Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про зміну розміру аліментів на дітей, посилаючись, що 17.05.2017 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким було змінено мінімальний розмір аліментів. Відповідно до Сімейного Кодексу України ст. 182 ч. 2 розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилаючись на ці обставини, позивач просила змінити розмір аліментів відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 1/3 частки всіх видів заробітку, але не менше 50% прожитого мінімуму на дитину відповідного віку. Здійснити перерахунок розміру аліментів на кожну дитину з моменту набрання законної сили Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким було змінено мінімальний розмір аліментів. Під час судового розгляду справи позивач позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві, і наполягала позов задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з'яви\-вся, про час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, письмових заперечень проти позову не подав, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.06.2002 року Відділом реєстрації актів громадського стану Веселівського районного управління юстиції Запорізької області між [PERSON] та [PERSON], зареєстровано шлюб, актовий запис за №31. У цьому шлюбі народилися діти: донька [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO], батьком яких згідно зі свідоцтвами про їх народження є відповідач [PERSON]. Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 16.08.2011 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу - задоволено. Шлюб зареєстрований 19.06.2001 року відділом РАЦС Веселівського районного управляння юстиції, актовий запис № 31, між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] залишено без змін. Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 16.08.2011 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів - задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки від заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня подачі позовної заяви, а саме, з 12.07.2011 року. За змістом рішення суду діти проживають з матірю [PERSON] і перебувають на її утриманні. [PERSON] погодився з позовом та розміром стягуваних аліментів і на час розгляду справи мав можливість сплачувати вказану суму аліментів, так як працював, проживав сам та не мав іншої сімї. Не заперечував факт обовязку виконувати рішення суду та бажав сплачувати аліменти на утримання дітей. Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 19.06.2014 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів - задоволено частково. Зменшено розмір стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], відповідно до рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 16.08.2011 року з утриманням щомісячно 1/2 частки від заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ними повноліття, до 1/3 частки всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку зробивши перерахунок починаючи з 15.08.2013 року, з дати звернення до суду. Задовольняючи позов в частині вимог про зменшення розміру аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що матеріальне і сімейне становище позивача змінилося, оскільки з 11 липня 2013 року позивач перебуває у новому шлюбі та має ще малолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO], яку також утримує. Його малолітня дитина [PERSON] народилася після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів на доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Малолітня [PERSON], [INFO], знаходиться на диспансерному обліку в дитячій консультації, оскільки хворіє, та знаходиться на штучному годуванні та потребує спеціальних продуктів харчування. На придбання ліків, спеціальних продуктів харчування [PERSON] витрачає значну суму коштів. Відповідач по справі [PERSON] працює, її сукупний щомісячний дохід значно перевищує його фактичний. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 05.08.2014 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 19 червня 2014 року у цій справі змінено в частині визначення початку строку зміни розміру аліментів, виклавши резолютивну частину рішення наступним чином. Позов [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів задоволено частково. Зменшено розмір стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], відповідно до рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 16 серпня 2011 року з утриманням щомісячно 1/2 частки від заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ними повноліття, до 1/3 частки всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Рішення набрало законної сили 05.08.2014 року. В обґрунтування свого нового позову до [PERSON] про зміну розміру аліментів на дітей, [PERSON] посилається на ту обставину, що 17.05.2017 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким було збільшено мінімальний розмір аліментів. Частиною 1 ст. 192 Сімейного кодексу України передбачено зміну розміру аліментів, визначеного, зокрема, за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів лише у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Така ж позиція викладена й у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів". Відповідно до ст.ст. 10, 30, 60 ЦПК України суд вирішує спір на засадах змагальності та диспозитивності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Проте, позивачем не наведено доводів та не надано належних та переконливих доказів на підтвердження зміни її чи платника аліментів матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, що дає передбачені законом підстави до зміни, зокрема, збільшення розміру стягуваних за вищезазначеними рішеннями суду аліментів на дітей. Згідно довідок про доходи та склад сімї, наданих сторонами (а.с. 14, 25, 26, 46-51), вбачається, що фактичний дохід позивача за 2016 та 2017 роки значно більший, чим фактичний дохід відповідача. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року N 2037-VIII, який набрав чинності 08.07.2017 року, частину другу статті 182 Сімейного кодексу України викладено в такій редакції: «2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Тобто, з 08.07.2017 року цим Законом збільшено мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)» від 04.11.2010 року N 2677-VI (який набрав чинності 08.03.2011 року), частину четверту статті 183 Сімейному кодексі України, якою передбачалося, якщо після збільшення встановленого законом мінімального розміру аліментів на дитину розмір аліментів, визначений судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, буде меншим ніж мінімальний розмір аліментів, передбачений частиною другою статті 182 цього Кодексу, одержувач аліментів має право звернутися до суду з позовом про відповідне збільшення розміру аліментів до платника аліментів, - виключено. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз'яснено, що «вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому, необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 71 Закону "Про виконавче провадження", а також у ст. ст. 194-197, 274 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 195 Сімейного кодексу України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору судом. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець зобов'язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов'язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; закінчення виконавчого провадження. Відповідно до ч. 3 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору судом. Відповідно до ч. 6 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" у разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця. Таким чином, зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду, зміни постановлених раніше судових рішень про їх стягнення, а відтак, не є підставою для задоволення позову, оскільки це питання стосується порядку виконання зазначених судових рішень, які набрали законної сили. За таких обставин у задоволенні даного позову слід відмовити повністю. На підставі вищенаведеного та

Outcome: dismissed