Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

Позивач Комунальне підприємство "Будинкоуправління" звернувся з позовом до суду та просить стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість у сумі 1592,47 грн. за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Крім того, просить стягнути з відповідачки витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 коп.) Свої вимоги мотивує тим, що між позивачем та відповідачкою встановилися зобов'язальні правовідносини з приводу надання житлово-комунальних послуг. 01 жовтня 2008 року між КП "Будинкоуправління" та [PERSON] був укладений договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, згідно якого позивач забезпечує надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку за адресою: [ADDRESS], а відповідач забезпечує своєчасну оплату таких послуг за встановленим тарифом у строки та на умовах, що передбачені цим договором. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила суд його задовольнити, стягнути з відповідачки заборгованість у сумі 1592,47 грн. за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала та просила суд відмовити в його задоволенні, оскільки за ненадання належної якості послуг позивачем, несвоєчасної заміни стояка холодної води в її квартирі і була пошкоджена стіна ванної кімнати, кухні та коридору. В результаті чого вона була змушена провести ремонт у своїй квартирі за власні кошти в сумі 1592,47 грн., а тому просить зарахувати дані кошти, які вона витратила на ремонт, в рахунок заборгованості перед КП "Будинкоуправління". Суд, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази по справі, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Рішенням виконавчого комітету Дубровицької міської ради від 31.10.2008 року №336 КП "Будинкоуправління" визначено виконавцем послуг по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с.8). Рішенням виконавчого комітету Дубровицької міської ради № 21 лютого 2013 року затверджені розміри тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій окремо за кожним будинком (а.с.9). Відповідно до п. 11.1 договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій передбачено, що споживач зобов'язаний оплачувати послуги в установлений договором строк (а.с.6). Згідно копії свідоцтва про право власності від 03.03.2000 року (а.с.27) вбачається, що [PERSON] є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Аналізом особового рахунку платника по квартплаті за період з 01.09.2012 року по 01.03.2015 року, наданих позивачем на ім'я відповідача, встановлено, що відповідачем оплачуються рахунки за отримані послуги, однак не у повному обсязі і не регулярно, тому виникла заборгованість, загальна сума якої становить 1592,47 грн. Судом встановлено, що 15 січня 2015 року Дубровицьким районним судом винесено ухвалу про відмову в прийнятті заяви комунального підприємства "Будинкоуправління" про видачу судового наказу, роз'яснено стягувачу право на звернення з тією самою вимогою до суду в порядку позовного провадження. У зв'язку із чим 01 квітня 2015 року позивачем заявлений позов до суду. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 10 квітня 2000 року та 01 жовтня 2008 року між Комунальним підприємством "Будинкоуправління" та [PERSON] було укладено договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с.6,37). Договори підписані Відповідачем, цим підтверджується згода останньої на усі умови, встановлені в цих договорах, а звідси слідує, що відповідач є споживачем послуг, що надаються КП "Будинкоуправління". Суд не приймає до уваги доводи відповідачки про те, що договір від 01.10.2008 року нею не підписаний, а тому, дана обставина, на яку зсилається відповідачка, про те, що підпис у договорі від 01.10.2008 року їй не належить, не знайшла свого підтвердження, оскільки почеркознавча експертиза, висновок якої міг би підтвердити це, по даній справі не проводилася, а відповідних клопотань про її призначення відповідачкою не було заявлено. Суд вважає, що між позивачем та відповідачкою встановилися фактичні відносини з приводу надання житвово-комунальних послуг на підставі відкритого рахунку на сплату за житлово-комунальні послуги. На підставі ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", до послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій входять: прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів, тощо. Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди). Статтями 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" ціни/тарифи на комунальні послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень визначених законом. Підпунктом 5 п.