Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ФОП [PERSON] «Грандсервіспласт» , посилаючись на те, що 19.06.2013 року він був прийнятий на посаду водія у «Грандсервіспласт» ФОП [PERSON] по трудовому договору без запису у трудову книжку з посадовим окладом 1500 грн. на місяць та щомісячним єдиноразовим авансом у розмірі 30% від заробітної плати. З 15.10.2013 року позивач був офіційно працевлаштований з записом у трудову книжку. 21.11.2013 року він був звільнений за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України. За весь час роботи відповідач виплатив позивачу лише 500 грн. авансу - 05.10.2013року. У день звільнення позивачу не була сплачена заборгованість по заробітній платі за період з 19.09.2013 року по 21.11.2013року в розмірі 2650 грн. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача зазначену заборгованість , а також середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 11160 грн. До початку судового засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач ФОП [PERSON] в судове засідання не з*явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином - телефонограмою по № тел. [NUMBER]. Згідно наданих заперечень, позов не визнає, просить суд у позовних вимогах [PERSON] відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. В порушення цих вимог, відповідач, який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суду причини неявки у судове засідання, тобто не з'явився в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на вищезазначені обставини , а також на те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши письмові пояснення позивача, дослідивши матеріали справи і надані сторонами докази на обґрунтування і спростування вимог, суд вважає позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного: У судовому засіданні доведено і встановлено, що позивач 15.10.2013 року був прийнятий на посаду водія за трудовим договором за № 05391300514 між працівником та фізичною особою - [PERSON] у Сніжнянському міському центрі зайнятості з оплатою праці у розмірі 1220 грн. на місяць ( а.с.14). Звільнений з посади за власним бажанням - ст. 38 КЗпП України та знятий з реєстрації 21.11.2013року, що підтверджується записому у трудовій книжці ( а.с.8). В день звільнення з позивачем не був проведений остаточний розрахунок, останньому не була виплачена заборгованість з заробітної плати за жовтень 2013 року у розмірі 651,05 грн. та за листопад 2013 року у розмірі 864,56 грн., що підтверджується розрахунково платіжними відомостями нарахування заробітної плати ( а.с.15,18). До теперішнього часу вищезазначена сума розрахункових не виплачена позивачеві. Відповідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у день його звільнення або якщо працівник в день звільнення не працював, то не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Позивачем не отримані розрахункові у відповідача з дня звільнення з 21.11.2013 року по 14.05.2014 року, за цей період позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки проведення з ним розрахунку в сумі 11160 грн.. Пункт 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" передбачає виплату середнього заробітку за час затримки виплат, якщо роботодавець не доведе відсутність у цьому своєї провини, відсутність грошей у роботодавця не виключає його відповідальності. З урахуванням роз'яснення п. 32 постанови № 9 від 6 листопада 1992 року Пленуму Верховного Суду України " Про практику розгляду судами трудових спорів" у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв"язку з незаконним звільненням, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку виходячи із заробітку за останні два календарних місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві менш двох місяців, обчислення провадиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. За період з 15.10.2013 року по 21.11.2013року включно кількість робочих днів [PERSON] складає - 28 . Згідно п. 2 постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.95 р „Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" суми середнього заробітку за період затримки розрахункових обчислюються виходячи з виплат за останні два календарні місяці, що передували події, з якою пов'язані відповідні виплати. Відповідно до п. 8 цієї Постанови нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Заробітна плата позивача за жовтень-листопад 2013 року складає 1515,61 грн., а тому 1515,61 : 28 відпрацьованих днів =54,13 грн., що є сумою середньоденного заробітку . Оскільки у судовому засіданні доведено, що з вини відповідача позивачеві не було своєчасно виплачені розрахункові за період з 15.10.2013 року по 21.11.2013року, то середній заробіток за цей період, який підлягає стягненню на користь позивача з відповідача, складає у сумі 6387,34 грн. (54,13грн.*118). Відповідно до ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі -за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають з трудових правовідносин. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України , якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача необхідно стягнути на користь держави суму судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial