Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

Представник позивачів, від імені та в інтересах позивачів, звернувся до суду з позовом до Тульчинської державної нотаріальної контори та Тульчинського районного відділу ДВС Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про зняття арешту з майна. Позов мотивований тим, що позивачам на праві власності в рівних частках належить комплекс будівель та споруд, розташований за адресою: [ADDRESS] . В даний час позивачі мають намір розпорядитись належним їм комплексом будівель та споруд і здійснити їх відчуження. Однак, коли вони звернулись з приводу цього до нотаріуса, їм повідомили, що на вказаний комплекс будівель та споруд накладено арешт. Звернувшись за роз`ясненнями до Тульчинської державної нотаріальної контори та відділу ДВС з приводу накладеного арешту, позивачам повідомлено про відсутність будь-яких матеріалів відносно них в зв`язку з закінченням термінів їх зберігання, через що неможливо скасувати накладений арешт. Позивачі вважають накладений арешт незаконним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки в Тульчинській державній нотаріальній конторі та відділі ДВС на даний час не збереглось жодних документів, які б підтверджували підстави для арешту. При цьому, жодних постанов про накладення арешту на даний час немає. Таким чином, необхідності у існуванні арешту на майно, ні раніше, ні в даний час, не існувало. Орім того, ПСП "Україна" ніколи не було власником ні цілого житлового комплексу, ні будь-якої його частини. Адреса належного позивачам комплексу будівель та споруд після його придбання у власність змінилась, а саме: нумерація комплексу становить № 3, а не № 1, як було раніше. При придбанні комплексу у власність та його подальших перереєстраціях нотаріусом та судом проводились необхідні перевірки, і жодних зауважень чи будь-яких претензій стосовно законності володіння комплексом не виникало. Наявність заборони на відчуження позбавляє позивачів можливості у повній мірі реалізувати свої права, гарантовані Конституцією України, в тому числі по розпорядженню належним їм майном. Позивачам достовірно відомо, що ні раніше, ні в даний час ніяких стягнень з них не проводилось і не проводиться, судових рішень чи рішень інших органів про стягнення коштів також не існує, позивачі не є боржниками. Вказані обставини стали причиною звернення позивачів до суду з даним позовом, у якому просять скасувати арешт зареєстрований реєстратором Тульчинською державною нотаріальною конторою 30.07.2007, реєстраційний номер обтяження 5389244, тип обтяження: арешт (архівний запис), підстава обтяження: постанова 57, 17.10.2002, Державна виконавча служба Тульчинського району, об`єкт обтяження: невизначено, все майно, адреса: [ADDRESS] , власник ПСП "Україна" с. Кинашів, Тульчинський район, причина відсутності коду: архівний запис, додаткові дані: архівний номер 2632519VINNITSA18, архівна дата: 17.10.2002, дата виникнення: 17.10..2002, № реєстра: 218743-1672, внутр. № 170188322ВF32Е327F5В. Позивачі та їх представник, будучи належним чином повідомленими, в судове засідання не з`явились. Представник відповідача Тульчинської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився. На адресу суду надійшла заява Тульчинської державної нотаріальної контори про розгляд справи у відсутність представника, заперечень з приводу зняття арешту нотаріальна контора не має (а.с. 84). Представник відповідача Тульчинського районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в судове засідання не з`явився. На адресу суду надійшла заява відділу про розгляд справи у відсутність представника. Відповідно до ст. 223, 247 ЦПК України, в зв`язку неявкою всіх учасників справи розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно копії договору купівлі-продажу від 21.07.2005 (а.с. 10-11) позивач [PERSON] купив у Тульчинського районного споживчого товариства комплекс будівель та споруд, розташованих за адресою: вул. Першотравнева, 1, с. Кинашів, Тульчинський район, Вінницька область. Згідно копії ухвали Тульчинського районного суду Вінницької області від 24.02.2009 (а.с. 26-27) затверджено мирову угоду (а.с. 24), укладену у цивільній справі № 2-286/09 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, відповідно до якої, за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину комплексу будівель та споруд, за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] . Своє право спільної часткової власності позивач [PERSON] зареєстрував 13.03.2009 у Тульчинському МБТІ (а.с. 28). У 2013 році, а саме 18.02.2013, позивачі [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтво про право власності на нерухоме майно - комплекс будівель та споруд, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 22) та 23.10.2013 отримали технічний паспорт на дане нерухоме майно (а.с. 12-20). Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та обтяжень від 18.12.2013 (а.с. 33-36), комплекс будівель та споруд, за адресою: [ADDRESS] , 30.11.2005 передавався позивачем [PERSON] в іпотеку АКІБ "УкрСиббанк" та 30.11.2005 зареєстровано заборону на дане майно. Представником позивачів додано до позовної заяви ксерокопію витягу про наявність арешту на майно - комплекс будівель та споруд, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 21). Разом з тим, суд не бере до уваги даний витяг як доказ наявності арешту майна, за відсутності у ньому дати та номеру формування. Відповідно до копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 12.08.2021 № 270183240 (а.с. 78-83), позивачі [PERSON] та [PERSON] є власниками майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності у розмірі 1/2 частки кожен. Право власності зареєстроване 18.12.2013 державним реєстратором Кобцем Р.О. Відповідно до даної інформаційної довідки, на майно, розташоване за адресою: [ADDRESS] , накладено арешт, реєстраційний номер обтяження 5389244, зареєстрований 30.07.2007 за № 5389244, реєстратором Тульчинською державною нотаріальною конторою, підстава обтяження постанова 17.10.2002 Державної виконавчої служби Тульчинського району, додаткові дані: архівний номер 2632519VINNITSA18, архівна дата: 17.10.2002, дата виникнення: 17.10.2002, № реєстра: 218743-1672, внутр. № 170188322ВF32Е327F5В. Згідно рішення Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 20.10.2020 № 75 (а.с. 9), комплексу будівель та споруд, за адресою: [ADDRESS] , власниками якого є позивачі [PERSON] та [PERSON] , присвоєно нову адресу - [ADDRESS] . Згідно довідки Тульчинського відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) № 4 та № 5 від 26.01.2021 (а.с. 22, 23) на виконанні відділу не має виконавчих документів про стягнення з позивачів [PERSON] та [PERSON] коштів на користь фізичних осіб, юридичниїх осіб чи держави. Відповідно до ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно роз`яснень, викладених у п. 33 ПП ВСУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014, відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Наявність обтяження на належне позивачам майно не позбавляє їх права володіння ним. Однак, наявність обтяження порушує їх право власності, зокрема, право щодо розпорядження майном. З досліджених судом письмових доказів встановлено, що підстави для збереження обтяження на вищевказане нерухоме майно відсутні. Так, на виконанні у відділі ДВС виконавчих документів про стягнення з позивачів коштів на користь фізичних чи юридичних осіб, чи держави, не має. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що на даний час позивачі позбавлені можливості належним чином розпоряджатися своїм правом власності, підстави для збереження обтяження, накладеного відповідачем на майно відсутні, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивачів в заявлених ними межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, враховуючи встановлені обставини справи, характер спору, що виник між сторонами, суд не знаходить розумних підстав для стягнення з відповідачів на користь позивачів судових витрат з оплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved