Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 04.04.2013 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений договір відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач підтвердив свою згоду не те, що підписана ним заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які розміщені на сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідач взятих на себе за умовами договору зобов'язань не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 31.03.2018 року складає 31649,83 грн. та яку позивач просить стягнути з відповідача. З позовною заявою, на адресу суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 16.05.2018 року відкрито провадження за вказаним позовом та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін. Одночасно роз'яснено відповідачу його право у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Кодимського районного суду Одеської області клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. Відповідач відмовився від отримання ухвалу суду про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, про що свідчить зворотне поштове повідомлення про вручення поштового відправлення №00876010, яке повернулося на адресу суду разом із документами та відміткою про відмову адресата від одержання. Відповідно до ч.9 ст.130 ЦПК України у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Відповідач у встановлений судом строк, не скориставшись своїми процесуальними правами учасника справи, відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв'язку з чим згідно ч.5 ст.279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось Розглянувши подані представником позивача документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 04.04.2013 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений договір у виді договору приєднання до "Умов та правил надання банківських послуг" та "Тарифів Банку", які розміщені на сайті www.privatbank.ua та які разом із заявою становлять Договір про надання банківських послуг відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. З розрахунку суми боргу по договору № б/н від 04.04.2013 року укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] вбачається, що заборгованість останнього станом на 31.03.2018 року становить 31649 грн. 83 коп., яка складається з наступного: 792 грн. 21 коп. - заборгованість за кредитом, 25374 грн. 29 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3500 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 1483 грн. 33 коп. - штраф (процентна складова). Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку встановленому договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Всупереч цих вимог, відповідач [PERSON] взятих на себе зобов'язань не виконує, що призвело до утворення заборгованості. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Позивач нарахував відповідачу штрафні санкції відповідно до Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень штраф (фіксована частина), 1483 грн. 33 коп. штраф (процентна складова) та одночасно 25374 грн. 29 коп. нарахованих процентів за користування кредитом та 3500 грн. 00 коп. - заборгованості за пенею та комісією. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. У зв'язку з цим штраф у сумі 500 грн. та 1483 грн. 33 коп. не підлягає стягненню з відповідача, тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial