Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про повернення їй оригіналу Свідоцтва про право власності на приміщення магазину-кафе "[INFO]", розташованого в с. Дідківці, Чуднівського району, Житомирської області, оригінального примірника кредитного договору, укладеного між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] 28.07.2007 року, з додатком до договору - графіком погашення кредиту, а також про стягнення 40000 грн. у порядку відшкодування завданої їй банком матеріальної шкоди у виді втраченої вигоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.08.2007 року між позивачкою та відповідачем був укладений кредитний договір, згідно якого [PERSON] отримала споживчий кредит в розмірі 6000 дол США, а 31.08.2007 року в порядку забезпечення вказаного зобов"язання сторони уклали договір іпотеки, відповідно до якого позивачка передала у банківську заставу приміщення магазину-кафе "[INFO]", розташованого в с. Дідківці, Чуднівського району, але згодом чоловік позивачки [PERSON] надав представнику банка [PERSON] оригінали вказаних вище документів, які банк не повернув до даного часу, в зв"язку з чим позивачка не має можливості належно виконувати взяті на себе зобов"язання по кредитному договору та несе збитки внаслідок того, що вона не мала змоги частину торгової площі магазину-кафе "[INFO]" здати в оренду. У судовому засіданні позовні вимоги були змінені представником позивача, який поставив вимогу про витребування крім вказаного вище оригіналу кредитного договору із графіком погашення кредиту також оригіналу договору купівлі-продажу нежитлової будівлі магазину-кафе "[INFO]" від 13.12.2006 року із витягом з реєстрації права власності на дане нерухоме майно ДКП Бердичівського МБТІ № 15760863 від 30.08.2007 року, підтримавши позовні вимоги щодо обставин заволодіння банком вказаними документами. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, вказавши, що банк ніяких оригіналів вказаних позивачкою документів не вилучав, а тому ніяких матеріальних збитків позивачці по вині банку не могло бути завдано. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що на прохання працівника банку [PERSON] він надав їй через декілька днів після укладення між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] 28.07.2007 року кредитного договору оригінал даного договору з додатком до нього - графіком погашення кредиту, а також надав якийсь документ, що посвідчував право власності [PERSON] на приміщення магазину-кафе "[INFO]", але вказані документи йому з банку назад не повернули. Свідок [PERSON] у судовому засіданні вказав на те, що він є сусідом позивачка і та якось скаржилась йому, що ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" не повертає їй оригіналів якихось документів. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що оформленням вказаних у позовній заяві договорів вона займалася особисто під час роботи у відповідача. При цьому їй були представлені позичальником оригінали відповідних документів, з яких були зняті копії для банку, а оригінали були повернуті, так як їх наявність у матеріалах кредитної справи не вимагалася. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що по укладеним договорам у банку ведуться відповідні технологічні карти, але у картках по вказаних у позові договорах не зазначено про вилучення оригіналів документів і такі документи наразі у банку відсутні, адже будь-якої необхідності щодо їх вилучення у банку не було. По скарзі позивачки банком була проведена службова перевірка і порушень зі сторони працівників банку щодо неповернення позивачці оригіналів будь-яких документів не було виявлено. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення вказаних осіб, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню 28.08.2007 року між [PERSON] та ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" був укладений кредитний договір № 014/7802/82/117096, згідно якого позивачка отримала у банку кредит в розмірі 6000 дол. США на споживчі цілі, а 31.08.2007 року в порядку забезпечення вказаного зобов"язання сторони уклали договір іпотеки, відповідно до якого позивачка передала у банківську заставу приміщення магазину-кафе "[INFO]", розташованого в с. Дідківці, Чуднівського району, Житомирської області. Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 11 ч. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 11 вказаного вище закону договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов'язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця. Отже, з чим погоджуються сторони по справі, між ними були укладені вказані вище кредитний договір та договір іпотеки, один із примірників якого позивачкою був отриманий в установленому порядку, що остання підтверджує і у своїй позовній заяві. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В судовому засіданні допитані за клопотанням представника позивачки свідки [PERSON] та [PERSON] заперечили факт вилучення у позивачки оригіналів вказаних нею документів, а свідок [PERSON] у судовому засіданні не зміг взагалі вказати які саме документи він передав працівнику банку у підтвердження права власності позичальниці на належний їй магазин. Представник позивача так і не зміг надати суду будь-які дані щодо видачі позивачці Свідоцтва про право власності на приміщення кафе-магазину, згодом змінивши позовні вимоги щодо назви посвідчуючих право власності позивачки на магазин документів. Водночас, у договорі іпотеки сторони дійсно посилаються на представлення позичальницею договору купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого саме таким документом позичальниця підтверджувала своє право власності на приміщення магазину, який був переданий в іпотеку в якості забезпечення укладеного сторонами договору іпотеки, але при цьому позивачкою та її представником не надано належних та допустимих доказів того, що вказані оригінал договору купівлі-продажу нежитлової будівлі із графіком погашення кредиту, а також оригінал договору купівлі-продажу нежитлової будівлі магазину-кафе "[INFO]" від 13.12.2006 року із витягом з реєстрації права власності на дане нерухоме майно ДКП Бердичівського МБТІ № 15760863 від 30.08.2007 року були незаконно утримані відповідачем і не повернуті позивачці. При цьому свідчення [PERSON], який являється чоловіком позивачки і, відповідно, зацікавленою особою, щодо неможливості точно вказати які конкретно оригінали документів були утримані банком, а також свідчення [PERSON], якому позивачка скаржилася на дії банку, такими доказами згідно їх змісту не являються. Водночас пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] є чіткими та однозначними щодо обставин подій. Внаслідок вказаних обставин не підлягає задоволенню вимога щодо відшкодування завданих позивачці збитків на суму 40000 грн. Крім того, позивачкою і не подані будь-які докази у підтвердження завдання їй матеріальної шкоди у виді втраченої вигоди внаслідок неможливості частину торгової площі належного їй магазину-кафе "[INFO]" здати в оренду, хоча саме на позивачку покладений відповідний обов"язок (відсутні будь-які підтверджуючі дані про її намір укласти договір оренди з відповідними конкретними особами, відсутні розрахунки можливої вигоди від такого правочину тощо). Жодним чином позивачкою не обгрунтована її неможливість отримати дублікат втраченого нею правоустановчого документу у нотаріальній конторі, а також не мотивована відмова від отримання копії кредитного договору у банк, який згідно представленої у матеріалах справи переписки пропонував таку копію їй надати. Враховуючи обставини даної справи, суд приходить до висновку про безпідставність заявлених вимог. З огляду на відмовуу задоволенні позову, судові витрати по справі слід прийняти на рахунок держави, зважаючи на характер позову щодо захисту прав споживача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed