Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

18 червня 2014 року позивач, який є правонаступником Закритого Акціонерного Товариства «ПриватБанк» звернувся до суду з даним позовом у якому просить ухвалити рішення та стягнути з відповідачки в користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 18 грудня 2008 р. в сумі 11 237, 43 грн., з яких: - заборгованість за сумою кредиту -9424, 67 грн.; - заборгованість за відсотками - 1039, 55 грн.; - штраф ( фіксована частина ) - 250, 00 грн.; - штраф ( процентна складова)- 523, 21 грн. Свій позов позивач мотивує тим, що 18 грудня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит на суму 12 200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов'язання виконав і видав відповідачу кредит в сумі 12 200 грн., але відповідач не належно виконав свої зобов'язання і станом на 30.05.2014 року виникла вказана прострочена заборгованість. В судове засідання представник банку з'явився, позов підтримав повністю та надав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, не повідомила причини неявки, не надала заяви про відкладення розгляду справи, хоча була належно та вчасно обидва рази повідомлена про день,час та мімсце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд, в свою чергу, розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні встановлено, що дійсно 18 грудня 2008 року між ЗАТ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 12 200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку ті сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. 30.04.2009 року ЗАТ " ПриватБанк" стало ПАТ КБ «ПриватБанк» , що підтверджується даними Статуту (а. с. 39). Відповідачка підписала даний договір, а тому підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. ( а.с. 18-31). А тому ,банк змінював ліміт кередиту і керувався п.п. 3.2. , 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Станом на 30.05.2014 р. відповідачка не виконала належним чином зобов'язання за кредитним договором, строк дії якого закінчується у березні 2016 року, остання оплата була проведена 27.05.2014 р.,тобто на останню дату сплати відсотків і тівла кредиту ( а.с. 17), але борг залишився і такий станом на 30.05.2014 р. становить 11237,43 грн., в тому числі: - заборгованість за кредитом 9424, 67 грн.; - заборгованість по процентах 1039,55 грн.; - штраф 250 грн. ( фіксована частина ); - штраф 523 грн.21 коп.( процентна складова). Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», із розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою». Відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору. Тобто, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 4.9. Умов та правил надання банківських послуг і п. 5.8 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п. 6.3 вказаних Умов до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. Відповідно до п.п. 3.2, 3.3.,6.5, 8.6 вказаних Умов позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором (а. с. 20-31). Згідно п.6.6 вказаних Умов, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), проводиться оплата винагороди банку. Таким чином, відповідачка ознайомилася з вказаними умовами, їх підписала, а оскільки не всі умови виконала,то і пред'явлено даний позов. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.2 ст. 1050 ,ч.2 ст.1054 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу і не звільняється від виконання зобов'язання. А якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних від суми кредиту. Такі ж роз'яснення дано і у пункті 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин", із змінами і доповненнями, від 7.2.2014 р. Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Таким чином, станом на час пред'явлення позову відповідачка має непогашену заборгованість перед позивачем по тілу кредиту в сумі 9424 грн.67 коп. і дана сума підлягає до стягнення. Що стосується вимог про стягнення процентів за користування кредитом, то вказана сума також підлягає до стягнення, так як вона пред'явлена до стягнення в межах строку позовної давності і не може бути судом зменшена. Так відповідно до роз'яснень, даних у пункті 27 вказаної постанови ПВССУ положення ч. 3 ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями ст. ст. 1054, 1056-1 ЦК України, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Тобто нараховані проценти в сумі 1039 грн.55 коп. також підлягають до стягнення. Відповідно до статей 546, 549 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися, в тому числі неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові уразі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до приписів ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони - позивача по справі права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Виходячи з наданого розрахунку проведених відповідачкою сплат позивачем вказаний строк не пропущено, а тому нарахований штраф в сумі 250 грн. (фіксована частина) і 523 грн.21 коп. ( процентна складова), право на нарахування яких перебачено договором, підлягають стягненню з відповідачки в користь позивача. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позов пред'явлено на законних підставах, належним позивачем, такий доведено і такий підлягає до задоволення. . Оскільки позов задовольняється, то суд стягує з відповідачки в користь позивача понесені судові витрати в сумі 243 грн.60 коп., сплачені відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.4 Закону України " Про судовий збір" та

Outcome: approved