Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 13 690 грн. 57 коп. Позовні вимоги мотивовані тим що, відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 10.11.2006 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 3900,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав і станом на 31.12.2013 року його заборгованість перед позивачем становить - 13 690 грн. 57 копійок, яка складається з наступного : 3 290,50 грн.- заборгованість за кредитом, 13 192,56 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 628,12 грн. - штраф (процентна складова). Судовим наказом Вугледарського міського суду Донецької області від 10.06.2008 року стягнено заборгованості у сумі 3920 грн. 61 коп. з відповідача [PERSON] за кредитним договором від 10.11.2006 року, тому в новому розрахунку заборгованості від 31.12.2013 року вже врахована сума стягнення по даному судовому наказу. На підставі вищезазначеного позивач КБ "ПРИВАТБАНК» просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 13 690,57 грн., а також сплачений при подачі позовної заяви судовий збір у сумі 243,60 грн. Представник позивача ПАТ "ПРИВАТБАНК» в судове засідання не з'явився з невідомої для суду причини, про час та дату слухання справи повідомлявся належним чином. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явився з невідомої для суду причини, про час та дату слухання справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, пояснила, що між ПАТ "ПРИВАТБАНК» - позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н від 10.11.2006 року на отримання кредит у розмірі 3900,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку [NUMBER] зі строком дії 12 місяців згідно п.9.12, 3.1.1 та 3.1.2. Вказана вище платіжна картка, строк дії якої скінчився 10 листопада 2007, більше не перевипускалась. В матеріалах справи відсутні докази того, що після закінчення строку дії платіжної картки відповідач [PERSON] отримав нову картку. Станом на дату звернення до суду січень 2014 року - строк позовної давності за вимогами Позивача пропущено, так як 3 роки встановленої законом позовної давності сплили 10 листопада 2010 року, тому в позовних вимогах в частині стягнення суми заборгованості у сумі 3 900, грн. має бути відмовлено. Відповідно до ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги - а саме до стягнення процентів за користування кредитом, тому просить суд в частині стягнення з [PERSON] процентів за користування кредитом у сумі 13 192,56 грн. відмовити в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до укладеного кредитного договору №б/н від 10.11.2006 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 3900,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с.6-10). З розрахунку заборгованості за договором №б/н від 10.11.2006 року, укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON], станом на 31.12.2013 року його заборгованість становить - 13 690 грн. 57 копійок, яка складається з наступного : 3 290,50 грн.- заборгованість за кредитом, 13 192,56 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 628,12 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.4). 10.06.2008 року Вугледарським міським судом Донецької області винесено судовий наказ про стягнення заборгованості у сумі 3920 грн. 61 коп. з відповідача [PERSON] за кредитним договором від 10.11.2006 року. Тому в новому розрахунку заборгованості від 31.12.2013 року вже врахована сума стягнення по даному судовому наказу(а.с.3). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Як убачається з матеріалів справи, сторони встановили як строк дії договору - до повного погашення позичальником заборгованості за кредитами та процентами за користування ними (пункт 7.6 кредитного договору), кінцевий строк повернення кредиту - до 27 грудня 2010 року (пункти 1.1; 3.2 кредитного договору), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів - щомісяця до 10 числа включно кожного календарного місяця для основної заборгованості (пункт 3.1 кредитного договору) і для процентів за користування кредитом (пункт 3.3 Кредитного договору). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Про правові наслідки порушення зобов'язання боржником йдеться також у частині першій статті 611, частині другій - четвертій статті 612 ЦК України, частині першій, другій статті 220 ГК України, які передбачають відповідальність боржника. Як зазначалося вище, сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню у строк до 27 грудня 2010 року. Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з умовами кредитного договору (пунктами 3.1, 3.3) позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту п зрушення строку його погашення. Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами до 10 числа кожного місяця, а процентів - кожного 10 числа (включно) кожного календарного місяця, наступного за звітним, у рахунок якого вносяться кошти, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Позивачем не надано доказів стосовно того, що картка перевипускалась і відповідач продовжував договірні відносини. З огляду на викладене, аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог позивачу ПАТ Комерційний банк "ПРИВАТБАНК» відмовити. На підставі викладеного ст.ст. 251, 253, 256, 257, 258, 261, 267, 551 ЦК України,

Outcome: dismissed