Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області звернулися [PERSON] та [PERSON] із зазначеним позовом (з урахуванням уточненої позовної заяви від 09.08.2017 року). В обґрунтування свої позовних вимог позивачі зазначили, що після смерті їх батька [PERSON], який помер 21.10.2016 року, відкрилась спадщина у вигляді права на земельну ділянку площею 7,1665 га, що розташована на території Вершинської сільської ради, Більмацького району, Запорізької області. До цієї події вказане спадкове майнове право перейшло до спадкодавця від його матері [PERSON], яка померла 24.08.2007 року. В свою чергу у [PERSON] майнове право на вказану земельну ділянку виникло згідно пункту 3 розпорядження Куйбишевської районної державної адміністрації Запорізької області № 35 від 17.01.2008 року, яке вона не встигла оформити державним актом про право власності на землю у зв'язку із смертю. З метою отримання свідоцтва на право власності на спадщину за законом позивачі звернулися до приватного нотаріусу Більмацького районного нотаріального округу [PERSON], однак їм було відмовлено, оскільки вони не надали оригіналу правовстановлюючого документа на вищевказану земельну ділянку. За таких обставин позивачі вимушені були звернутись до суду за захистом своїх майнових прав з вимогами визнати за собою, як спадкоємцями за законом, право на 1/3 частки зазначеної земельної ділянки за кожним. Сторони у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивачі звернулися до суду із заявою про розгляд справи без їх участі за наявними матеріалами справи, в якій вони позовні вимоги підтримують у повному обсязі і наполягають на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі та повідомив, що позовні вимоги позивачів визнає і просить їх задовольнити. Враховуючи вищевикладене, а також положення ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 17.01.2008 року Куйбишевською районною державною адміністрацією Запорізької області винесено розпорядження №35 відповідно до пункту 1 якого затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства із земель фермерського господарства "Союз" в межах території Вершинської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області в розмірі земельної частки (паю) (а.с.16). Згідно пункту 3 вказаного розпорядження передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 7,1665 га, кадастровий номер 2322782000:04:001:0099. Пунктом 4 вказаного розпорядження на громадян, зазначених в п. 3, покладено обовязок замовити виготовлення державних актів на право приватної власності на землю в організації, яка має відповідний дозвіл (ліцензію) на виконання цих видів робіт. При цьому [PERSON] померла 24.08.2007 року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть 1-ЖС №084193, виданим виконкомом Вершинської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області 27.08.2007 року (а.с.8). У відповідності до ч. 1 ст. 125 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на час смерті [PERSON], далі ЗК України) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Частиною 1 статті 126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. У звязку зі смертю 24.08.2007 року [PERSON] державний акт про право власності на земельну ділянку не отримала та не здійснила його державну реєстрацію. За статтею 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Враховуючи наведені обставини та норми законодавства [PERSON] належало майнове право на отримання у власність земельної ділянки площею 7,1665 га, кадастровий номер 2322782000:04:001:0099 в межах території Вершинської сільської ради, проте права власності на вказану земельну ділянку за нею не виникало. Згідно спадкової справи № 94/2008р, заведеною Куйбишевською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON], спадщину за законом прийняв [PERSON] (а.с.38-47). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Таку правову позицію наведено у п. 3.1. [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" (далі [PERSON]). У пункті 1 [PERSON] зазначено, що при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). Таким чином до [PERSON] після смерті [PERSON] перейшло майнове право на отримання у власність земельної ділянки площею 7,1665 га, кадастровий номер 2322782000:04:001:0099 в межах території Вершинської сільської ради. Проте, [PERSON] також не було вчинено дій щодо оформлення права власності на спірну земельну ділянку. Свідоцтво про право на спадщину на вказане майно він також не отримував. 21.10.2016 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС №363248 виданим 25.10.2016 року Куйбишевським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Таким чином після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, зокрема й у вигляді майнового права на земельну ділянку площею 7,1665 га, кадастровий номер 2322782000:04:001:0099 в межах території Вершинської сільської ради, що передавалась у власність [PERSON] на підставі розпорядження голови Куйбишевської районної державної адміністрації Запорізької області від 17.01.2008 року №35 та відведена [PERSON] згідно проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства із земель фермерського господарства "Союз" в межах території Вершинської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області в розмірі земельної частки (паю). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. До приватного нотаріуса Більмацького районного нотаріального округу [PERSON] із заявами про прийняття спадщини після померлого [PERSON] звернулись позивачі, що підтверджується їх заявами від 10.03.2017 року за № 132 та № 133 (а.с.53-54). З постанови приватного нотаріуса Більмацького районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] від 01.08.2017 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій вбачається, що позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку у звязку з тим, що ними не надано правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 04.07.2017 року, яке набрало законної сили 08.08.2017 року, по справі № 319/489/17 за відповідачем визнано право на 1/3 спірної земельної ділянки після померлого 21.10.2016 року [PERSON] (а.с.12-14). Відповідно до статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Враховуючи те, що частки сторін у спадщині є рівними, проте спадкоємці [PERSON] та [PERSON] не мають можливості оформити вказане майнове право в порядку спадкування за законом, суд вважає за можливе задовольнити їх позовні вимоги та захистити порушені права шляхом визнання за кожним з них права на 1/3 частки спірної земельної ділянки в порядку спадкування. Питання розподілу судових витрат позивачами не порушувалось. На підставі викладеного,

Outcome: approved