Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

В січні 2016 р. [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом до [PERSON], яким, після зміни позовних вимог, в остаточній редакції, просила визнати за нею право власності на будівельні матеріали гаражу літ. «О» по [ADDRESS], вартість яких складає 300 262,00 грн.; змінити ідеальні частки співвласників вказаного житлового будинку у зв'язку з виконанням поліпшення, визнавши за [PERSON] 66/100 часток, за [PERSON] - 34/100 частки. Вказувала, що з 2007 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Подружжя проживало у житловому будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS], 1/2 частка якого належала [PERSON] на праві спільної часткової власності. [INFO] року помер чоловік позивача - [PERSON] В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що: -за час шлюбу позивач та її чоловік за власні та взяті у кредит кошти здійснили капітальний ремонт та значні поліпшення будинку; -також ними був побудований гараж, який померлий чоловік позивача не встиг ввести в експлуатацію; -оскільки чоловік за життя не ввів в експлуатацію гараж, позивач має право на будівельні матеріали, використані для побудови цього гаражу; -позивач після смерті чоловіка успадкувала 1/6 частку житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS]; -оскільки позивачем та її чоловіком було здійснено значні поліпшення в будинку, внаслідок його ремонту, вважає, що змінились реальні частки співвласників у праві спільної часткової власності на будинок. Згідно наданого відзиву відповідач [PERSON] проти позову заперечувала, оскільки: -позивачем пропущено трирічний строк позовної давності для звернення до суду із вказаним позовом, так як поліпшення здійсненні ще в 2009 році, а позов пред'явлено 15.01.2016 року; -позивач обрав невірний спосіб захисту порушеного права та спір між сторонами фактично відсутній; -на момент проведення позивачем та її чоловіком реконструкції спірного житлового будинку, останній не був співвласником будинку; -реконструкція подружжям здійснювалась без згоди відповідачів, через що останні не несуть обов'язку щодо несення витрат на реконструкцію; -оскільки добудова здійснена позивачем без згоди інших співвласників, вона не змінює розміру їх часток у праві спільної часткової власності; -позивач не надала жодних доказів, що вона позбавлена можливості ввести в експлуатацію самовільно реконструйовані літню кухню та гараж; -позивач також не надала жодних доказів того, що вона зверталась до відповідача з приводу надання дозволу останню на здійснення перебудови літньої кухні, гаражу в спірному домоволодінні, або щодо виділу її частки житлового будинку в натурі; -Висновок експерта з будівельно-оціночно-технічної експертизи по справі є суб'єктивним та не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки ідеальні частки співвласників реальним часткам не відповідають, реального розподілу домоволодіння між сторонами не було. 08 червня 2016 року третя особа ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось із позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вказували, що спадкоємець [PERSON] за життя отримав кредит у розмірі 200 000 грн. 00 коп. Проте, на час подачі позову заборгованість за кредитом складає 129 179 грн. 88 коп., яку мають погасити спадкоємці боржника - [PERSON] та [PERSON] Позивач [PERSON] із позовом ПАТ «Укрсоцбанк» не згодна та проти його задоволення заперечує, оскільки кредитору достовірно було відомо про смерть боржника [PERSON] ще в травні 2015 року під час розгляду Ленінським районним судом м. Миколаєва цивільної справи №489/3187/15-ц, в той час як з вимогами про стягнення заборгованості зі спадкоємців Банк звернувся 16.06.2016 року, поза межами встановленого ст. 1281 ЦК України шестимісячного строку. 22.01.2016 року Ухвалою суду відкрито провадження у справі. Ухвалою суду 16.06.2016 року об'єднано в одне провадження позовні вимоги третьої особи з позовними вимогами за первісним позовом. 11.08.2016 року згідно Ухвали по справі призначено будівельно-технічну експертизу та провадження у справі зупинено. 03.03.2017 року провадження у справі відновлено у зв'язку з надходженням висновку експерта. 12.04.2017 року Ухвалою суду по справі відмовлено у клопотанні позивача про призначення будівельно-технічної експертизи. Згідно Ухвали від 12.04.2017 року судом призначено додаткову будівельно-технічну експертизу. Відповідно до Ухвал від 01.09.2017 року справу прийнято до провадження, поновлено та призначено до розгляду. За Ухвалою від 19.02.2018 року в судове засідання викликано експерта для дачі пояснень по виготовленому висновку та проведеному експертному дослідженню. Також 19.02.2018 року розгляд справи відкладено на 19.04.2018 року. 19.04.2018 року згідно Ухвали розгляд справи відкладено на 21.06.2018 року. 21.06.2018 року розгляд справи відкладено на 21.09.2018 року. