Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

12 липня 2021 року позивачка звернулася до суду з вказаним вище позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь: аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з моменту подання позову і до досягнення дітьми повноліття та аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. щомісячно. Свої позовні вимоги позивачка обгрунтовує тим, що сторони уклали між собою шлюб 10 січня 2018 року. За час шлюбу у сторін народились спільні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Хоча сім`я проживає разом, але відповідач не виконує своїх обов`язків щодо утримання дітей. Усі зароблені кошти відповідач витрачає на власні потреби. Тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей та на її утримання, про що постановити відповідне рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин. Згідно з правилами ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначена справа є малозначною, як справа незначної складності, враховуючи, що ціна позову в цій справі не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 13 липня 2021 року судом винесена ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Копія ухвали отримана позивачем нарочно 13 липня 2021 року, що підтверджується відповідною відміткою у супровідному листі. (а.с.14). Відповідно до списку згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів від 13 липня 2021 року № 311, копії вищезазначеної ухвали направлено відповідачеві рекомендованим відправленням, штрих-кодовий ідентифікатор яких № 5110001186203. (а.с.16). Тобто, дотримуючись вимог ч.ч. 2-6 ст. 128 ЦПКУ, суд повідомив учасників справи про вчинення відповідної процесуальної дії належним чином. Як вбачається з матеріалів справи, направлена на адресу відповідача копія ухвали суду про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами 12 серпня 2021 року повернулась до суду з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання". Станом на час ухвалення рішення відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. 17 серпня 2021 року на веб-сайті Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області опубліковано повідомлення відповідачу про відкриття провадження у даній цивільній справі. (а.с.21). Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПКУ з опублікуванням повідомлення відповідач вважається повідомленим про відкриття справи. Жодних заяв та повідомлень від сторін на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву, в порядку ст. 178 ЦПК України відповідачем подано не було. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного. 10 січня 2018 року сторони уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Магдалинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, серії [NUMBER] , актовий запис № 02. (а.с.7). Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження, видане Магдалинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, серії [NUMBER] , актовий запис № 32), та [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Магдалинівському, Петриківському, Царичанському районах Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, серії [NUMBER] , актовий запис № 219). (а.с.3,4). Зі змісту позовної заяви вбачається, що не дивлячись на те, що сторони проживають разом, відповідач не виконує своїх обов`язків щодо утримання дітей, участі у їх вихованні не приймає. Усі зароблені кошти він витрачає на власні потреби, Відповідач працездатний, його стан здоров`я задовільний, інших осіб на утриманні не має, виплат по аліментах не здійснює. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлюють обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно вимог ч.ч.1,3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Як зазначено у ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності із ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Із матеріалів справи, встановлено, що позивач має на утриманні вказаних вище малолітніх дітей, батьками якої згідно із свідоцтвами про їх народження, є саме сторони; відповідач добровільно коштів на утримання дітей не надає, хоча має обов`язок по їх утриманню. Доказів того, що відповідач має дохід, а також - про розмір такого доходу, чи наявність у власності відповідача нерухомості чи іншого цінного майна, що могло бути взято судом до уваги при вирішенні розглядуваного спору, позивачем суду не надано. Однак з огляду на те, що відповідач є працездатного віку, доказів наявності протипоказань щодо працевлаштування, відсутності доходу, майна, наявності інших утриманців ним суду не надано, суд, вирішуючи спір, виходить з того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання вказаних малолітніх дітей. За таких обставин суд вважає можливим позов задовольнити частково та визначити розмір аліментів на утримання дітей у твердій грошовій, а саме: в розмірі по 2000 грн щомісячно на кожну дитину, на підставі ст. 184 СК України, положеннями якої передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому у ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2021 рік» для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2021 року - 1921 гривень, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Щодо стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трьох років, слід зазначити наступне. Судом встановлено, що дитина [PERSON] народився [INFO] , що свідчить про те, що на момент винесення рішення дитина не досягла трирічного віку. Відповідно до частини другої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Позивач просила стягнути аліменти у розмірі по 2000 грн. щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку. Доказів неможливості сплати аліментів в даному розмірі відповідачем не надано. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. У відповідності до ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. На підставі ч. 2 ст. 80 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Враховуючи вищевказане, перевіривши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов в цій частині задовольнити частково та стягнути з відповідача щомісячно аліменти в твердій грошовій сумі по 1000 грн. до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах сум платежів за один місяць. Судові витрати у виді судового збору слід стягнути з відповідача в такому порядку. Позивач при зверненні до суду з цим позовом не сплачувала судовий збір за дві вимоги у розмірі по 908,00 грн., так як звільнена від сплати судового збору на підставі ч. 1 п. 3 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір". Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно ст. 141 ЦПК України, з урахуванням положень ЗУ "Про судовий збір", суд вважає з необхідне стягнути з відповідача судовий збір за дві вимоги про стягнення аліментів у розмірі 1816,00 грн. Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору судом не встановлено.

Outcome: partial