Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

До Чернівецького районного суду звернулася [PERSON] з вищезазначеним позовом, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з твердої грошової суми в розмірі 350 гривень на кожну дитину на 1/4 частину всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання дітей. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі за обставин, викладених у позовній заяві, просила суд їх задоволити. Як вбачається із матеріалів справи відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, до суду не з'явився, причини його неявки суду невідомі. Відповідачем по невідомих суду причинах не подано відзиву на позовну заяву, відсутні відомості щодо надіслання відзиву позивачу, відповідачем не пред'явлено зустрічного позову. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ухвали Чернівецького районного суду Вінницької області від 29.08.2018 постановлено про проведення заочного розгляду справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що від спільного подружнього життя у сторін є двоє неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що свідчать свідоцтва про народження серії [NUMBER], видане 23 лютого 2007 року виконавчим комітетом Білянської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, та серії [NUMBER], видане 19 червня 2009 року виконкомом Білянської сільської ради Черінвецького району Вінницької області відповідно. Крім того, як вбачається із позовної заяви, у сторін є повнолітній син [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 08 травня 2013 у справі №228/1216/2012 вирішено стягувати із [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] аліменти для утримання неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі по 350 гривень на кожну дитину з індексацією відповідно до закону, починаючи з 28.11.2012 і до досягнення старшою дитиною повноліття. 28.05.2013 Чернівецьким районним судом Вінницької області видано виконавчий лист про стягнення із [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] аліменти для утримання неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі по 350 гривень на кожну дитину з індексацією відповідно до закону, починаючи з 28.11.2012 і до досягнення старшою дитиною повноліття. [PERSON] просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 350 гривень на кожну дитину на 1/4 частину всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що розмір аліментів, які стягуються відповідно до вище вказаного рішення суду, є недостатнім для матеріального утримання дітей та належного забезпечення усіма необхідними для їх розвитку речами, а також продуктами харчування. Згідно рішення Чернівецького районного суду від 08.05.2013 за вибором позивача було визначено спосіб виконання батьком [PERSON] обов'язку утримувати дитину - стягування аліментів для утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі. Згідно довідки, виданої виконкомом Білянської сільської ради Чернівецького району Вінницької області №342 від 12.06.2018, діти [PERSON], 2007 р.н., та [PERSON], 2009 р.н., знаходяться на утриманні [PERSON], 1977 р.н. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3 ст.181 СК України в ред. Закону України від 17.05.2017 року №2037-VІІІ). Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України (із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року №2037-VІІІ) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дана норма однаково застосовується до всіх платників аліментів, незалежно від правових підстав їх праці (робота за трудовим договором, відповідно до вимог КЗпП, робота за контрактом за кордоном тощо). Статтею 7 Закону України Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 року, №2246-VІІІ затверджено прожитковий мінімум для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Частиною 2 статті 182 СК України передбачає мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідного віку, у той час як максимальний розмір аліментів закон не встановлює. Останній визначається судом у кожному конкретному випадку, враховуючи як потреби самої дитини, так і можливості платника аліментів - матері або батька дитини. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" орієнтує суди на те, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. "Про виконавче провадження" максимальний розмір аліментів не повинен перевищувати в цілому 50 відсотків заробітної плати цієї особи (абзац 4 п. 17). Згідно рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 08 травня 2013 року із [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти для утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 350 гривень на кожну дитину з індексацією відповідно до закону, тобто розмір аліментів, які сплачуються відповідачем для утримання неповнолітніх синів є меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України (із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року №2037-VІІІ). Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України (із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року №2037-VІІІ) встановлено, що за рішенням суду кошти для утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як свідчить правова позиція Верховного Суду України у справі за №143 цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст., ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки) (постанова Верховного суду України №6-143 ЦС13 від 05.02.2014 року). З врахуванням роз'яснень, що містить Постанова Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", суд відповідно до ст., ст.181, 192 СК України вважає належними та достатніми підставами для зміни розміру аліментів (шляхом зміни способу стягнення аліментів), які зобов'язаний сплачувати [PERSON] для утримання неповнолітніх синів. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо збільшення розміру стягуваних аліментів. Враховуючи в сукупності всі обставини справи, беручи до уваги докази, які одержані у встановленому законом порядку, суд в силу статей 181, 192 СК України приходить до висновку про зміну розміру стягуваних аліментів (шляхом зміни способу їх стягнення) із 350 гривень на 1/4 частину усіх видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. [PERSON] у відповідності до положень вищезазначеного Закону звільнена від сплати судового збору за вимогою щодо зміни розміру аліментів на неповнолітню дитину, тому відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнено позивача. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, допустити рішення щодо стягнення аліментів до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць. На підставі ст., ст. 180, 181, 182, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved