'язується сплатити банку одноразово ряд комісій, які вплинули на вартість кредиту. Окрім того, Відповідач на виконання умов кредитного договору сплачував страхові платежі відповідно до умов договору страхування власного життя та майна, переданого в іпотеку, орієнтовна загальна сума платежів складає понад 19 473,64 грн. Водночас, після укладення Додаткової угоди № 3 від 11.07.2011р. до кредитного договору, було також внесено зміни до договору іпотеки, оформлені у вигляді договору про внесення змін і доповнень №1 до Договору іпотеки за реєстраційним №5134, плата за вчинення нотаріальних дій в даному випадку склала 1 000,00 грн. Більше того, договорами про відкриття та обслуговування банківських рахунків фізичної особи передбачена ціла низка комісій і плат за будь-які банківські операції по рахунку Позичальнику, про які також не було повідомлено Позичальника при укладенні кредитного договору. Банк проігнорував вимоги Національного банку України щодо розрахунку сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, не зазначив їх в кредитному договорі з урахуванням вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також не зазначив абсолютного значення подорожчання кредиту у грошовому виразі. Обман Кредитором Позичальника полягає в замовчуванні існування суттєвих обставин, а саме існування реальної процентної ставки за користування кредитом, яка є вищою від зазначеної кредитному договорі процентної ставки 13,8% річних і послідуючих її можливих збільшеннях до 14,8% та 18,8% та може складати від 26 до 48% річних. Позичальник не укладав би кредитний договір, якби був поінформований про існування обставин, що впивають на величину реальної кредитної ставки за користування кредитом, яка є вищою за ту, що вказана в кредитному договорі. В березні 2016 року [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» про захист прав споживача та визнання недійсними кредитного договору та додаткових угод до нього (а.с.124-126 т.1), який протокольною ухвалою суду від 02.03.2016р. прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. Позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] обгрунтовує тим, що кредитний договір № 336-Ф/08 від 27 червня 2008 року з урахуванням додаткової угоди № 1 від 05.08.2009р., додаткової угоди № 2 від 12.04.2010р та Додаткової угоди № 3 від 11.07.2011 року, укладений між [PERSON] та АТ «Укргазбанк» містить суперечливі та дискримінаційні по відношенню до Позичальника норми, у договорі не визначено його ціни, Банком не була проведена переддоговірна робота з Позичальником. У порушення визначених законом умов кредитування Позичальника не було повідомлено про орієнтовну сукупну вартість кредиту, вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, а також його обслуговування, крім того у тексті оспорюваних договорів не визначено реальні відсоткові ставки та абсолютне подорожчання кредиту, отже договір був підписаний під впливом обману з боку банку, сторонами фактично не було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, оскільки узгоджені у договорі розміри відсоткової ставки за кредитом, ціни договору та розмір фактичного здороження кредиту в кінці періоду кредитування не відповідають фактично встановленим у договорі розмірам. Так, у відповідності до основних характеристик банківського продукту для фізичних осіб Позичальник зобов'язується сплатити банку: - одноразово, комісію за відкриття позичкового рахунку - 1,5% від суми кредиту, що на день укладення договору становив 1965,00 доларів США; комісію банку за видачу готівки з позичкового рахунку - 1 905,62 грн., - з укладенням кредитного договору, на виконання даного договору між Позичальником та Банком укладено договір № 474/08 від 27.06.2008р. про відкриття та обслуговування банківських рахунків фізичної особи та договір № 381/09 від 05.08.2009р. про відкриття та обслуговування банківських рахунків фізичної особи, на виконання вимог якого з Позичальника була стягнута плата за відкриття мультивалютного рахунку - 50,00 грн., - комісію за аналіз ліквідності забезпечення - 300,00 грн., - орієнтовні витрати на оформлення договору іпотеки - від 300 грн. + 0,1% від вартості нерухомості. Окрім того, Відповідач регулярно на виконання умов кредитного договору сплачував страхові платежі відповідно до умов договору страхування власного життя та майна, переданого в іпотеку, так орієнтовна загальна сума платежів, сплачених в рахунок страхування складає понад 19 473,64 грн. Крім того, після укладення Додаткової угоди № 3 від 11.07.2011р. до кредитного договору, було також внесено зміни до договору іпотеки, оформлені у вигляді договору про внесення змін і доповнень № 1 до Договору іпотеки за реєстраційним №5134, плата за вчинення нотаріальних дій в даному випадку склала 1 000,00 грн. Більше того, договорами про відкриття та обслуговування банківських рахунків фізичної особи передбачена ціла низка комісій і плат за будь-які банківські операції по рахунку Позичальнику, про які також не було повідомлено Позичальника при укладення кредитного договору. Банк не надав Позичальнику перед укладенням Договору інформацію в письмовій формі про умови кредитування: необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною - ким вона здійснюється, наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов'язаннями споживача, тип процентної ставки (фіксована, плаваюча тощо), переваги та недоліки запропонованих схем кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням: процентної ставки за кредитом, вартості супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб - страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів тощо). Окрім того, Банк проігнорував вимоги Національного банку України щодо розрахунку сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки не зазначив їх в кредитному договорі з урахуванням вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також не зазначив абсолютного значення подорожчання кредиту у грошовому виразі. Обман Кредитором Позичальника полягає в замовчуванні існування суттєвих обставин, а саме існування реальної процентної ставки за користування кредитом, яка є вищою від зазначеної кредитному договорі процентної ставки 13,8% річних і послідуючих її можливих збільшеннях до 14,8% та 18,8% та може складати від 26 до 48% річних. Позичальник не укладав би кредитний договір, якби був поінформований про існування обставин, що впливають на величину реальної кредитної ставки за користування кредитом, яка є вищою за ту, що вказана в кредитному договорі. Разом з тим, оплатив всі вищевказані платежі, які не включені Банком в сукупну вартість кредиту та реальну процентну ставку Позичальник має право на зменшення суми заборгованості за Договором на суму витрачену на сплату всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговування і погашенням кредиту. Враховуючи вищевикладене Позивач за зустрічним позовом - [PERSON] просила визнати кредитним договір №336-Ф/08 від 27 червня 2008 року та додаткові угоди до кредитного договору №1 від 05.08.2009р., №2 від 12.04.2010р., №3 від 11.07.2011р., укладені між [PERSON] та ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» - недійсними. ПАТ «АБ «Укргазбанк» подав суду заперечення на зустрічну позовну заяву (а.с.218-219 т.1), в яких зазначив, що зустрічна позовна заява є безпідставною, необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Додатком №1 до Кредитного договору встановлено перелік супутніх послуг, що можуть виникнути при виконанні сторонами умов Кредитного договору, а також графік погашення кредитної заборгованості, вказаний додаток містить достатньо інформації про сукупну вартість кредиту, отриманого Позичальником. Банк зазначив, що зазначений додаток підписаний Позичальником власноруч, а отже, дає підстави стверджувати, що [PERSON] була обізнана та згодна із зазначеними умовами. Крім того, Позичальник звертався до АБ «Укргазбанк» із заявою від 01.04.2011р. та від 08.08.2014р. про реструктуризацію заборгованості за Кредитним договором, що в свою чергу підтверджує факт згоди із умовами кредитування. Водночас, зважаючи на той факт, що Кредитний договір №336-Ф/08 укладено між сторонами 27.06.2008р., навіть враховуючи додаткову угоду від 11.07.2011р. №3, строк позовної давності щодо заявлених в зустрічній позовній заяві вимог минув 11.07.2014р. Враховуючи вищевикладене, ПАТ «АБ «Укргазбанк» просив застосувати строк позовної давності до вимог, викладених у зустрічному позові [PERSON] та відмовити в задоволенні зустрічного позову в повному обсязі. 21 квітня 2016 року до суду надійшло клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про призначення по справі судово-економічної експертизи (а.с.1-3 т.2). Ухвалою суду від 26.04.2016р. у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про призначення судово-економічної експертизи по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання кредитного договору та додаткових угод до ного недійсним, - відмовлено (а.с.67-68 т.2). 23.05.2016р. представником Відповідача, який є Позивачем за зустрічним позовом, [PERSON] - [PERSON] через канцелярію суду подано 2 клопотання про призначення у справі судово-економічних експертиз (а.с.71-82 т.2). Ухвалою суду від 23.05.2016р. у задоволенні клопотань представника Відповідача, який є Позивачем за зустрічним позовом, [PERSON] - [PERSON] про призначення судово-економічних експертиз у даній цивільній справі - відмовлено, оскільки представник Відповідача за первісним позовом, який є Позивачем за зустрічним, не надав суду доказів, які б доводили необхідність призначення у справі вказаних експертиз (а.с.83-85 т.2). В судовому засіданні 23.05.2016р. представник Позивача за первісним позовом - [PERSON] позовні вимоги первісного позову підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі, проти задоволення вимог зустрічного позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні, з підстав зазначених у запереченнях до зустрічного позову. Представник Відповідача за первісним позовом, який є Позивачем за зустрічним, - [PERSON] проти задоволення первісного позову заперечив та просив відмовити в його задоволенні, позовні вимоги зустрічного позову підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 27 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 336-Ф/08 (а.с.45-49), за умовами якого Банк надає Позичальнику кредит в сумі 131 000,00 доларів США, на строк з 27.06.2008р. по 26.06.2028р., зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 13,8% річних. В подальшому до Кредитного договору за згодою сторін вносились відповідні зміни шляхом підписання Додаткової угоди №1 від 05.08.2009р. (а.с.50), Додаткової угоди № 2 від 12.04.2010р. (а.с.51) та Додаткової угоди № 3 від 11.07.2011р. (а.с.52-57), згідно якої у зв'язку зі зміною умов кредитування сторони виклали умови Кредитного договору в новій редакції. Так, відповідно до п.1.4. Кредитного договору в редакції Додаткової угоди № 3 від 11.07.2011р., визначено, що Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитними коштами за весь строк фактичного користування кредитом. За користування кредитними коштами у межах строку кредитування процентна ставка встановлюється у розмірі 13,8% річних. За користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни, передбачені цим Договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється у розмірі 18,8% річних. Сторони домовились, що у разі порушення Позичальником будь-якого або декількох зобов'язань, встановлених п.п.4.3.6-4.3.9. цього Договору, процентна ставка за користування кредитними коштами, у межах строку кредитування встановлюється в розмірі 14,8% з першого дня місяця наступного за місяцем виявлення Банком порушення по останній день місяця в якому будуть виконані Позичальником зобов'язання, встановлені п.п.4.3.6.-4.3.9. цього Договору. При цьому зміна процентної ставки не звільняє Позичальника від виконання порушених ним зобов'язань, встановлених п.п.4.3.6.-4.3.9. цього Договору. Згідно п.3.1. Кредитного договору, Позичальник здійснює повернення суми кредиту на рахунок [NUMBER] відкритий у АБ "Укргазбанк" МФО 320478, щомісячно з 1-ого по 10-те число місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, в розмірі не менше 1/203 від суми отриманого кредиту, що становить 617,00 доларів США, а останній платіж сплачується у сумі 558,58 доларів США не пізніше 26 червня 2028 року. Щомісячно, один раз на місяць, не пізніше 10-го числа місяця наступного за місяцем користування кредитом (окрім останнього місяця користування кредитом) та у день закінчення строку, на який надано кредит у відповідності до умов цього договору, а також у день дострокового повного погашення заборгованості по кредиту, Позичальник зобов'язаний сплачувати проценти за користування кредитними коштами, виходячи з процентної ставки зазначеної в п.1.4.1. цього Договору, на рахунок [NUMBER], відкритий в АБ «Укргазбанк», МФО 320478 (п.3.2. Договору). Відповідно до п.п. 3.6., 3.8. Кредитного договору, при розрахунку процентів застосовується метод «факт/факт», коли для розрахунку береться фактична кількість днів у місяці та у році (365 або 366 днів). Нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснюється не пізніше останнього банківського дня кожного місяця, за який сплачуються проценти, а також у день закінчення строку, на який надано кредит, у день погашення заборгованості по кредиту у повному обсязі. Як встановлено в судовому засіданні, Позивач свої зобов'язання за Договором виконав належним чином, зокрема надав Відповідачу кредитні кошти згідно умов договору, що підтверджується випискою з особового рахунку [PERSON] з 27.06.2008р. по 16.07.2015р (а.с.13-43). Однак, Відповідачем після отримання кредитних коштів не виконано зобов'язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У вересні 2014 року Позивач направив на адресу Відповідача претензію про повернення заборгованості по кредиту в розмірі 104 766,47 доларів США вих. № 501013/2452 від 25.09.2014р. (а.с.71-72), проте вказані вимоги Позичальник залишив без уваги та без задоволення. Окрім того, Банк звертався до Позичальника з листом вих. № 501013/326 від 05.08.2015р., в якому просив виконати Відповідача свої зобов'язання в частині страхування заставленого майна відповідно до вимог Кредитного договору та Договору іпотеки (а.с.73-74 т.1). Згідно зі ст. 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В зв'язку з порушенням Відповідачем зобов'язання за Кредитним договором, станом на 16 липня 2015 року сума його заборгованості перед Позивачем становить 117 625,71 доларів США, що складається з: - заборгованості за кредитом строкової - 95 576,58 доларів США; - заборгованості за кредитом простроченої - 6 788,92 доларів США; - заборгованості по процентах поточної - 675,21 доларів США; - заборгованості по процентах простроченої - 14 585,00 доларів США (а.с.8-12 т.1). Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» про стягнення заборгованості підлягає задоволенню, а тому суд присуджує до стягнення з [PERSON] на користь Позивача заборгованість по Кредитному договору на загальну суму 117 625,71 доларів США. Окрім того, 27 червня 2008 року в забезпечення виконання Відповідачем зобов'язань за Кредитним договором, між Позивачем за первісним позовом та [PERSON] було укладено Договір іпотеки без оформлення заставною, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. та зареєстрований в реєстрі за № 5134, з умовами якого предметом іпотеки визначено: нерухоме майно - квартиру № 41, що знаходиться в будинку [ADDRESS], яке оцінено сторонами в 750 000,00 грн. (а.с.58-63 т.1). 11 липня 2011 року між Банком та [PERSON] укладено Договір про внесення змін та доповнень № 1 до Договору іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. та зареєстрований в реєстрі за № 3199 (а.с.65-66 т.1). Відповідно до п.п.3.3.4. Договору іпотеки Іпотекодавець зобов'язаний на період дії дійсного договору застрахувати предмет іпотеки на його повну вартість за власний рахунок від усіх ризиків по даному виду страхування (в т.ч. від ризиків випадкового знищення, пошкодження або псування) та виконувати всі умови кредитного договору при здійснення страхування. Пунктом 4.2. Договору іпотеки визначено, що за невиконання або неналежне виконання будь-якого з п.п.3.3.1.-3.3.13 цього Договору іпотекодавець сплачує на користь Іпотекодержателя штраф у розмірі 1% від заставної вартості предмета іпотеки. При цьому сплата штрафу не звільняє Іпотекодавця від виконання своїх обов'язків за вказаними пунктами. Відповідно до Довідки ПАТ АБ «Укргазбанк» визначено, що за порушення умов щодо зобов'язань відносно страхування заставного майна [PERSON] зобов'язана сплатити Банку, як Іпотекодержателю за Договором іпотеки, штраф, що станом на 16.07.2015р. становить 750 000,00 грн. х 1% = 7 500,00 грн. (а.с.44 т.1). Відповідач на підтвердження виконання своїх обов'язків по страхуванню заставленого майна надав суду Договір добровільного страхування заставного майна № 04-0107-0381 від 27.06.2008р., укладений між Відповідачем та ЗАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», згідно якого визначено, що період страхування нерухомого майна згідно договору іпотеки від 27.06.2008р складає з 27.06.2008р. по 26.06.2028р. за умови дотримання графіку сплати страхового платежу (п. 12 Договору страхування) (а.с.177-180 т.1). Разом з тим, 12 квітня 2010 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» було укладено Договір серії ГМ № 047/003/000030 добровільного страхування майна, яким визначено період страхування предмета іпотеки з 13.04.2010р. до 11.04.2011р. (а.с.181-184 т.1). Також, [PERSON] на підтвердження сплати страхових платежів за страхування предмета іпотеки надала суду квитанцію № 561410005 від 14.04.2011р. про сплату на користь АТ «Українська пожежно-страхова компанія» страхового платежу згідно договору страхування майна № ГМ 048-010/000121 від 07.04.2011р. в сумі 675,00 грн. (а.с.198 т.1), квитанцію № 562510056 від 25.10.2011р. про сплату на користь АТ «Українська пожежно-страхова компанія» страхового платежу згідно договору страхування майна № ГМ 048-010/000121 від 07.04.2011р. в сумі 675,00 грн. (а.с.200 т.1), квитанцію № 652310011 від 23.11.2010р. про сплату на користь АТ «Українська пожежно-страхова компанія» страхового платежу згідно договору страхування майна № ГМ 047/003/000030 від 12.04.2010р. в сумі 750,00 грн. (а.с.201 т.1), квитанцію № 154927 від 16.04.2010р. про сплату на користь АТ «Українська пожежно-страхова компанія» страхового платежу згідно договору страхування майна № ГМ 047/003/000030 від 12.04.2010р. в сумі 750,00 грн. (а.с.204 т.1), квитанцію № 577927 від 27.06.2008р. про сплату на користь ЗАТ «СК «Українська страхова група» страхового платежу згідно договору страхування майна № 04-0107-0381 від 27.06.2008р. в сумі 2250,00 грн. (а.с.207 т.1). Проте, Відповідачем за первісним позовом не надано суду належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 58-59 ЦПК України на підтвердження укладення договору страхування заставленого майна у період з 2012р. по 2016р. чи сплати відповідних страхових платежів, відтак, суд дійшов висновку, що вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» про стягнення з [PERSON] штрафу за невиконання умов договору іпотеки щодо страхування заставленого майна в сумі 7 500,00 грн. є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно положень ч.ч. 2, 3 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до ч. 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. За таких обставин, оскільки судом встановлено, що Відповідач порушив свої зобов'язання за Кредитним договором в частині своєчасної та повної сплати кредиту та відсотків за його користування, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» ґрунтуються на вимогах Закону, а тому підлягають задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість на загальну суму 117 625,71 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 23.05.2016р. (100 дол. США = 2520,15 грн.) становить 2 964 344,33 грн., що складається з: - заборгованості за кредитом строкової - 95 576,58 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 23.05.2016р. (100 дол. США = 2520,15 грн.) становить 2 408 673,18 грн.; - заборгованості за кредитом простроченої - 6 788,92 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 23.05.2016р. (100 дол. США = 2520,15 грн.) становить 171 090,97 грн.; - заборгованості по процентах поточної - 675,21 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 23.05.2016р. (100 дол. США = 2520,15 грн.) становить 17 016,30 грн.; - заборгованості по процентах простроченої - 14 585,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 23.05.2016р. (100 дол. США = 2520,15 грн.) становить 367 563,88 грн. Щодо зустрічного позову [PERSON] до ПАТ АБ «Укргазбанк» про визнання кредитного договору та додаткових угод до нього недійсними, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом і банком. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України яка визначає, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, свобода договору означає право громадян вступати чи утримуватись від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Як вбачається зі змісту зустрічної позовної заяви стосовно визнання Кредитного договору та додаткових угод до нього недійсними Позивач посилається на те, що всупереч вимогам п.2.1.,3.1., 3.3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007р. № 168, позичальнику не було надано інформацію в письмовій формі про умови кредитування: необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною - ким вона здійснюється, наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов'язаннями споживача, тип процентної ставки (фіксована, плаваюча тощо), переваги та недоліки запропонованих схем кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням: процентної ставки за кредитом, вартості супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб - страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів тощо), крім того у тексті оспорюваних договорів не визначено реальні відсоткові ставки та абсолютне подорожчання кредиту. Разом з тим, з умов Кредитного договору з врахуванням укладених між сторонами додаткових угод до кредитного договору чітко вбачається сукупна вартість кредиту, оскільки договором визначена сума щомісячного платежу в розмірі 617,00 доларів США та сума останнього платежу в розмірі 558,58 доларів США, терміни сплати такого платежу - щомісячно з 1-го по 10-е число кожного місяця та кінцевий термін повернення кредиту - 26 червня 2028 року. Таким чином, шляхом підписання Кредитного договору Позивач фактично був повідомлений Відповідачем в письмовому вигляді про сукупну вартість кредиту та повну інформацію про умови кредитування. Окрім того, в Додатку № 1 до кредитного договору № 336-Ф/08 від 27.06.2008р. сторони погодили Графік платежів та визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки згідно Договору (а.с.227-231 т.1) та Банк зазначив ряд супутніх послуг, що надаються Позичальнику в рамках укладеного між сторонами кредитного договору із зазначенням вартості таких послуг згідно тарифів затверджених Тарифним комітетом банку та порядку стягнення відповідної плати (а.