Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття. Заявлені вимоги мотивує тим, що 18.09.2008 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07.11.2013 року шлюб було розірвано. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча працює за кордоном та має можливість надавати таку допомогу. У ході судового розгляду позивачем була надана заява про уточнення розміру позовних вимог, згідно якої позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі ? частини всіх видів його доходу щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову та до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с.11) Представник позивача у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частини заробітку. У відповідності з п.9 ч.1 розділу ХІІІ «Перехідних положень» ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 15.12.2017 року суд продовжує розгляд справи за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією. Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 07.11.2013 року (а.с.2). Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьками зазначені: батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с.3, 4) На даний час, неповнолітні діти проживають разом з матір'ю, яка приймає безпосередню участь в їх утриманні та вихованні (а.с.6) Відповідно до положень ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 27 "Конвенції про права дитини", ратифікованої Верховною Радою України 27.ІХ.1991 року та положення "Декларації прав дитини" регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, що є підставою для стягнення аліментів у судовому порядку. Відповідно до закону, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, чи перебувають вони в шлюбі. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Враховуючи спільний обов'язок батьків щодо матеріального утримання дітей, стан здоров'я сторін, їх матеріальне становище, відсутність у відповідача інших утриманців та аліментних зобов'язань, виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності, суд вважає за необхідне, відповідно до ст.ст. 182, 183 Сімейного кодексу України, позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.10.2017 року в силу ст. 191 Сімейного Кодексу України. Суд визнає необхідним застосувати ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, ст. 5 Закону України "Про судовий збір" судовий збір у розмірі 640 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial