Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 06.05.2019 року разом зі своїм чоловіком набула права власності на квартиру [ADDRESS] . З 01.06.2019 року було проведено фактичне відключення вищевказаної квартири від системи центрального опалення та встановлено автономне газове опалення. Таким чином, фактично послуги теплозабезпечення в квартиру [ADDRESS] не надаються. Опалення квартири буде здійснюватись природним газом. Вона з письмовими заявами звернулась до КП "Теплозабезпечення", КВЖРЕП №1 і повідомила про відключення квартири від мережі центрального опалення та облаштування індивідуального опалення в квартирі. Одночасно в своїх зверненнях просила виділити спеціалістів для обстеження квартири та складання відповідного акту відключення, який є підставою для зняття квартири з обліку та розірвання договору. На своє звернення отримала відмову у наданні дозволу на відключення з посиланням на відсутність нормативних документів, які передбачають можливість відключення від системи центрального опалення окремих приміщень будинку. Отже, її вимога про розірвання договору надання послуг з централізованого опалення та припинення нарахування послуг була проігнорована, тому просить рішенням суду зобов`язати Комунальне підприємство "Теплозабезпечення" Коростенської міської ради зняти з обліку та припинити нарахування послуг з центрального опалення квартири [ADDRESS] у зв`язку із від`єднанням квартири від мережі централізованого опалення і відмовою споживача від цих послуг, а також розірвати договір про надання послуг з централізованого опалення, укладений між КП "Теплозабезпечення" та [PERSON] 08.05.2019 року. 27.08.2019 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових і електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком направлялась рекомендованими листами за місцем реєстрації відповідача, з одночасним розміщенням оголошення про розгляд справи на сайті суду. У встановлений строк відповідач відзив на позов та будь-яких клопотань пов`язаних з розглядом справи не подав. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Неборачко І.В. 6.05.2019 року позивач набула право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Інша 1/2 частина вказаної квартири належить чоловіку позивача [PERSON] . 08.05.2019 року між [PERSON] та відповідачем було укладено договір про надання послуг по теплопостачанню. З п. 31 договору про надання послуг з централізованого опалення слідує, що договір укладається строком на п`ять років і набирає чинності з дня його укладання. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду. Згідно п. 32 вказаного договору він може бути розірваний достроково у разі: зникнення потреби в отриманні послуги або відмови спожива від користування послугами виконавця; переходу права власності (користування) на кварту (будинок садибного типу) до іншої особи; не виконання умов договору сторонами договору. Відповідно до ч. 1,2, 3, 4, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. 02.07.2019 року позивач звернулась з заявою на адресу міського голови в якій просила надати дозвіл на відключення квартири від мережі централізованого опалення та направлення спеціалістів для складання акту. З заявою про направлення спеціалістів для складання акту також було направлено заяву Коростенському КВЖРЕП №1. 24.07.2019 року позивач звернулася із заявою до відповідача в якій повідомила про відключення належної їй квартири від мережі централізованого опалення та установку автономного опалення, у зв`язку з чим зникла потреба в отриманні послуг, тому просила розірвати договір від 08.05.2019 року про надання послуг з централізованого опалення у квартирі та припинити нарахування плати за споживання теплової енергії. На вказані звернення відповідач на адресу позивача направив листи зі змісту яких слідує про необхідність отримання дозволу виконавчого комітету на відключення споживача від мережі централізованого опалення. Міський голова в листі від 20.06.2019 року вказав, що нормативні документи, якими регулюється питання відключення від мереж централізованого опалення в житлових будинках не передбачають можливості відключення від системи ЦО окремих приміщень будинку і передбачають можливість відключення від ЦО будинку в цілому за рішенням загальних зборів, за згодою всіх власників приміщень у житловому будинку. Правовідносини пов`язані з наданням послуг по теплопостачанню врегульовані Правилами надання населенню послуг з водотеплопостачання та водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. №630. Так, відповідно до п.п. 24-26 Правил споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання затверджено наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 року №4 (далі Порядок). Порядком установлено, що для вирішення питання відключення споживача від мереж ЦО він повинен звернутися до міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі (далі Комісія) з відповідною письмовою заявою. Відповідно до п.п.2.5-2.7 Порядку відключення приміщень від внутрішньо-будинкових мереж ЦО виконується монтажною організацією, яка реалізує проект за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, наймача квартири або уповноваженої ним особи. Про закінчення робіт складається акт про відключення від мереж ЦО і подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Дія цього Порядку не поширюється на власників, наймачів (орендарів) окремих приміщень, які були відокремлені від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання та користуються автономним теплопостачанням до набрання чинності цим Порядком. Однак при розгляді справи встановлено, що проведення відключення квартири позивача було проведено у 2019 році, тобто після набрання чинності вказаними Правилами та Порядком, тому мала відповідати встановленим вимогам. Судом встановлено, що процедура від`єднання від мереж централізованого опалення позивачем не була дотримана, оскільки після від`єднання квартири від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води акт, про який зазначено вище, не затверджувався на засіданні Комісії, умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання не переглядались, тобто процедура відключення споживача від мереж централізованого опалення не була належним чином завершена, тому підстави для зняття позивача з обліку як споживача послуг з централізованого опалення та припинення нарахування плати за послуги з теплопостачання у відповідача відсутні. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 651 ЦК України визначено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Позивач не обґрунтувала належними та допустимими доказами факт істотного порушення договору відповідачем, тому вимоги про розірвання договору на підставі вищевказаної норми Закону задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed