Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. До початку розгляду справи по суті представником позивача було подано уточнену позовну заяву із залученням третьої особи [PERSON]. Обґрунтовуючи уточнені позовні вимоги, позивач посилався на те, що відповідно до кредитного договору № МК-595, укладеного 22.07.2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 48 000,00 євро на термін до 20.07.2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. В порушення умов договору відповідач не виконав належним чином зобов'язання за вказаним договором. Це призвело до утворення в нього перед банком заборгованості станом на 10.07.2014 року в розмірі 42874,34 євро, яка складається з: 19223,67 євро - заборгованість за кредитом; 16772,74 євро - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4821,32 євро - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 15,72 євро - штрафу (фіксована частина) та 2040,89 євро - штрафу (процентна складова). В забезпечення виконання зобов'язання за Договором № МК-595 від 22.07.2008 року, між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено договір поруки. Також в забезпечення виконання зобов'язань за Договором № МК-595 від 22.07.2008 року, між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено договір поруки. Згідно умов договорів поруки, позивачем на адресу відповідачів 18.06.2014 року були направлені письмові із зазначенням невиконаних зобов'язань, які залишені без задоволення. Оскільки вирішити спір з відповідачем в добровільному порядку не вдається, позивач змушений був звернутися до суду з позовом та просить у відповідності до вимог ст.ст. 1050, 1054 ЦК України достроково стягнути з відповідача вищевказану заборгованість, а також стягнути судові витрати. Ухвалою суду від 11.12.2014 року позов в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № МК-595 від 22.07.2008 року з [PERSON] було залишити без розгляду. В судовому засіданні представник позивача Тимчик Б.О. позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в уточненій позовній заяві. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засідані позов не визнав тому, що вже є рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.07.2012 року про той самий предмет і з тих самих підстав. В судовому засідані третья особа [PERSON] позов також не визнав, оскільки є рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.07.2012 року. Вислухавши пояснення представника позивача Тимчика Б.О., відповідача [PERSON], третьої особи [PERSON], дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.07.2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено кредитний договір № МК-595 (а.с. 54-59). Згідно умов договору банк зобов'язався надати позичальникові кредит на придбання основних засобів в сумі 48 000,00 євро, на термін до 20.07.2015 року зі сплатою відсотків в розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, відсотків і винагороди відповідно до Графіка погашенння кредиту (а.с. 60-61), а позичальник зобов'язався повернути отриманий кредит і сплатити відсотки у встановлені даним Договором терміни, а також виконати інші зобов'язання згідно із цим договором в повному обсязі. Відповідно до п. 4.3. кредитного договору, при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, він сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 40% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. Пунктом 6.1 кредитного договору визначено, що при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань по сплати відсотків за користування кредитом, передбачених Графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди, а також п.п. 2.2.2, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 2.4.1, 4.1, 4.2, 4.3, 4.4 цього Договору, строків повернення кредиту, передбачених Графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди, а також п.п. 1.3, 2.2.3, 2.3.3. даного договору, винагороди передбаченої п.п. 4.5, 4.6 позичальник сплачує банку за кожний випадок порушення пеню у розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який виплачується пеня. При порушенні позичальником зобов'язань, передбачених п.п. 2.2.7, 2.2.8, 2.2.11 цього договору, позичальник сплачує банку за кожний випадок порушення штраф у розмірі 2% від суми отриманого кредиту (п. 6.2. кредитного договору). Також, при порушенні позичальником будь-якого з грошових зобов'язань, передбачених даним Договором, більш ніж на 120 днів, у зв'язку з чим банк буде змушений звернутися до суду, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову (п. 6.6. кредитного договору). Сторони встановлюють строки позовної давності за вимоги про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів тривалістю у 5 років (п. 6.8 кредитного договору). В забезпечення зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № МК-595, 22.07.2008 року між банком та [PERSON] укладено договір поруки № МК-595/3, за умовами якого поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором №МК-595 в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (а.с. 62). Відповідно до п. 4 вищевказаного договору, у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором №МК-595 боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Також в забезпечення зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № МК-595, 22.07.2008 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № МК-595/4, згідно умов якого поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором №МК-595 в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (а.с. 63). Згідно п. 4 вищевказаного договору, у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором №МК-595 боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 48000,00 євро, що підтверджується ордером-розпорядженням № 1 від 25.07.2008 року про видачу короткострокового кредиту (а.с. 22). Разом з цим судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконав належним чином взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, що призвело до утворення в нього перед банком заборгованості. З розрахунку заборгованості за договором вбачається, що станом на 10.07.2014 року заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем за кредитом складає 42874,34 євро, яка складається з: 19223,67 євро - заборгованість за кредитом; 16772,74 євро - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4821,32 євро - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 15,72 євро - штраф (фіксована частина) та 2040,89 євро - штраф (процентна складова) (а.с. 6-9). Як встановлено з матеріалів справи позивачем на адресу відповідача [PERSON] було направлено повідомлення про необхідність погашення простроченої заборгованості по кредиту рекомендованими листами, що підтверджується реєстром поштових відправлень (а.с. 13-14). Вказані вимоги залишені ними без задоволення. Крім того, згідно заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.07.2012 року за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, судом встановлено, що з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором №МК-595 від 22.07.2008 року у сумі 316414 грн. 42 коп. та стягнуто солідарно з Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" суму заборгованості у розмірі 10000,00 грн., а всього 326414 грн. 42 коп., що еквівалентно 31350,81 євро, яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 21162,16 євро, заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 8205,97 євро, пені за несвоєчасність виконання зобовязаннь за договором у сумі 466,92 євро, а також штрафів: фіксована частина - 24,01 євро та процентної складової - 1491,75 євро. В іншій частині позову щодо стягнення суми заборгованості у розмірі 316414,42 грн. з поручителя [PERSON] було відмовлено (а.с. 127-129). Суд прийшов до висновку, що відносини, які виникли між сторонами є кредитними відносинами та підлягають врегулюваню відповідно до норм 1054-1056-1 ЦК України та загальних положень про зобов'язання. Стаття 1054 ЦК України, визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ремін). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Стаття 554 ЦК України визначає, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають пред кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає пред кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Проте, правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, урегульовані ст. 554 ЦК України. Зі змісту цієї норми вбачається можливим встановлення поруки щодо виконання одного й того самого зобов'язання одночасно з боку декількох осіб. Однак, така порука виникає на підставі спільного надання, у формі укладання одного договору (ч.3 ст. 554 ЦК України). У такому разі поручителі відповідають перед кредитором солідарно. Законом не заборонено укладання й кількох договорів поруки на виконання того самого зобов'язання, але в цьому випадку ч.3 ст. 554 ЦК України застосована бути не може. Поручителі не несуть у такому разі солідарної відповідальності, оскільки не можна говорити про їхню спільну поруку. За таких обставин кредитор має право пред'явити вимогу до кожного з поручителів на підставі відповідного договору, але поручитель, що виконав зобов'язання, не може висунути вимогу до іншого поручителя на предмет розподілу відповідальності перед кредитором. З огляду на те, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання третьою особою [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором № МК-595 від 22.07.2008 року, утворення у зв'язку з цим заборгованості, а також враховуючи, що [PERSON] виступив поручителем [PERSON], суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача солідарно слід стягнути 3654 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved