Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON], в якій просить стягнути з відповідача борг згідно кредитного договору №б/н від 04.02.2008 року в розмірі 13572 гривні 42 копійки та судові витрати по справі. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 04 лютого 2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, за яким остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту з початковою сумою 1500 гривень на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитним договором з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, взяті на себе зобов'язання за договором відповідач не виконала, що призвело до утворення простроченої заборгованості, яка станом на 30.09.2017 року становить 13572 гривні 42 копійки та складається з наступного: - 1475,54 грн. - тіло кредиту; - 11212,48 грн.- нараховані відсотки за користування кредитом; - 884,40 грн. - заборгованість по судовим штрафам. Оскільки заборгованості по кредитному договору відповідачем не сплачено, Банк просить стягнути борг в судовому порядку, посилаючись на розрахунок заборгованості від 30.09.2017 року; "Умови та правила надання банківських послуг", "Правила користування платіжною карткою". В судове засідання представник позивача не з'явився. Натомість в поданому клопотанні вказав, що в разі неявки відповідача, ПАТ КБ "ПриватБанк" підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти розгляду справи у відсутності представника Банку з постановленням заочного рішення у справі. ( а.с. 28) Відповідач [PERSON] на розгляд справи не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила, заперечень проти позову не надала, хоча завчасно була повідомлена про час і дату розгляду справи в суді судовою повісткою. (а.с. 27, 31) Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і дату судового розгляду, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач повторно не з'явилася на судовий розгляд справи, про причини неявки суд не повідомила, хоча була завчасно повідомлена про час і дату розгляду справи в суді, заяви про розгляд справи у її відсутності не надала, суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до частини 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Параграфом першим глави 71 ЦК України регулюються правовідносини позики. Статтею 1046 Кодексу передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За правилом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Судом встановлено, що відповідно до укладеного між Банком та відповідачем [PERSON] 04.02.2008 року кредитного договору № б/н, за яким Банк взяв на себе зобов'язання видати відповідачу кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжній картці, [PERSON] отримала кредит з початковою сумою кредитного ліміту 1500 грн., зі сплатою відсотків за його користування, що підтверджується документально. ( а.с. 6 - 14) В подальшому [PERSON] користувалася кредитними коштами у різних сумах, що підтверджується розрахунком заборгованості від 30.09.2017 року. Отже, як видно з наявного у справі кредитного договору, який підписаний відповідачем та складається з Анкети позичальника, "Умов і правил надання банківських послуг", "Правил користування платіжною карткою", а також з розрахунку заборгованості, Банк свої зобов'язання виконав, встановивши [PERSON] кредитний ліміт на кредитній карті, про що свідчить рух коштів по рахунку. Водночас впродовж дії договору вбачається і погашення кредиту, зокрема в останнє 05.04.2015 року, що свідчить про виконання відповідачем зобов'язання та визнання боргу за кредитним договором. ( а.с. 5) Поряд з цим, в подальшому свого обов'язку по поверненню використаних кредитних коштів у строки на мовах та в розмірах, передбачених договором, відповідач належним чином не виконала, у зв'язку з чим, станом на 30.09.2017 року за нею утворилась заборгованість в сумі 13572 гривні 42 копійки та складається з наступного: - 1475,54 грн. - тіло кредиту; - 11212,48 грн.- нараховані відсотки за користування кредитом; - 884,40 грн. - заборгованість по судовим штрафам. Факт нарахування вказаної заборгованості підтверджуються розрахунком. ( а.с. 3-5). Розглядаючи обгрунтованість вказаного розрахунку, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Зазначена у розрахунку в розмірі 3,0 % на місяць ставка, яка була збільшена до 3,6 % на місяць, узгоджується з п. 5.3. Умов і правил надання банківських послуг та витягом з тарифів обслуговування кредитних карт, а отже, нарахована заборгованість є обгрунтованою. Отже, проаналізувавши досліджені у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що обов'язок [PERSON] по поверненню кредиту знайшов своє підтвердження. У зв'язку з цим, з відповідача необхідно стягнути борг за кредитним договором в сумі 13572 гривні 42 копійки та складається з наступного: - 1475,54 грн. - тіло кредиту; - 11212,48 грн.- нараховані відсотки за користування кредитом; - 884,40 грн. - заборгованість по судовим штрафам. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір. Враховуючи вище викладене, на підставі 526, 530, 1054 ЦК України,

Outcome: approved