Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свій позов мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 26.08.2011 року відповідач отримала кредит у розмірі 3500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Оскільки відповідач не виконала умови договору належним чином, у неї станом на 31.10.2017 року виникла заборгованість перед ПАТ КБ "ПриватБанк" в сумі 25 544,53 гривень, що складається із заборгованості за кредитом 3287,41 гривень, заборгованості по відсотках за користування кредитом 20 564,52 гривень, штрафу (фіксована частина) в сумі 500 гривень, штрафу (процентна складова) в сумі 1192,60 гривень. Враховуючи наведене, просить стягнути з [PERSON] 25 544,53 гривень заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явилась, подала суду заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності. Просила вимоги за заявою задовольнити,не заперечувала щодо постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 26.08.2011 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а. с. 6). Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Укладений сторонами кредитний договір передбачає такі умови. Відповідно до пунктів 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт погодився з тим, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надав право банку в будь-який момент змінити (зменшити та збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Згідно п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.2.1.1.5.6. Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Згідно п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг, власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Відповідно до п.1.1.5.21 Умов та правил надання банківських послуг, у разі непогашення кредиту в строк, встановлений графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди, заборгованість в частині своєчасної непогашеної суми кредиту вважається простроченою, на прострочену суму кредиту нараховується пеня, розрахунок якої проводиться відповідно до розміру, встановленого в заяві на приєднання до цього договору для відсотків від дня виникнення простроченої заборгованості. У разі непогашення зазначеного простроченого зобов'язання протягом 30 календарних днів всі сплачені після зазначеної дати платежі є пенею, крім платежів, направлених з урахуванням встановленої договором черговості на погашення тіла кредиту. Відповідно до п.1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується (продовжується) на той самий термін. Згідно п.1.1.5.25 Умов та правил надання банківських послуг, за несвоєчасну оплату послуг, передбачених цим договором, Умовами та Правилами позичальник платить банку по кожному випадку порушення пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості ... за кожен день прострочення. Відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених даним договором, більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень плюс 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій. Штраф враховується на окремому рахунку і підлягає сплаті в першу чергу. Згідно п.2.1.1.12.7.4 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язання зі сплати відсотків за користування кредитом ... позичальник сплачує банку штраф в розмірі 100% від розміру неналежно сплачених відсотків. Статтею ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов'язки підлягають виконанню. Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений законом строк. В силу ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З огляду на положення вищенаведених правових норм та на підставі досліджених письмових доказів у справі судом встановлено, що відповідач, підписавши анкету-заяву, прийняла пропозицію позивача та приєдналась до договору згідно з Умовами та правилами надання банківських послуг на умовах, викладених у зазначеній анкеті-заяві, отже, факт наявності кредитних правовідносин між сторонами у справі доведений належним чином. Судом встановлено, що на момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст.1054 Цивільного кодексу України, грошові кошти за кредитним договором не повернула. Відповідно до ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. З розрахунку заборгованості за договором вбачається, що у відповідача станом на 31.10.2017 року виникла заборгованість перед ПАТ КБ "ПриватБанк" в сумі 25 544,53 гривень, що складається із заборгованості за кредитом 3287,41 гривень, заборгованості по відсотках за користування кредитом 20 564,52 гривень, штрафу (фіксована частина) в сумі 500 гривень, штрафу (процентна складова) в сумі 1192,60 гривень (а. с. 4,5). Такий розрахунок заборгованості вказує на те, що відповідач отримала кошти за укладеним договором, однак своїх зобов'язань за умовами кредитного договору належним чином не виконувала, тобто щомісячно не здійснювала погашення кредиту та не сплачувала відсотки за користування кредитом відповідно до графіку. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягнути в користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором від 26.08.2011 року в сумі 25544,53 гривень. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, тому вимоги позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягають до задоволення.

Outcome: approved