Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Кредекс Фінанс»\~\~звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], третя особа МВ ДВС Ужгородського МРУЮ, про зняття арешту із майна. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що 20.12.2007 року між ВАТ «Кредобанк» правонаступником якого є ТОВ "Кредекс Фінанс" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1035/5-07 згідно якого Позивач надав відповідачу кредит у розмірі 36\~300,00 доларів США строком до 19.12.2014 року із сплатою 14,00 % річних. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 20.12.2007 р. Позивач та [PERSON] уклали договір іпотеки зареєстрований в реєстрі за №3007. За вказаним Договором іпотеки - іпотекодавцем [PERSON] передано Банку в іпотеку належне йому на праві приватної власності нерухоме майно, а саме: земельна ділянка загальною площею 595,00 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Ужгород, вул.Милославського, 22. Через неналежне виконання умов кредитного договору у відповідача станом на 24.03.2015р. утворилась заборгованість у розмірі 313465,722 грн. Вказує, що позивач , як новий кредитор та Іпотекодержатель має право вимагати виконання зобовязання на свою користь та звернути стягнення на предмет іпотеки. Однак, позивач обєктивно не має можливості реалізувати своє право на задоволення вимог шляхом продажу від свого імені предмета іпотеки, у звязку з тим, що на земельну ділянку було накладено арешт відповідно до постановами державного виконавця\~\~МВ ДВС Ужгородського МРУЮ: від 28.09.2010 р. в межах виконавчого провадження №21608167; від 12.08.2011 р. в межах виконавчого провадження №27054902; від 25.04.2012 р. в межах виконавчого провадження №32344835; від 25.04.2012 р. в межах виконавчого провадження №32345016; від 18.10.2012р. в межах виконавчого провадження №34796753; від 18.03.2013 р. в межах виконавчого провадження №36112849 накладено арешти на вказане вище нерухоме майно , що не дає змоги позивачу отримати задоволення своїх вимог за рахунок заставного майна та порушує право позивача як іпотекодержателя, що і стало підставою для звернення до суду. З посиланням на викладене вище, на норми ч. 6 ст. З Закону України «Про іпотеку» відповідно до якої у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки та ст. 54,60 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 16, 393, 572, 589, 590 ЦК України, ст.ст. 37, 12, 33, 36, 38 Закону України "Про іпотеку " представник позивача просить суд зняти арешти з майна яке згідно договору іпотеки від 20.12.2007 р. зареєстрованого в реєстрі за №3007 є предметом забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №1035/5-07 від 20.12.2007 р. та належить [PERSON] (, ІПН: [NUMBER]), а саме з земельної ділянки загальною площею 595,00кв.м., що знаходиться за адресою: м.Ужгород, вул.. Милославського, 22. Відповідно до ухвали суду від 26.06.2015р. до участі у справі були залучені в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог ПАТ «Укргазбанк», ПАТ «Сведбанк» в особі Закарпатського відділення, АТ «ОТП Банк», [PERSON], КС «Ужгород-Плюс» . В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові. Однак зазначив, що на підтвердження своїх вимог щодо зняття арешту з предмету іпотеки накладеного саме згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 09.12.2008р. за №2-6515 жодних доказів суду надати не може. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином - шляхом розміщення оголошення в пресі Новини Закарпаття № 91 (4408) стор.7. Представник третьої особа МВ ДВС Ужгородського МРУЮ у судове засідання не зявився, однак, подав до суду клопотання про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення заявлених позовних вимог заперечень не мають. Треті особи , які не заявляють самостійних вимог ПАТ «Укргазбанк», ПАТ «Сведбанк» в особі Закарпатського відділення, АТ «ОТП Банк», [PERSON], КС «Ужгород-Плюс» в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи були повідомлені судом належним чином - шляхом розміщення оголошення в пресі Новини Закарпаття № 91 (4408) стор.7. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, з'ясувавши обставини, якими\~\~сторони обґрунтовують\~\~свої вимоги,\~\~правовідносини сторін,\~\~що\~\~випливають з\~\~ таких обставин,\~\~перевіривши їх\~\~доводи\~\~наявними\~\~в справі доказами,\~\~надавши їм\~\~правову оцінку, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Як встановлено по справі, 20.12.2007 року між ВАТ «Кредобанк» правонаступником якого є ТОВ "Кредекс Фінанс" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1035/5-07 згідно якого Позивач надав [PERSON] кредит к розмірі 36\~300,00 долларів США строком до 19.12.2014 року із сплатою 14,00 % річних, копія якого приєднана до матеріалів справи. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 20.12.2007 р. Позивач та [PERSON] уклали договір іпотеки , посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу , зареєстрований в реєстрі за №3007, предметом якого є земельна ділянка загальною площею 768.4 кв.м., що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м.Ужгород, вул. Милославського, №22, та яка є власністю іпотекодавця на підставі договору купівлі - продажу посвідченого 20.12.2007р. приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 3006. 06.10.2010 року між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено Договір відступлення права вимоги , відповідно до умов якого Пат «Кредобанк» відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за кредитним договором №1035/07 та договором іпотеки від 20.12.2007р. Судом встановлено, що 15.02.2008 р. МВ ДВС Ужгородського МРУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №6287875 , якою накладено арешт на все майно [PERSON] 25.03.2008 р. МВ ДВС Ужгородського МРУЮ було винесено постанову у межах виконавчого провадження №6591039 , якою накладено арешт на все майно [PERSON]; \~04.08.2010 р. МВ ДВС Ужгородського МРУЮ було винесено постанову про арешт майна боржника і оголошення заборони на його відчуження у межах виконавчого провадження №20422998, згідно якої накладено арешт на все майно боржника [PERSON], у межах суми звернення стягнення 32418,04 грн. \~\~22.11.2010 р. МВ ДВС Ужгородського МРУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно боржника і оголошення заборони на його відчуження у межах виконавчого провадження №22759350 згідно якої накладено арешт на все майно боржника [PERSON]Р . \~\~\~15.12.2011 р. МВ ДВС Ужгородського МРУЮ було винесено постанову про арешт майна боржника і оголошення заборони на його відчуження у межах виконавчого провадження №28259964 згідно якої накладено арешт на все майно боржника [PERSON], в межах суми звернення стягнення 5050,67 грн.; \~28.08.2012 року МВ ДВС Ужгородського МРУЮ було винесено постанову про арешт майна боржника і оголошення заборони на його відчуження у межах виконавчого провадження №34007577, згідно якої накладено арешт на все майно боржника [PERSON]\~\~\~в межах суми звернення стягнення 5018,97 грн.; 09.12.2008р. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області накладено арешт на належну [PERSON] квартиру в м.Ужгород, вул.Минайська,12.\~\~\~\~ 23.12.2008 року МВ ДВС Ужгородського МРУЮ було винесено постанову про арешт майна боржника і оголошення заборони на його відчуження у межах виконавчого провадження №34007577, згідно якої накладено арешт на все майно боржника [PERSON]\~\~\~в межах суми звернення стягнення 5018,97 грн.; Оскільки зазначена нерухомість є предметом іпотеки, позивач має намір реалізувати її в рахунок погашення заборгованості [PERSON]\~\~за кредитним договором 1035/5-07 від 20.12.2007 року. Проте, наявність арешту перешкоджає реалізації прав ТОВ "Кредекс Фінанс" як іпотекодержателя. Згідно статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом, та відповідно частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку», за якою у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Отже, іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов'язання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором. Згідно частини п'ятої статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно ч.6 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку» У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Згідно ч.7 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. За змістом пункту 1 частини першої статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб. Згідно з частиною першою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Арешт на майно боржника може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (стаття 57 Закону України «Про виконавче провадження»). Порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Згідно ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" - арешт майна боржника застосовується для\~\~забезпечення реального виконання рішення. Частиною 8 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку" . Таким чином, звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки. Даний висновок відповідає правовій позиції висловленій Верховним судом України в постанові в справі №6-13цс14 від 09.04.2014р. Положенням ч.4 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що заставодержатель, у разі порушення його прав державним виконавцем має право звернутися до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Тому, позивач як заставодержатель правомірно звернувся до суду з вказаним позовом. Згідно ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" - особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Частиною\~\~ 5 вказаної статті передбачено, що у\~\~всіх\~\~інших\~\~випадках\~\~незавершеного\~\~ виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Підстави, порядок та умови задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачені Роздлом ІУ Закону України «Про іпотеку». Так згідно ч. 3 ст. 33 Закону звернення стягнення\~\~на\~\~предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 572 ЦК України, ст. 3 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Необхідно відзначити, що в матеріалах справи відсутні та представником позивача в судовому засіданні не надано доказів накладення арешту чи інших обтяжень на нерухоме майно, належне відповідачу [PERSON], згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 09.12.2008р. по справі №2-6515 . Враховуючи викладене, з урахуванням всіх обставин справи, а також те, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що вимоги позову підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial