Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

07 серпня 2019 року позивач звернулася до суду із позовом до Волноваського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання права власності на недоотриману пенсію в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] помер її чоловік, [PERSON] , який проживав у м. Докучаєвську, Донецької області, де з 2014 року органи державної влади Україна не здійснюють свої повноваження. Чоловік отримував пенсію біля 1150 грн. щомісяця, але на територію України він пенсію не перевів, тому з 01.09.2014 року він пенсію не отримував. Після смерті чоловіка вона звернулася до начальника Волноваського ОУПФУ з заявою запросити пенсійну справу померлого чоловіка для отримання допомоги на поховання. Також зверталася до державного нотаріуса Волноваського районного нотаріального округу Донецької області з заявою про отримання спадщини після померлого чоловіка. Після чого нотаріусом було зроблено запит до Волноваського ОУПФУ про наявність та розмір недоотриманої спадкодавцем за життя пенсії, на що відповідач надав довідку №8724/11-33/05 від 31.05.2019 року, згідно якої розмір недоотриманої пенсії померлого чоловіка складає 47666,66 грн. Так, 01.08.2019 року нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію в сумі 47666,66 грн. 01.08.2019 року в Волноваському ОУПФУ вона отримала разове доручення на виплату недоотриманої пенсії в сумі 44608,18 грн. На її звернення ПФУ роз`яснив, що у разі неотримання пенсії померлим пенсіонером більше трьох років розмір недоотриманої пенсії розраховується за період відповідно до ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», де датою звернення за отриманням пенсії є день звернення спадкоємця з усіма необхідними документами, тобто відповідач виплатив мені недоотриману пенсію чоловіка за період з 01.08.2016 року по 30.11.2018 року. Таким чином, недоплата недоотриманої пенсії померлого чоловіка за період з 01.09.2014 року по 01.08.2016 року складає орієнтовно біля 26450,00 грн. (1150 грн. х 23 міс.), недоплачена пенсія згідно свідоцтва про право на спадщину складає 3058,48 грн. (47666,66 грн. - 44608,18 грн.), а всього біля 29508,48 грн. Тому вважає дії відповідача неправомірними та просила визнати за нею право власності на набуті в порядку спадкування за законом грошові кошти недоотриманої за період з 01.09.2014 року по 01.08.2016 року суми пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] та стягнути з відповідача кошти недоотриманої пенсії. Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 29.08.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 15.11.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, у позові просила розгляд справи проводити за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини та вважає можливим розгляд справи за відсутності сторін та задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки сторони у судове засідання не з`явилися. Дослідивши письмові докази, подані у даній цивільній справі, суд вважає, що позові вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Частиною 5 ст.263 ЦПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.03.2019 року, актовий запис №335. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.08.2019, виданого державним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу Донецької області Шишман В.О., [PERSON] успадкувала після [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину, яка складається з суми не отриманої в зв`язку зі смертю пенсії у розмірі 47666,66 грн., що належала спадкодавцю на підставі довідки Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області №8724/11-33/05 від 31.05.2019 року. Із наявного у матеріалах справи разового доручення 494 № 914380855370/6, виданого Управлінням ПФУ у Волноваському районі Донецької області 01.08.2019 року [PERSON] за особовим рахунком [NUMBER] на виплату призначеної пенсії за віком (ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») за період з 01.08.2016 року по 30.11.2018 року у сумі 44608,18 грн. Таким чином, матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] отримала частину недоотриманої пенсії після смерті чоловіка [PERSON] в сумі 44608,18 грн., що підтверджено разовим дорученням №914380855370/6 від 01.08.2019 року, але загальна сума недоотриманої пенсії відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом складає 47666,66 грн., тобто недоотримана частина пенсії їй не сплачена. Разом з тим, Управління відмовляє позивачеві у виплаті цих коштів як спадкоємцю. Відповідно до частини першої ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Відповідно до ст.1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною першою ст.316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст.317 цього Кодексу). Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з положеннями ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зазначеним у п.5 ч.2 цієї статті, може бути примусове виконання обов`язку в натурі. Як було встановлено судом, відповідачем утримується належне позивачеві спадкове майно у виді суми недоотриманої пенсійної виплати, нарахованої пенсіонеру [PERSON] і не виплаченій йому за життя, право власності на яку в порядку спадкування за законом перейшло до позивача. Тим самим відповідач порушує право власності позивача на вказану суму грошей, яке підлягає судовому захисту способом примусового виконання обов`язку в натурі. Крім того, суд вважає за необхідне наголосити, що відмова у виплаті успадкованих позивачем коштів становить порушення його права на мирне володіння своїм майном, передбачене статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом" (рішення у справах "Амюр проти Франції", "Колишній король Греції та інші проти Греції" та "Малама проти Греції"). Водночас ст. 1 Першого протоколу не гарантує права на надбання майна (рішення у справах "Ван дер Мюсель проти Бельгії" та "Копеський проти Словаччини"). Особа може заявляти про порушення ст.1 Першого протоколу тільки тією мірою, якою оскаржувані рішення національного суду стосуються її майна в розумінні цього положення. "Майном" може бути як "існуюче майно", так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні "легітимні сподівання" на реалізацію майнового права. "Легітимні сподівання" за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі "Копеський проти Словаччини"). А тому, зважаючи на принцип захисту легітимних очікувань особи та на однин з загальновизнаних способів захисту прав особи в національному законодавстві України, який полягає в примусовому виконанні обов`язку в натурі, суд вважає, що стягнення з Волноваського об`єднання УПФУ Донецької області на користь позивача у порядку спадкування недоотриманих померлим [PERSON] пенсійних виплат є об`єктивним та обґрунтованим способом захисту порушеного права позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. За встановлених судом обставин справи та відповідних їм правовідносин позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. У зв`язку із задоволенням позову, згідно з вимогами ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути 768,40 грн. судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved