Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

Позивач [PERSON] загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості (далі [PERSON]) звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просив стягнути з нього на користь [PERSON] незаконно отриману допомогу по безробіттю у сумі 187,20 грн. В обґрунтування позову посилався на те, що відповідач з 29.05.2014 року був зареєстрований у Харківському міському центрі зайнятості як безробітний, та отримував допомогу по безробіттю. Однак в порушення норм чинного законодавства [PERSON] не повідомив центру зайнятості про отримання пенсії за віком на пільгових умовах по списку № 2, внаслідок чого за період з 05.06.2014 року по 10.06.2014 року незаконно отримував допомогу по безробіттю, загальна сума якої склала 187,33 грн., яку позивач просив стягнути на свою користь. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи міститься заява представника позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в якій вона просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом направлення судових повісток на адресу місця реєстрації відповідача, яка повернулись на адресу суду з відміткою поштової установи про причини невручення: "за закінченням терміну зберігання" /а.с. 28-29,30-31/ . У відповідності до приписів ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи викладене, відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечував проти такого вирішення справи. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд встановив наступне. 29.05.2014 року [PERSON] звернулась до Харківського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного, де він була зареєстрований як шукаючий роботу з відкриттям персональної картки № 203914052900082 /а.с. 12/. Наказом від 05.06.2014 року № НТ140605 відповідачу наданий статус безробітного з 29.05.2014 року і відповідно до п. п. 1, 3, 4 ст. 22, п. 2 ст. 23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п. 2.1 «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності», призначена виплата допомоги по безробіттю з 05.06.2014 року по 30.05.2015 року у розмірі встановленому законодавством /а.с. 3/. Згідно з поданою відповідачем заявою про надання статусу безробітного, [PERSON] був ознайомлений з правами та обовязками зареєстрованого безробітного, що визначені Законами України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», що підтверджується його підписом /а.с. 12/. Відповідно до порядку розслідування страхових випадків та виплат матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики № 60/62 від 13.02.2009 року, Постанови правління Пенсійного фонду України № 7-1 від 13.02.2009 року, розслідування здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу та безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час реєстрацій та протягом перебування на обліку як безробітного. Перевірка достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітного та виплати їй матеріального забезпечення, проводиться центрами зайнятості шляхом наданої особою інформації з відомостями, наявними в Державній податковій адміністрації, Пенсійному фонду України, у державних реєстраторів. Під час проведення перевірки достовірності даних, була отримана інформація з Управління Пенсійного фонду України в фрунзенському районі м. Харкова за вих. № 13065/34-02 від 20.12.2016 року, згідно якої, Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова повідомило, що [PERSON], [INFO], з 20.03.2014 року призначена пенсія за віком на пільгових умовах по списку № 2 в 56 років із зменшенням віку, передбаченого ст.. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» /а.с. 7/. Проте, в порушення вищезазначених вимог законодавства [PERSON] не повідомив позивача про факт отримання пенсії за віком на пільгових умовах. За даним фактом проведено перевірку обґрунтованості виплат матеріального забезпечення та складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 12 від 11.01.2017 року у відповідності до п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення», Закону України «про загальнообовязкове державне страхування на випадок безробіття» стосовно призначення матеріального забезпечення, п. 5 Порядку розслідування страхових випадків та виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики № 60/62 від 13.02.2009 року, яким зафіксовано порушення чинного законодавства з боку відповідача /а.с. 6/. 12.01.2017 року директором Харківського міського центру зайнятості прийнятий наказ № 30 «Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю ПІБ [PERSON]» в сумі 187 грн. 33 коп. за період з 05.06.2014 року по 10.06.2014 року /а.с. 5/. Згідно з п. 7 Порядку № 60/62, зазначений наказ разом з листом-претензією № ХМЦЗ-02- 456 від 13.01.2017 року з пропозицією повернути кошти у добровільному порядку, був направлений [PERSON] /а.с. 4/. Проте вказана сума грошових коштів відповідачем у добровільному порядку не повернута, що стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх прав. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного. За правилами частин другої та третьої статті 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 1533-ІІІ, яка визначає права, обов'язки та відповідальність застрахованих осіб, такі особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Одним із видів матеріального забезпечення на випадок безробіття згідно із частиною першою статті 7 Закону № 1533-ІІІ є допомога по безробіттю. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Відповідно до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути: 1) особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи; 2) інвалід, який не досяг встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку та отримує пенсію по інвалідності або соціальну допомогу відповідно до законів України "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам" та "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам"; 3) особа, молодша 16-річного віку, яка працювала і була звільнена у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, зокрема припиненням або перепрофілюванням підприємств, установ та організацій, скороченням чисельності (штату) працівників. Підпунктом 1 пункту 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198, передбачено, що центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітних, зокрема, з досягнення особою встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування пенсійного віку або призначення пенсії за віком на пільгових умовах чи за вислугу років. Судом встановлено, що [PERSON] з 20.03.2014 року призначена пенсія за віком на пільгових умовах по списку № 2 в 56 років із зменшенням віку, передбаченого ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Згідно матеріалів справи, [PERSON] безпідставно виплачено матеріальне забезпечення на випадок безробіття у сумі 187,33 грн. за період з 05.06.2014 року по 10.06.2014 року. Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості до [PERSON] про стягнення на його користь незаконно отриманої допомоги по безробіттю у сумі 187,33 грн. Відповідно до ч. 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved