Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

Позивач ПАТ „ВіЕс Банк" звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] в розмірі 5469,17 доларів США та 2750,00 грн., що становить 46465,08 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 10.12.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № KF 45969, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 19000,00 доларів США з кінцевим строком погашення не пізніше 10.12.2014 року під 10,99% річних. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав. Відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, що призвело до утворення заборгованості. Крім того, в якості забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № РО 91877 від 10.12.2007 р., а також договір поруки № KF 45969/S-1 від 04.10.2012 р. між позивачем та відповідачем [PERSON] Однак, відповідачі своїх договірних зобов'язань не виконали, що призвело до утворення заборгованості, яка становить 5469,17 доларів США та 2750,00 грн., на загальну суму 46465,08 грн., з яких 5203,42 долари США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ 41590,94 грн. - заборгованість по кредиту; 154,15 доларів США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ 1232,12грн. - заборгованість по відсотках; 2750,00 грн. - витрати за проведення претензійно-позовної роботи; 111,60 доларів США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ 892,02грн. пеня станом на 06.08.2013 року, тому просить позов задоволити, стягнути солідарно з відповідачів на його користь суму заборгованості, а також судові витрати по справі. [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ПАТ „ВіЕс Банк", треті особи - [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним кредитного договору та захист прав споживача. В зустрічному позові просить суд визнати кредитний договір № KF 45969 від 10.12.2007 р. недійсним, а також пов'язані з ним договори поруки за наслідками визнання право чину недійсним, застосувати наслідки недійсності право чину (реституцію), а саме: зобов'язати відповідача за зустрічним позовм повернути третій особі [PERSON] сплачені по кредитному договору річні ставки, пеню, тощо, та зарахувати їх як повернення отриманого майна (доларів США) Банку-правонаступнику по курсу гривні, що діяла на момент отримання майна, стягнути з відповідача судові витрати. Свої зустрічні позовні вимоги обґрунтовує тим, що при підписанні кредитного договору № KF 45969 від 10.12.2007 р. було порушено законні права третьої особи - [PERSON], оскільки даний договір не відповідає законодавству України, інтересам та волі позичальника. Зокрема, таке порушення полягає у тому, що даний договір є договором споживчого кредиту, а п.1.1 договору не відповідає ч.1 ст.524 ЦК України, в якій вказано, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Договори споживчого кредитування в іноземній валюті за своєю юридичною природою не є кредитними, а є класичним прикладом договорів позики. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане виключно у гривнях, а тому просить задоволити зустрічний позов, визнати недійсним Кредитний договір № KF 45969 від 10.12.2007 р. та договори поруки пов'язані з даним кредитним договором. Представник позивача в судовому засіданні первісний позов підтримав та просив задовольнити його в повному обсязі, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялись про час та місце слухання справи, що стверджується оголошенням в газеті "Високий Замок" 8-10 листопада 2013 року, рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, заперечень на позовну заяву відповідачами в суд подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без їх участі, суд приходить до переконання про можливість заслухати справу у їх відсутності. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти первісного позову заперечив, пояснив, що [PERSON] було введено в оману при укладенні кредитного договору, оскільки кредит він отримав гривнях, а подальші розрахунки проводились в іноземній валюті. Крім того вказав, що кредит було видано по курсу, який існував на той час, на даний час курс долара США значно зріс, у зв'язку з чим сума боргу значно зросла, що є істотною зміною становища. Зустрічну позовну заяву підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд виходив з наступного. Ст. 11 ч. 2 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, 10.12.2007 року між ПАТ "ВіЕс Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № KF 45969, згідно якого банк зобов'язується надати позичальнику грошові кошти в сумі 19000,00 доларів США строком на 7 років, а позичальник зобов'язується повернути банку основну суму кредиту частинами відповідно до графіку платежів за кредитом та сплатити проценти за користування кредитом у строки та в порядку, передбачених кредитним договором. Кінцевим строком погашення кредиту є 10.12.2014 р. Згідно п.1.3. Процент за користування кредитом встановлюється в розмірі 10,99 % річних. У випадку виникнення простроченої заборгованості за кредитом або частиною кредиту та/або процентами, процент за користування кредитом встановлюється в розмірі 13,99 % річних. Згідно п.6.2. вказаного договору за несвоєчасне (неналежне) повернення кредиту або його частини, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, обрахованої від суми боргу за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п.6.3. за несвоєчасну (неналежну) сплату процентів за користування кредитом, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, обрахованої від суми боргу за кожен день прострочення виконання. Як вбачається з п.8.5. договору кредиту, у разі отримання кредиту в іноземній валюті позичальник повідомлений про те, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором несе позичальник, інформація щодо методики визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язань під час погашення заборгованості за кредитом та процентами надана позичальнику. Відповідач [PERSON] належним чином зобов'язання за даним договором не виконує, не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих по ньому процентах, що призвело до того, що станом на 06.08.2013 року відповідач має перед банком заборгованість в сумі, що становить 5469,17 доларів США. Розрахунком заборгованості по кредитному договору № KF 45969 станом на 06.08.2013 року підтверджується, що загальна сума заборгованості відповідача становить 5469,17 доларів США та 2750,00 грн., на загальну суму 46465,08 грн., з яких 5203,42 долари США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ 41590,94 грн. - заборгованість по кредиту; 154,15 доларів США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ 1232,12грн. - заборгованість по відсотках; 2750,00 грн. - витрати за проведення претензійно-позовної роботи; 111,60 доларів США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ 892,02грн. пеня станом на 06.08.2013 року. Відповідач [PERSON] порушив умови договору, зобов'язання перед банком належним чином не виконав. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № KF 45969 між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № РО 91877 від 10.12.2007 р. Згідно п.2.2. даного договору поручитель зобов'язується у разі невиконання або неналежного виконання боржником ([PERSON]) своїх зобов'язань перед кредитором в строки і на умовах, визначених кредитним договором, виконати в повному обсязі зобов'язання боржника. Відповідно п. 2.3. даного договору поручитель зобов'язується в повному обсязі виконати зобов'язання боржника на протязі 5 банківських днів з моменту одержання повідомлення від кредитора про невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором. Як вбачається з матеріалів справи позивач надсилав відповідачу [PERSON] повідомлення-вимогу про погашення заборгованості, що виникла за кредитним договором № KF 45969. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № KF 45969 між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № KF 45969/S-1 від 04.10.2012 р. Згідно п.1.2. даного договору поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором солідарно із боржником в повному обсязі за своєчасне виконання боржником його зобов'язань за договором основного зобов'язання. Відповідно п. 2.4. даного договору поручитель зобов'язується в повному обсязі виконати зобов'язання боржника на протязі 5 банківських днів з моменту отримання вимоги від кредитора шляхом перерахування суми заборгованості боржника за реквізитами, вказаними в договорі основного зобов'язання. Як вбачається з матеріалів справи позивач надсилав відповідачу [PERSON] повідомлення-вимогу про погашення заборгованості, що виникла за кредитним договором № KF 45969. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до частин третьої, п'ятої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не випливає із суті кредитного договору. Статтею 524 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України -гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до ч.2 ст. 192 та ч.3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, в тому числі при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями, допускається у випадках, в порядку та на умовах, встановлених законом. Законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, є Декрет Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання і валютного контролю". Згідно зі ст.2 Закону України „Про банки і банківську діяльність" кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47,49 Закону України „Про банки та банківську діяльність" визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії. Згідно із банківською ліцензією, виданою Національним Банком України , оглянутою в судовому засіданні, банк має право здійснювати банківські операції, зокрема надавати кредити в іноземній валюті. Покликання представника відповідача [PERSON] на несправедливість умов договору про покладення на позичальника ризику знецінення національної валюти як на підставу визнання договору недійсним є помилковим, оскільки відповідно до п.3 ст.3 та ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст. 230 ЦК України правочин визнається судом недійсним, якщо одна сторона навмисно замовчує існування обставин, які мають істотне значення і можуть перешкодити вчиненню правочину. Істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч.1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір порядок нарахування та виплати процентів, відповідальність сторін. Згідно з текстом укладеного сторонами кредитного договору такі умови договором передбачено. Укладений кредитний договір був добровільно підписаний відповідачем [PERSON], що в сторони не заперечували, йому було роз'яснено наслідки валютного ризику у п. 8.5 договору, а відтак останній погодився зі всіма вказаними істотними умовами. Крім того, оскільки [PERSON] не є стороною кредитного договору, який був укладений між ПАТ "ВіЕс Банк" та [PERSON], відтак суд приходить до переконання, що його права та обов'язки не були порушені при укладенні такого. Таким чином, права відповідачів, як споживачів при укладенні та виконанні договірного зобов'язання порушені не були. Разом з тим, представником позивача не було представлено жодних належних доказів витрат за проведення претензійно-позовної роботи в розмірі 2750,00 грн. Відтак, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до переконання, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають до часткового задоволення, з відповідачів слід стягнути солідарно 5469,17 доларів США, що еквівалентно 43715,07 грн. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] до ПАТ „ВіЕсБанк" слід відмовити. У зв'язку з частковим задоволенням первісного позову з відповідачів підлягають стягненню солідарно на користь позивача судові витрати по справі.

Outcome: partial