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", визначено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно статті 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно зі статтею 614 ЦК України, особа звільняється від відповідальності за невиконання зобов'язання лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні такого зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" КП зобов'язано забезпечувати вчасно та відповідної якості надання житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору; здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством. Відповідно до частин 4, 6 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" державні комунальні підприємства по обслуговуванню та ремонту житла зобов'язані здійснювати обслуговування та ремонт приватизованого житла, надавати мешканцям комунальні послуги за державними тарифами і розцінками. Власники квартир багатоквартирних будинків зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Заборгованість власників квартир по укладених угодах, пов'язаних з утриманням будинку та оплатою комунальних послуг, стягується в безспірному порядку, спори з цього питання вирішуються судом. Статтею 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою. Твердження відповідачки про незабезпечення виконавцем своєчасності та якості наданих житлово-комунальних послуг є недоведеними у розумінні ст.ст.58-60 ЦПК України, а надана відповідачкою копія акта-претензії є неналежно оформленою. Зазначаючи, що позивач не реагував на заяви (скарги) відповідачки щодо неякісних житлово-комунальних послуг, відповідачем не враховано положення ст. 18 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", згідно з якою встановлена певна чітко виписана процедура складання акта-претензії за неякісні житлово-комунальні послуги. У зв'язку із цим відповідачка повинна була надати докази того, що вона надсилала позивачу акт-претензію щодо себе, як сторони спору з визначеними законом даними, а в разі неприбуття представника виконавця - чи підписувався він не менш як двома споживачами. Лише при таких умовах цей акт-претензія визнається дійсним і є підставою для перерахунку платежів. Натомість, відповідачка, заперечуючи проти позову, посилається на акт-претензію та договір про виконання разової роботи. Однак, ці докази не відповідають вимогам закону, які є підставою для перерахунку платежів (ст. ст. 58, 59 ЦПК України - належність та допустимість доказів). В судовому засіданні відповідачка стверджувала про те, що вона зверталася з актом-претензією від 10.01.2013 року до позивача. Однак, суд не бере уваги даний акт, оскільки представник позивача заперечує про надходження даного акту до КП "Будинкоуправління", окрім того відповідачка також не надала суду належних доказів того, що вона дійсно зверталась до позивача з даним актом-претензією. Суд вважає акт-претензію таким, що не відповідає вимогам ст. 18 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", оскільки з даного акту не вбачається, що [PERSON] та [PERSON], які підписали акт-претензію, є дійсно споживачами. Будь-яких належних доказів на підтвердження того, що вищезазначені послуги позивачем надавалися неналежним чином або взагалі не були надані, відповідачем не представлено, тому суд вважає існуючу заборгованість за надання послуг по вищевказаному договору об'єктивною, оскільки така простежується з 2012 року. Таким чином, між сторонами існують договірні правовідносини щодо надання послуг, пов'язаних з утриманням будинку, споруд, прибудинкової території, тому [PERSON] зобов'язана оплатити отримані комунальні послуги, які були надані КП "Будинкоуправління". Таким чином, суд вважає, що [PERSON] не виконує у повному обсязі зобов'язань, передбачених законом та договором щодо участі у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території, оплати наданих житлово-комунальних послуг, у зв'язку із чим позовні вимоги щодо стягнення з нього заборгованості за надані житлово-комунальні послуги є обґрунтованими. При цьому суд враховує, що [PERSON] не може самостійно виконувати роботи по утриманню будинку та прибудинкової території, а безумовно користується послугами КП "Будинкоуправління", яке їх проводить в межах наявних коштів, а якщо підприємство й не має можливості виконувати роботи вчасно, то в зв'язку з відсутністю джерел фінансування, що стверджується довідкою, виданою КП "Будинкоуправління" за №5/08-07 від 04.01.2013 року. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Споживач, тобто фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу, зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Згідно положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України, судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. З урахуванням наведеного, чинного законодавства, а також враховуючи необгрунтованість доводів про те, що послуги комунальним підприємством не надавалися, чи надавалися невідповідної якості, не підтверджені належними актами-претензіями відповідачки до позивача, а тому суд приходить до висновку, що розмір нарахування заборгованості відповідачем перед позивачем по сплаті таких витрат за надання послуг по обслуговуванню будинку і прибудинкової території на загальну суму 1592,47 грн. є обґрунтованим, а тому позов підлягає до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Одночасно суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати по справі - витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 коп.)

Outcome: approved