Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

Добровеличківська районна державна адміністрація Кіровоградської області, як орган опіки і піклування, звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, в якому зазначила, що [PERSON] є матір'ю малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. [PERSON] є матір'ю - одиначкою, про що свідчать витяги з Державного реєстру актів сімейного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. [PERSON] систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, характеризується негативно, зловживає алкоголем, веденням домашнього господарства не займається, діти часто голодні і простуджені. Вказані обставини спонукали позивача звернутися до суду з відповідним позовом . Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та обґрунтувала їх обставинами, викладеними в позовній заяві. Додала, що [PERSON] не займається доглядом та вихованням своїх дітей, не бажає створити умов для нормального проживання дітей, не має постійного місця роботи, негативно характеризується по місцю постійного проживання, зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя. На неодноразові попередження щодо можливості порушення питання про позбавлення її батьківських прав не реагувала. Відповідач в судовому засіданні заявлені вимоги не визнає, просила не позбавляти її батьківських прав та не розлучати її з дітьми. Розкаялась у своїй незадовільній поведінці, обіцяла повністю змінитися та жити в подальшому виключно за ради дітей. Прокурор, який вступив за своєю ініціативою у справу підтримала позовні вимоги в частині передачі дітей органу опіки та піклування Добровеличківській райдержадміністрації для подальшого влаштування посилаючись на те, що позбавлення батьківських прав відповідача це є крайній захід згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав при вирішенні спорів про позбавлення батьківських прав". Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. В Україні дитинство охороняється державою (частина третя статті 51 Конституції України). Держава має забезпечувати належні умови для виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, їх соціально-психологічної адаптації та активної життєдіяльності, зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги, свободи та рівності (стаття 4 Закону України „Про охорону дитинства"). Пріоритетом у правовому регулюванні сімейних відносин є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (частина друга статті 1 Кодексу). [PERSON], [INFO] є матір'ю малолітніх дітей [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане Тишківською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області 21.06.2010), та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER], видане Тишківською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області 20.08.2013 ). Відповідачка є матір'ю - одиначкою, про що свідчать витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] № 00014828322 та [PERSON] № 00014827908 де зазначено, що державна реєстрація народження проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України ( за вказівкою матері). З довідки про склад сім'ї № 809 від 24.04.2015 виданої Тишківською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області з'ясовано, що [PERSON] зареєстрована та проживає [ADDRESS] і до складу її сім'ї входять: син [PERSON] та дочка [PERSON]. З довідки - характеристики № 811 від 24.04.2015 виданої Тишківською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області з'ясовано, що [PERSON] має двох малолітніх дітей, не працює, проживає за рахунок соціальних виплат. За період проживання на території сільської ради зарекомендувала себе з негативної сторони. За характером безвідповідальна, неврівноважена. Веде безпорядний спосіб життя, зловживає спиртними напоями. Незадовільно ставиться до своїх батьківських обов'язків, діти часто голодні та залишаються зі сторонніми людьми. Гроші, які держава виділяє на дітей, витрачаються не за призначенням. Злісне ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов'язків підтверджується доповідними листами медичної сестри [PERSON] від 15.05.2014 та 27.05.2015, яка під час відвідувань малолітньої [PERSON] повідомила, що дитина знаходиться у брудному одязі, харчується з брудного посуду, в помешканні антисанітарія, завжди відсутня свіжоприготовлена їжа. Актами обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї відповідача від 26.05.2014, 03.06.2014, 03.07.2014, 29.10.2014 , 30.10.2014, 17.04.2015, 22.04.2015 підтверджено, що мати вихованням дітей не займається, веде аморальний спосіб життя (присутність в будинку сторонніх чоловіків та розпиваються спиртні напої), в кімнатах будинку брудно, діти не миті та напів голодні, запаси продуктів відсутні, сплять на брудних покривалах та одіялах, одяг та взуття дітям не купується, діти часто хворіють і їм не надається належна медична допомога. Через зловживання спиртними напоями тa ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків сім'я [PERSON] з травня 2010 року вважається неблагополучною та перебуває на обліку в Тишківській сільській раді, що підтверджується довідкою № 851 виданою 13.05.2015 Тишківською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградської області . Питання безвідповідального ставлення [PERSON] до виконання своїх батьківських обов'язків розглядалося виконкомом Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області ( рішення № 44 від 29.05.2014) та на засіданні громадської інспекції у справах дітей при сільській раді (протокол засідання № 1 від 02.06.2014), на засіданні координаційної ради у справах дітей при районній державній адміністрації (протокол № 6 від 04.07.2014) . Відповідно до рішення № 18 засідання координаційної ради Добровеличківської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 04.07.2014 відповідачу направлено офіційне попередження та зобов'язано переглянути своє ставлення до виконання батьківських обов'язків. Наказом начальника служби у справах дітей Добровеличківської районної державної адміністрації Кіровоградської області № 45 від 03.07.2014 малолітні [PERSON] та [PERSON] поставлені на облік як діти, які опинилися в складних життєвих обставинах, через ухилення матері від виконання батьківських обов'язків (довідка № 01-29/18/2 від 09.12.2014). На підставі клопотання Тишківської сільської ради від 30 жовтня 2014 року № 