Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

Зміст позовних вимог, пояснення сторін. У листопаді 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі АТ КБ "ПриватБанк") звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 22980,78 гривень, посилаючись на те, що 16.09.2008 року між АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н (далі договір), де відповідачка отримала кредит у розмірі 14000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У порушення умов договору, відповідачка свої зобов'язання належним чином не виконала в результаті чого має заборгованість за кредитом станом на 22.10.2018 року в сумі 22980,78 гривень, яка складається з наступного : 4831,05 грн.- тіло кредиту -8057,94 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; -8759,37 грн.- нараховано пені; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: -250,00 грн. - штраф ( фіксована частина); -1082,42 грн. - штраф ( процентна ставка). Позивач просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором в розмірі 22980,78 грн. та покласти на відповідача витрати пов'язані з розглядом справи у суді. Частиною 5 статті 279 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь -якої зі сторін про інше. Оскільки предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Представник позивача в судове засідання не з'явився, разом з позовом надав клопотання про підтримання позову, розгляд справи без їх участі, та розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачка, належним чином повідомлена про відкриття провадження у справі, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення з позначкою «за закінченням терміну зберігання», відзив на позов та заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надсилала. Доказів того, що відповідач з поважних причини пропустив строк для подачі заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження матеріали справи не містять. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. ( ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Фактичні обставини справи, встановлені судом. Суд, перевірив матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 16.09.2008 року між АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н (далі договір), де відповідачка отримала кредит у розмірі 14000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а. с. 10-26). Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом також встановлено, що [PERSON] була ознайомлена з наявними в матеріалах справи Умовами та правилами. Відповідачка, користуючись кредитними коштами, періодично сплачувала заборгованість за наданим кредитом ( а.с.6-9). Що стосується укладеного між сторонами у даній справі кредитного договору та його складових, то, як зазначалося раніше, підписавши 16.09.2008 року заяву, [PERSON] надала свою згоду на те, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами і правилами, а також Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг, з якими вона ознайомлена. Доказів того, що вимоги банку ґрунтуються на інших умовах, які сторони не узгоджували, відповідачка суду не надавала. Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Саме такий договір був укладений і виконувався сторонами. Вимоги про визнання цього договору в цілому або його частин недійсними, а також про зміну або розірвання договору з передбачених законом підстав [PERSON] суду не надавала. Зважаючи на зазначене, суд дійшов висновку, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] шляхом підписання заяви було укладено в письмовій формі кредитний договір. При цьому матеріали справи не містять даних, які б свідчили про заперечення відповідачкою фактів підписання вказаних вище заяви про отримання банківських послуг . Встановлено, що за умовами договору банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів у році. [PERSON] з підписаною заявою/договором клієнт повідомлений про сайти банку та своїм підписом підтвердила, що повною мірою розуміє та зобов'язується виконувати вимоги Умов та Правил, а також підтвердила ознайомлення з обов'язком самостійно знайомитися із внесеними змінами на сайті (адреса сайту вказана у заяві). При незгоді зі змінами Умов та Правил банку клієнт може звернутися в банк для розірвання цього договору та погасити перед банком заборгованість, у тому числі і заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення карток, виданих держателю і його довіреним особам. Заява про розірвання кредитного договору від відповідача до банку не надходила, відповідач активно користувалася карткою, в тому числі неодноразово здійснювала погашення заборгованості. Справжність підпису, що міститься в анкеті-заяві, відповідачем не оскаржувалась. Клопотань щодо призначення судових експертиз щодо цього не заявлялось. Доказів того, що вимоги банку ґрунтуються на інших умовах, які сторони не узгоджували, [PERSON] не надала. Саме така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 61-5591св18. Згідно із розрахунком заборгованості відповідачка станом на 22.10.2018 року має заборгованість в сумі 22980,78 гривень, яка складається з наступного : 4831,05 грн.- тіло кредиту -8057,94 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; -8759,37 грн.- нараховано пені; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: -250,00 грн. - штраф ( фіксована частина); -1082,42 грн. - штраф ( процентна ставка) ( а.с.6-9). Норми права, що регулюють правовідносини під час розгляду справи. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. В зв'язку з тим, що відповідачем не надано до суду заперечень проти позову, доказів в підтвердження того, що ним належним чином виконувалися умови кредитного договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими. Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідача підлягають стягненню заборговані відсотки з урахуванням чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. В частині стягнення пені в сумі 8759,37 грн. ( розрахунок якої не надано позивачем) та штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 250,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 1082,42 грн - штраф (процентна складова), то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно довідки відділу державної реєстрації Виконавчого комітету Ізюмської міської ради в Харківській області станом на 12.11.2018 р. відповідачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ( а.с.40). Місто Ізюм Харківської області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України №1275-р від 02.12.2015р. При таких обставинах, зважаючи на те, що пеня нарахована за період, який пізніше 14 квітня 2014 року, та імперативну заборону на її стягнення, то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі ст.141ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідачів понесені і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial