Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

З позовом про стягнення з [PERSON] грошових коштів у сумі 49075,20 гривень, в якості відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП, до суду звернувся ПАТ «СК «АРКС», мотивуючи позов тим, що 14.09.2020 року з вини відповідача сталася ДТП, в якому був пошкоджений транспортний засіб автомобіль марки «Audi A5» д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , що належить [PERSON] з якою позивачем укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 97710а0оа від 29.07.2020 р. На підставі страхового акту №ARX2643660 від 22.10.2020 року було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 49075,20 грн., яку виплачено власнику пошкодженого автомобілю марки «Audi A5» д/н [NUMBER] . Оскільки на час ДТП цивільно- правова відповідальність відповідача застрахована не була, до позивача перейшло право зворотної вимоги ( суброгації) до відповідача, як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків на суму 49075,20 грн.. Позивач звернувся з відповідною вимогою до відповідача про відшкодування сплаченого страхового відшкодування, однак станом на ден звернення до суду сума боргу залишалась не компенсована. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О. Ухвалою суду від 21.07.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Представник позивача до судового засідання надав заяву в якій позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити та розглядати справу за відсутністю представника, а також в заяві позивач не заперечує на заочний розгляд справи в разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. При викладених обставинах суд прийшов до висновку, що відповідач був повідомлений про розгляд справи належним чином, а тому, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до\~статті 280 ЦПК України. Відповідно до\~ст. 281 ЦПК України\~Київським районним судом м.Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АРКС" та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №97710а0оа від 29.07.2020 р. предметом якою є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону та пов`язані із володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом «Audi A5» д/н [NUMBER] . 14.09.2020 р. сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу «Audi A5» д/н [NUMBER] , яким керував [PERSON] та транспортного засобу мопед НОNDА DІО» д/н [NUMBER] , яким керував [PERSON] . В результаті дорожньо- транспортної пригоди було пошкоджено застрахований у позивача, транспортний засіб марки «Audi A5» д/н [NUMBER] , який належить страхувальнику на праві приватної власності. Відповідно до Постанови Київського районного суду м. Одеси від 23.10.2020 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди* заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо- транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з ч.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Загальна вартість запчастин та ремонтних робіт необхідних для проведення відновлювального ремонту транспортного засобу «Audi A5» д/н [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП, відповідно до рахунку № 230 від 16.09.2020 р. ФОП [PERSON] становить 49 075,20 грн. За страховим випадком (ДТП), відповідно до п. п. 10.2. 14.4, 28.1, 28.12, 28.13, 28.13.4, 28.17, 28.19, 28.23 Договору позивачем складено страховий акт № АRХ2643660 від 22.10.2020 р. та на підставі рахунку станції технічного обслуговування було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 49 075,20 грн., виплата якої підтверджується платіжним дорученням № 715 799 від 23.10.2020 р. Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», згідно з якими, до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Так, як на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була, на підставі вищезазначеного, до позивача перейшло право зворотної вимоги (суброгації) до відповідача, як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків на суму 49 075.20 грн. Згідно ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Згідно ч. 1\~ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до\~ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. На підставі п. 22.1\~ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 979 ЦК України\~встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. 2\~ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Суброгація\~випливає безпосередньо із закону і не потребує підтвердження договором страхування. ... Основною характерною ознакою\~суброгації\~є збереження того зобов`язання, яке виникло із заподіяння\~шкоди\~та у зв`язку з яким було виплачено страхове\~відшкодування\~і заміну в ньому кредитора. Відповідно до норм статті 993 Цивільного кодексу України (ЦК) та статті 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Відповідно до ст. 27 Закону України № 85/96-ВР від 07.03.1996 «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяння шкоди. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. Таким чином, відповідно до вказаних норм закону від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року № 6-112 цс 13. Суд приймає до уваги той факт, що позивач звертався до винуватця у ДТП з відповідною вимогою про компенсацію понесених витрат, однак дана вимога залишилась відповідачем проігнорована. На підставі викладеного, сума сплаченого відшкодування підлягає стягненню у судовому порядку. При таких обставинах суд вважає, позовні вимоги ПрАТ «СК «АРКС» обгрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ч.2\~ст.141ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог,інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи,у разі задоволення позову покладаються на відповідача. По справі в якості судових витрат позивачем заявлено оплату судового збору в розмірі 2270 грн., оскільки позов задоволено в повному обсязі, судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved