Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

06 грудня 2021 року представник позивача адвокат Погорілий А.М. звернувся до суду із клопотання про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про відшкодування витрат на правову допомогу адвоката по вищевказаній цивільній справі. В її обґрунтування вказує, що рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29.11.2021 року позов [PERSON] до Державного спеціалізованого підприємства "Об`єднання "Радон", треті особи: Державне агентство України з управління зоною відчуження, Професійна спілка працівників атомної енергетики та промисловості України, про визнання наказів незаконними, скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкодизадоволено частково. Зазначив, що відповідну заяву про судові витрати, сторона позивача зазначала у самій позовній заяві, однак не мала змоги надати відповідні докази до ухвалення рішення у справі.З метою отримання професійної правової допомоги щодо ведення даної справи, було укладено договір про надання правничої (правової) допомоги № 28/20 від 14 грудня 2020 року та додаток до нього, який є невід`ємною частиною вказаного договору.Відповідно до Додаткової угоди №1 від 20.05.2021 року, сторони внесли зміни до додатку № 1 до Договору про надання правничої (правової) допомоги № 28/20 від 14 грудня 2020 року. Сторони за цим договором домовились, що вартість наданих послуг (гонорар) адвоката за договором про надання правничої допомоги складає фіксовану суму у розмірі 15 000 гривень 00 копійок за дії виконані адвокатам в межах однієї справи та в межах однієї інстанції. Таким чином, в рамках даної справи витрати позивача на професійну правничу допомогу дорівнюють сумі у розмірі 15 000 грн. 00 коп., яку представник позивача просить з Державного спеціалізованого підприємства "Об`єднання "Радон". Сторони в судове засідання не з`явились, причину неявки до суду не повідомили, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином Представник позивача надав заяву про розгляд клопотання без участі позивача та його представника, клопотання підтримали та просили задовільнити в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Надали заперечення на клопотання та просили у задоволенні клопотання представника позивача відмовити в повному обсязі. На обґрунтування заперечення зазначили, що на думку відповідача представником позивача порушені строки подання клопотання, встановлені ч. 8 cт. 141 ЦПК України, не надано жодного документу, який містить попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат або інших документів щодо можливих витрат позивача на правову допомогу, доказів оплати гонорару адвоката до клопотання також не додано. Окрім цього, неконкретизований опис послуг адвоката, жодним чином не зазначено, які саме послуги в межах договору були надані, їх вартість, конкретний опис, обставин або доказів, у тому числі розрахунків, які свідчили б про співмірність, розумність, реальність понесених витрат на професійну правничу допомогу та/або належне оформлення документів, позивачем або його адвокатом не наведено. Внаслідок цього відповідач позбавлений можливості апелювати, спростовувати або навіть побачити конкретний розрахунок суми витрат на правову допомогу та позбавлений права на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу відповідача з приводу заперечення на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови в задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Неявка сторін не перешкоджає розгляду питання про винесення додаткового рішення, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, присутність сторін не є обов`язковою. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно положень ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За положеннями п. 4 ст. 1, ч.ч. 3, 5 ст. 27 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час ("Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). При встановленні розміру гонорару відповідно до ч. 3 ст. 30 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07 вересня 2020 року у справі № 910/4201/19 вказано, що: 1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 ЦК України; 3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; 4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; 5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 922/1163/18. При цьому, договір про надання правової допомоги та подані на підтвердження його виконання докази, повинні бути пов`язаними з розглядом конкретної судової справи. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 вересня 2021 року у справі № 160/12268/19 зазначено, що питання щодо застосування процесуальних норм права, які регулюють порядок розподілу судових витрат за надану професійну правничу допомогу на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою було предметом дослідження судами різних юрисдикцій. Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року в справі №648/1102/19, де аналізувалися аналогічні положення ЦПК України, суд дійшов висновку, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Також, висновок про те, що витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено, зроблено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду в складі суддів Касаційного господарського суду від 3 жовтня 2019 року в справі №922/445/19. Відповідно до пункту 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Судом встановлено, що з метою отримання професійної правової допомоги щодо ведення даної справи, було укладено договір про надання правничої (правової) допомоги № 28/20 від 14 грудня 2020 року та додаток до нього, який є невід`ємною частиною вказаного договору. Відповідно до Додаткової угоди №1 від 20.05.2021 року, сторони внесли зміни до Додатку № 1 до Договору про надання правничої (правової) допомоги № 28/20 від 14 грудня 2020 року. Так, відповідно до п. 1 Додатку 1 до договору, сторони за цим договором домовились, що вартість наданих послуг (гонорар) адвоката за договором про надання правничої (правової) допомоги № 28/20 від 14.12.2020 року складає фіксовану суму у розмірі 15 000 гривень 00 копійок за дії виконані адвокатам в межах однієї справи та в межах однієї інстанції. Згідно п. 1 Акту виконаних робіт (наданих послуг) за Договором про надання правничої (правової) допомоги № 28/20 від 14.12.2020 року, складеного 30 листопада 2021 року, на виконання п.1.1. Договору про надання правничої (правової) допомоги № 28/20 від 14 грудня 2020 року Адвокатом надано Клієнту в межах цивільної справи за № 209/431/21 за позовом [PERSON] до ДСП «Об`єднання «Радон», треті особи - Державне агентство України з управління зоною відчуження, Професійна спілка працівників атомної енергетики та промисловості України про визнання наказів незаконними, скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди у суді першої інстанції послуги визначені умовами Договору (т. 4 а.с. 103, 104, 105). Суд вважає заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу є співмірними зі складністю справи, так як при розгляді справи було праведно десять судових засідань (23.03.2021, 21.04.2021, 26.05.2021, 10.06.2021, 06.07.2021, 13.09.2021, 19.10.2021, 27.10.2021, 08.11.2021, 29.11.2021) та фактично наданими послугами адвоката, сума гонорару була узгоджена позивачем з його адвокатом у договорі про надання правової допомоги № 28/20 від 14.12.2020 року та додатковій угоді № 1 від 20.05.2021 року та становила 15000 грн. (т. 14 а.с. 103). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн., оскільки вони є співмірними зі складністю цієї справи, відповідають критерію реальності таких витрат та наданих адвокатом обсягом послуг, розумності їхнього розміру та відповідає складності справи, кваліфікації та досвіду адвоката.

Outcome: approved