01-20-387/1 та відповідних матеріалів, районною комісією з питань захисту прав дитини при Добровеличківській районній державній адміністрації Кіровоградської області від 28.11.2014 було прийнято рішення № 40 про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав , відповідно до якого районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, надала висновок № 01-32/422/1 від 09.12.2014 про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітніх [PERSON] та [PERSON] . З довідки № 29/2686 від 15.05.2015 виданої Добровеличківським РВ УМВС України в Кіровоградській області встановлено, що [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності за ч.1 та ч.2 ст.178 та за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП. Згідно висновку районної державної адміністрації як органу опіки та піклування від 4 травня 2012 року, орган опіки і піклування вважає за необхідне позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона як соціальний працівник часто відвідувала домоволодіння [PERSON], яка проживала з двома малолітніми дітьми, які постійно були недоглянутими, проживали в умовах антисанітарії, запасів їжі крім відра картоплі та відра муки не було, їжа відповідачкою дітям не готувалась, діти не мають іграшок, дитячих книжок, часто в будинку перебували невідомі особи чоловічої статі. Крім того, на думку свідка діти мають фізичну та розумову відсталість. Разом з тим свідок повідомила, що на її думку відповідач [PERSON] любить своїх дітей, однак зовсім про них не дбає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надав показання, що він працює охоронцем підприємства СВК України з початку березня 2015 року, територія якого межує з домоволодінням [PERSON]. Під час його роботи на території підприємства, свідок декілька разів бачив, що до відповідачки та її рідного брата навідуються особи чоловічої статі з метою спільного вживання спиртних напоїв у будинку. Крім того, мав місце випадок коли чоловіки приходили до відповідачки за грошима, завідомо знаючи, що остання має отримати допомогу на дітей. Разом з тим, свідок зазначає, що відповідачка проявляє турботу за дітьми, жодного разу не бачив, щоб діти були голодні, оскільки постійно з ними спілкується. Також свідок не вважає, що діти мають відповідно до їхнього віку розумові або фізичні відхилення, оскільки хлопчик [PERSON], [INFO] року усім цікавиться. Також діти постійно граються та катаються на вилосипедах. На думку свідка відповідачка любить своїх дітей та приділяє достатню материнську увагу, потенційної шкоди для їх життя та здоров'я не бачить. Однак свідок повідомив, що відповідачка раніше до того як свідок працював на підприємстві вела набагато гірший спосіб життя і у даному випадку вона стала на шлях виправлення як мати. Суд зазначає, що відповідачем [PERSON] не надано суду переконливих доказів того, що вона докорінно змінила своє ставлення до дітей та належним чином виконуватиме свої материнські обов'язки не зважаючи на її тимчасове виправлення. Суд вважає, що позитивні зміни у житті відповідача повинні мати докорінний характер. Суд зазначає, що враховуючи спосіб життя [PERSON] у минулому, існує потенційна загроза повноцінному розвитку, здоров'ю та життю малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Відповідно до ст.12 Закону України „Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності суд вважає, що відповідач, яка без поважних на те причин не виявляла материнської турботи та піклування до дітей, веде аморальний спосіб життя щодо власних дітей (вживаня в будинку де проживають діти спиртних напоїв та наявність факту перебування незнайомих осіб чоловічої статі), повна свідома відсутність материнського піклування, отримання коштів на дітей та використання їх на власні потреби, незадовільні умови проживання дітей, повна відсутність господарського догляду за будинком та за її прилеглою територією. Разом з тим суд вважає доведеним те, що відповідач любить своїх дітей, відсутність в її діях жорстокого поводження з дітьми, наявність щирого розкаяння та бажання змінитися на краще за ради дітей. В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач перебуває на обліку щодо захворювання на алкоголізм чи наркоманію, а також докази фахівців щодо фізичного та розумового стану дітей. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди використовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Статтею 27 Європейської конвенції про права дитини від 20.11. 1989 року, (ратифікованої Україною 27.02.1991 року), держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008р. по справі "Савіни проти України" зазначається "що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини." Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав при вирішенні спорів про позбавлення батьківських прав" суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання. Крім того, зазначеною Постановою Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Враховуючи обставини справи, особу відповідача, суд вважає за можливе відібрати дітей у відповідача без позбавлення батьківських прав, оскільки це є крайній захід впливу. Крім того, суд враховує обставину, що діти потребують особливого догляду і піклування, а відповідач є працездатною людиною, має задовільний стан здоров'я, тобто може працювати і надавати допомогу на утримання дітей. Крім того суд вважає за необхідне надати можливість відповідачці виправитись та в подальшому забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку її дітей. Відповідно до ч.3 ст.60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно ч.5 ст.167 СК України, якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Оскільки ніхто з родичів дітей не виявив бажання опікати їх, суд вважає, що необхідно передати дітей для опіки органу опіки та піклування Добровеличківської районної державної адміністрації для подальшого влаштування. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог . Отже з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати на загальну суму 121 гривня 80 копійок. На підставі ст. ст. 164 - 167 СК України , ст. ст. 27, 28, 29 Європейської конвенції про права дитини від 20.11. 1989 року, ратифікованої Україною 27.02.1991 року, рішення Європейського суду від 18 грудня 2008р. по справі "Савіни проти України", постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав "№ 3, від 30.03.2007 року,

Outcome: partial