Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

07 грудня 2015 року представник публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до Слов'янського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], про виселення. 09.02.2016 року від представника позивача надійшла уточнена позовна заява в якій ПАТ КБ « Приват Банк» зазначає вимоги про передачу предмета іпотеки в управління іпотекодержателя та покладення зобов'язань, а саме на період до реалізації предмету іпотеки або повного виконання умов кредитного договору вивільнення від будь-яких осіб та їх майна предмет іпотеки. Позов мотивований тим, що відповідно до укладеного договору №DOS1GK40000005 від 17.07.2007 р. відповідачці наданий кредит в розмірі 12840,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16.07.2037 р. Зобов'язання забезпечене договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] 17.07.2007 року та зареєстрованим у реєстрі за №2219.За умовами договору іпотеки [PERSON] передала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно житловий будинок, що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Димитрова, буд. 91. 07.11.2014 року рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області за позовом позивача звернуте стягнення на вищезазначений предмет іпотеки шляхом його продажу ПАТ КБ "ПриватБанк". Посилаючись на те, що на вказане іпотечне майно звернуте стягнення та ст. 34 Закону України "Про іпотеку", позивач просить передати його в управління Банка на період його реалізації або повного виконання умов кредитного договору та покласти на відповідача обов'язок вивільнити його від будь-якого майна та осіб. Представник позивача у судовому засіданні наполягала на задоволенні позивних вимог, посилаючись на доводи викладені у позові. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позивних вимог посилаючись на їх безпідставність та необгрунтовність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, проте надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнала в повному обсязі. Дослідивши надані письмові докази в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ КБ "Приват Банк" та [PERSON] 17 липня 2007 року укладено кредитний договір№DOS1GK40000005 від 17.07.2007 р. відповідачці наданий кредит в розмірі 12840,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16.07.2037 р. Зобов'язання забезпечене договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] 17.07.2007 року та зареєстрованим у реєстрі за №2219.За умовами договору іпотеки [PERSON] передала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно житловий будинок. Нерухоме майно передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями, а саме: житловий будинок, загальною площею 78,00 кв. м., житловою площею 32,30 кв. м., що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Димитрова, буд. 91. 07.11.2014 року рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області за позовом позивача звернуте стягнення на вищезазначений предмет іпотеки шляхом його продажу ПАТ КБ "ПриватБанк". Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачений Розділом 5 Закону України "Про іпотеку". Зокрема, положеннями ст.34 вказаного Закону передбачено, що після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Продукція, плоди і доходи, отримані в результаті управління предметом іпотеки, спрямовуються на задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, якщо інше не встановлено договором або рішенням суду. Згідно ст.39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються заходи щодо забезпечення збереження предмету іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні. Виходячи з зазначених норм закону, передача майна в управління не є безумовною в разі звернення стягнення на предмет іпотеки. Так, підставою передачі іпотечного майна в управління законом визначена, як наявність мети отримання продукції, плодів та доходів, так і необхідність в забезпеченні належного господарського використання іпотечного майна відповідно до його цільового призначення та з зазначенням умов управління відповідно до вимог Закону. Позивач ПАТ КБ "Приватбанк" на наявність вказаних обставин у позовній заяві не посилався, а як підставу позовних вимог зазначив сам факт наявності судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При пред'явленні позову та до постановлення рішення позивач не надав суду докази наявної заборгованості у відповідача станом на день звернення з позовом у даній справі до суду, зважаючи на те, що від дати постановлення рішення 07.11.2014 р. про звернення стягнення на предмет іпотеки минуло майже 1,5 роки. Окрім того, позивач посилається на рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 07.11.2014 року, про звернення стягнення на майно, як на єдиний аргумент та доказ по справі. Однак з цими твердженнями неможливо погодитися, оскільки у вищезазначеному рішенні суду звернено стягення на предмет іпотеки та зазначено «… Предмет іпотеки - житловий будинок загальною площею 32,30 кв.м., який розташований за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Димитрова, 91, що перебуває у власності іпотекодавця [PERSON], підлягає реалізації із застосуванням процедури продажу, передбаченої ст. 38 Закону України Про іпотеку, а саме шляхом продажу житлового будинку ПАТ Комерційний банк ПриватБанк від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі іпотечного договору від 17 липня 2007 року, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя і передбачає право ПАТ КБ Приват Банк на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця за початковою ціною в розмірі 60600 гривень, визначеною і узгодженою сторонами в договорі іпотеки від 17 липня 2007 року. …»Тому виконання зазначеного рішення суду від 07.11.2014 року можливе без передачі предмета іпотеки. Крім цього, позивачем не доведена доцільність застосування передачі майна в управління та не зазначені умови такого управління. Також не підлягають задоволенню і вимоги банку про покладення на відповідача обов'язку вивільнення приміщення магазину від будь-яких осіб та майна, які там знаходяться, оскільки такі вимоги є похідними від вимоги про передачу вказаного майна в управління, і в разі відмови в задоволенні основної вимоги задоволенню не підлягає і похідна. До того ж така вимога суперечить змісту розуміння управління цим майном за цільовим призначенням, так як фактично таке призведе до припинення його цільового використання.

Outcome: dismissed