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечували, просили відмовити в його задоволенні. Щодо позову третьої особи своєї позиції не висловлювали. Третя особа Друга Миколаївська державна нотаріальна контора просила розглядати справу без участі їх представника. Представник третьої особи Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в судове засідання не з'явився, відповідно до поданої заяви просив про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Встановивши фактичні обставини, дослідивши надані сторонами докази, суд при вирішенні справи виходить з такого. Відповідно до договору від 03.06.1969 [PERSON] та [PERSON] купили цілий житловий будинок по [ADDRESS] Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 березня 2006 року за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частку будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON] (Т.1, а.с.81). Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва виправлено помилку у вказаному судовому рішенні, а саме виправлена помилкова дата його ухвалення на вірну «14.03.2003 року». [PERSON] згідно складеного нею Заповіту від 12.02.2005 року, належну їй ? частку житлового будинку [ADDRESS] заповідала [PERSON]. [INFO] року [PERSON] померла. З метою оформлення спадкових прав після її смерті [PERSON] 23.09.2005 року звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] 08.09.2007 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Під час шлюбу подружжя разом проживало в житловому будинку [ADDRESS]. Наведене, під час розгляду справи, не було спростовано жодною із сторін. [INFO] року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS]. Із заявами про прийняття спадщини після померлого [PERSON] звернулись його дружина [PERSON] та мати - [PERSON] Син померлого [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про відмову від належної йому частки спадщини на користь бабусі - [PERSON] 05.08.2015 року державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори [PERSON] видано [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на 2/6 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS]. Разом з тим, 02.06.2015 року та 11.08.2015 року [PERSON] за нотаріально посвідченими договорами дарування, відчужила на користь [PERSON], належні їй на праві власності 1/2 та 2/6 частки житлового будинку [ADDRESS] - відповідно (Т.1, а.с.76,78). 17.02.2018 року [PERSON] після померлого чоловіка [PERSON] видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, за яким позивачу належить 1/6 частка житлового будинку [ADDRESS] (Т.3, а.с.65). Таким чином, на теперішній час житловий будинок [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] - 1/6 частка, та [PERSON] - 5/6 часток. Позивач стверджує, що за життя її чоловіка, подружжям було здійснено капітальний ремонт частини будинку, у якому мешкало подружжя, а також було відремонтовано кімнату, яка входила до частини будинку, що належала відповідачу [PERSON] При цьому, саме позивач разом з чоловіком понесли витрати на ремонт, взяли кредит під виконання поліпшення усього будинку, зокрема перебудували літню кухню, зацементували частину двору, закріпили фундамент, побудували мангал з дахом, відремонтували фасад. На підтвердження наведеного позивачем надано суду копії кошторисів та чеків станом на 2007 рік із розрахунком витрачених подружжям на ремонт житлового будинку коштів(а.с.Т.1, а.с.24-56). В зв'язку з тим, що подружжям здійснені значні поліпшення у житловому будинку, позивач [PERSON] вважає, що змінились ідеальні частки співвласників житлового будинку. Так, за клопотанням позивача 11.08.2016 року по справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза, для визначення будівельних матеріалів, що були використані при переплануванні (реконструкції, збільшення площі) гаражу за адресою: [ADDRESS] визначення переліку невід'ємних поліпшень даного житлового будинку, здійснених з 08.09.2007 року; визначення зміни часток співвласників у зв'язку із здійсненими ремонтними роботами. Проте, у зв'язку з тим, що експертом при проведенні дослідження було невірно визначено ідеальні частки співвласників на теперішній час, 12.04.2017 року по справі було призначено додаткову судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої були поставлені питання, що й перед першою експертизою. Згідно з висновками експерта №125-082 від 27.02.2017 року та №125-082/1 від 07.07.2017 року, вартість будівельних робіт і матеріалів, які були використані під час будівництва господарських будов і споруд в житловому будинку [ADDRESS] складає 223 188 грн., зокрема, будівельних матеріалів - 164 639 грн., будівельних робіт - 58 549 грн. також зазначає, що в зв'язку з виконаними ремонтними роботами в період з 08.09.2007 року в домоволодінні [ADDRESS] змінилися ідеальні частки співвласників, а саме: реальна частка співвласника [PERSON] складає 66/100 часток, що на 49/100 більше від частки, що ідеально належить; реальна частка співвласника [PERSON] складає 34/100, що на 49/100 менше від частки, що ідеально належить. Відповідач посилається на те, що експертом судова будівельно-технічна експертиза була проведена без правовстановлюючих документів позивача, оскільки на час проведення дослідження позивач не отримувала Свідоцтво про право на спадщину після смерті чоловіка, через що висновок експерта не є належним доказом. В судовому засіданні експерт [PERSON] пояснила, що вона проводила експертне дослідження на підставі правовстановлюючих документів співвласників, що містяться в матеріалах справи, проте у Першому висновку нею помилково було визначено їх частки як 1/2 частка за кожним, проте вказаний недолік виправлений експертом у Другому висновку, де вірно визначені ідеальні частки співвласників - 1/6 за [PERSON] та 5/6 за [PERSON] відповідно, що в подальшому не вплинуло на правильність висновку. Також експертом зазначалось, що вона досліджувала частину житлового будинку, у якому мешкає позивач. Дослідивши надані докази та матеріали справи, суд не вбачає підстав для прийняття до уваги наданих висновків експерта в частині визначення вартості поліпшення та, відповідно перерахунку ідеальних часток співвласників, через те, що між сторонами відсутній реальний поділ житлового будинку в натурі, а ремонтні роботи у вказаний період були здійсненні в межах всього будинку, що не надає можливість встановити їх конкретне вираження відносно частин житлового будинку кожного із співвласників. До того ж, судом встановлено, що позивач разом з чоловіком здійснювали ремонт та поліпшення спірного житлового будинку за власні кошти та без згоди інших співвласників, через що суд вбачає помилковими посилання позивача на ст. 357 ЦК України з приводу того, що у зв'язку із здійсненими роботами змінились частки співвласників, оскільки такі обґрунтування вирвані з контексту правової норми ст.357 ЦК України та не відображають усього змісту даного положення законодавства. Так, згідно із статтею 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), тобто право спільної власності - це право власності кількох суб'єктів на один об'єкт. Відповідно до статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Зі змісту вказаної статті вбачається, що право кожного із співвласників пов'язується з часткою у праві спільної власності, і кожен із співвласників є власником не певної частини майна, а всього спільного майна у цілому. Відповідно до частин першої, другої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ч. 3 ст.357 ЦК України співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Доказів того, що інші співвласники житлового будинку - відповідачі [PERSON] або [PERSON] на час виконання будівельних робіт надавали свою згоду на їх виконання, позивачем не надано, через що суд вважає вимоги позивача в частині зміни розміру ідеальних часток співвласників у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] такими, що не підлягають задоволенню. Крім того позивач посилається на те, що її чоловік, за кошти подружжя, побудував гараж за літ. «О», який є самовільною забудовою та знаходиться за адресою житлового будинку. В зв'язку з цим позивач має право власності на будівельні матеріали, використані при його побудові. Статтею 60 Сімейного кодексу України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно з Згідно з висновком експерта №125-082 від 27.02.2017 та №125-082/1 вартість будівельних матеріалів, які були використані під час будівництва будівлі гаражу-майстерні літ. "О" в будинку [ADDRESS] в нині чинних цінах складає 300 262 грн. Між тим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цієї частині з огляду на таке. Згідно наданих сторонами доказів (технічна документація, висновки експерта) вбачається, що гараж-майстерня літ. «О» є самовільною побудовою, яка виконана позивачем та її чоловіком самостійно без згоди інших співвласників. До складу спадкової маси після смерті [PERSON] зазначений гараж не входить, оскільки є самовільною побудовою та не є об'єктом права власності. Відомості про наявність спору між позивачем та її чоловіком, як подружжям, за життя останнього, щодо права власності на самовільно побудований за час шлюбу гараж-майстерню літ. «О» - відсутні. Суд враховує посилання відповідача на те, що з його боку не відбувається будь-яких порушень прав позивача, як власника самовільної побудови - гаражу-майстерні літ. «О». Ні відповідач [PERSON], ні відповідач [PERSON] під час розгляду справи не вказували на порушення їх прав з боку позивача та її чоловіка внаслідок спорудження вказаного гаражу. За частинами 4,5 ст.357 ЦК України співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників. При цьому, слід зауважити, що позивач має можливість в позасудовому порядку визнати право власності на самовільну побудову, чого і не заперечував представник позивача під час розгляду справи та на чому наголошував відповідач. Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Згідно змісту п. п. 1 п. «б» ч. 1 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у порядку, встановленому законодавством,відноситься до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про планування і забудову територій», ст. 18 Закону України «Про основи містобудування» будівництво об'єктів містобудування незалежно від форм власності здійснюється з дозволу відповідних рад, які можуть делегувати це право відповідним виконавчим органам, закінчені будівництвом об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином відсутні порушення прав позивача з боку відповідачів в частині користування або оформлення права власності на самовільну побудову - гараж-майстерню літ. «О» або на будівельні матеріали, що використані під час будівництва цього гаражу, відтак відсутні підстави для задоволення позову. При цьому, суд не погоджується з доводами відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності для подачі позову, оскільки відповідач не врахував ту обставину, що позивач стала співвласником спірного житлового будинку з моменту відкриття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] - [INFO] року, та саме з цього моменту починається відлік часу для захисту порушеного права позивача, як співвласника житлового будинку [ADDRESS] Стосовно вимог третьої особи про стягнення заборгованості, суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на таке. 19.10.2007 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" (правонаступником якого є ПАТ "Укрсоцбанк") та [PERSON] було укладено кредитний договір №641/3-198, відповідно до якого позичальнику було надано кредит в сумі 200 000 грн. строком до 18.10.2017 з відсотковою ставкою 15%. Банком було надано суду копія кредитного договору, яка засвідчила факт його укладення. Згода [PERSON] підтверджується його підписом. На основі укладеного між позивачем та відповідачем договору суд робить висновок про виникнення зобов'язальних правовідносин між сторонами, відповідно до яких позивач зобов'язувався надати грошові кошти відповідачу в розмірі та на умовах, встановлених в договорі, а відповідач зобов'язувався повернути кредит та сплатити відсотки. Як встановлено судом, [PERSON] помер [INFO] року. Станом на 15.04.2016 заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором склала 129 179,88 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 78421,55 грн.; заборгованості за відсотками - 22364,03 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту - 16519,86 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків - 4108,24 грн., інфляційних витрат за кредитом - 6128,37 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками - 1637,83 грн. Матеріалами спадкової справи підтверджено, що спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим, суд приймає до уваги заперечення проти позову третьої особи з боку позивача [PERSON], яка в уточненій редакції свого позову виклала свою позицію щодо позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк». Так, [PERSON], зазначала про пропуск позивачем строку для пред'явлення вимог кредитора у зв'язку з тим, що про смерть боржника [PERSON] Банк дізнався під час розгляду справи №489/3187/15-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк» про припинення іпотечного договору, де позивач повідомила Банк про смерть її чоловіка. Між тим, дослідивши матеріали цивільної справи №489/3187/15-ц судом встановлено, що [PERSON] при подачі позову до суду повідомила банк про смерть чоловіка, оскільки зазначала про це у позові та додавала до позову копію свідоцтва про смерть [PERSON] 22.06.2015 року представник ПАТ «Укрсоцбанк» отримав судову повістку по справі, 09.07.2015 року від Банку надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в якому представник відповідача вказував, що на час розгляду справи перебуватиме у відрядженні. Жодних клопотань про ознайомлення з матеріалами справи Банк не подавав, що підтверджує отримання ним позову [PERSON] Представник ПАТ «Укрсоцбанк» 21.09.2015 року склав заперечення проти поданого позову, в якому зазначав про те, що банку відомо про смерть боржника [PERSON] Позов до спадкоємців позичальника [PERSON] - [PERSON] та [PERSON], ПАТ «Укрсоцбанк» пред'явило лише 08.06.2018 року, тобто поза межами встановленого ст.1281 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення такої вимоги. При цьому, суд зауважує, що річний строк для пред'явлення Банком вимоги до спадкоємців [PERSON] на виниклі правовідносини не розповсюджується, оскільки Банк про смерть позичальника дізнався задовго до настання строку погашення кредитної заборгованості - 18.10.2017 року та йому було відомо про відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову третьої особи ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] та [PERSON] через пропуск строку встановленого для пред'явлення такої вимоги. Отже, дослідивши всі надані докази в сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення первісного позову та позову третьої особи.

Outcome: dismissed