с.223-226 т.1). Судом встановлено, що перед підписанням кредитного договору, 12.06.2008р. Банк надав [PERSON] в письмовому вигляді умови кредитування по програмі «Житло в кредит» для придбання нерухомості на вторинному ринку, в яких було визначено можливі валюти кредиту, строк кредитування, мінімальна та максимальна сума кредиту, відсоткові ставки та комісії за кредитами в залежності від валюти кредиту, порядок погашення кредиту, додаткові витрати позичальника (а.с.220 т.1). Отже, підписавши Кредитний договір № 336-Ф/08 від 27.06.2008р., Позивач вступив в договірні відносини з відповідачем, взявши на себе певні обов'язки зазначені у договорі із зазначенням терміну виконання даних зобов'язань. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавств при вирішення спорів, що виникають з кредитних правовідносин» (далі - Постанова № 5 від 30.03.2012р.), при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215, 1048 - 1052, 1054 - 1055), статті 18 - 19 Закону України "Про захист прав споживачів". Зокрема, кредитний договір обов'язково має укладатись у письмовій формі (стаття 1055 ЦК); недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його нікчемністю. При вирішенні справ про визнання кредитного договору недійсним суди повинні враховувати роз'яснення, наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними". Суди повинні розмежовувати кредитний договір, який є недійсним у силу закону (нікчемний) або може бути визнаний таким у судовому порядку (оспорюваний) з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК, та кредитний договір, який є неукладеним (не відбувся), що не може бути визнаний недійсним, зокрема, у випадку, коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б з однієї його істотної умови або зміст яких неможливо встановити виходячи з норм чинного законодавства (статті 536, 638, 1056-1 ЦК). Отже, як встановлено судом при укладенні кредитного договору та додаткових угод до нього сторонами додержано вимог, необхідних для чинності цього правочину і передбачених Цивільним кодексом України та Законом України "Про захист прав споживачів", в редакції, яка діяла на час укладення договору. Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. При цьому, відповідно до вимог ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно положень ч.ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Крім того, слід зазначити, що у відповідності з вимогами ч.ч. 1, 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Разом з тим, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, оскільки обставини, на які посилається [PERSON] як на підставу для задоволення зустрічного позову, зокрема, порушення відповідачем п.2.1.,3.1., 3.3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007р. № 168, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, отже вимоги не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що у задоволенні зустрічного слід відмовити. Щодо заяви представника банку про застосування до вимог за зустрічним позовом наслідків сплину строків позовної давності, то суд вважає за необхідне зазначити таке. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно правової позиції висвітленій в Постанові Верховного Суду України від 19.03.2014р. у справі № 6-14цс14 відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Як вбачається з наявних у справі доказів [PERSON] здійснювала погашення кредитної заборгованості як з моменту укладення первісного договору з липня 2008р., так і після підписання додаткової угоди № 3 до кредитного договору від 11.07.2011р., якою сторони погодили в зв'язку зі зміною умов кредитування викласти кредитний договір в новій редакції, а тому суд вважає, що до вимог позивача щодо визнання кредитного договору та додаткових угод до нього недійсними сплинув строк позовної давності. Разом з тим, з огляду на встановлені судом обставини та досліджені докази суд приходить до висновку, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню не у зв'язку із сплином строків позовної давності, а у зв'язку із недоведеністю заявлених нею позовних вимог, про що судом було зазначено вище. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов ПАТ АБ «Укргазбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню, з одночасною відмовою в задоволенні позовних вимог зустрічного позову [PERSON] до ПАТ АБ «Укргазбанк» про визнання Кредитного договору та додаткових угод до нього недійсними. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд також присуджує до стягнення з [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» судовий збір в розмірі 38 397,30 грн. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 203, 215, 525, 526, 530, 533, 625, 627, 1054 ЦК України, ст.ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», та

Outcome: approved