Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

30 квітня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Краснолиманської міської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, обґрунтувавши свої вимоги тим, житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] належав діду позивача [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок виданого 21 грудня 1973 року на підставі рішення виконавчого комітету Краснолиманської міської ради від 12 грудня 1973 року. За життя [PERSON] на випадок смерті зробив заповітне розпорядження, яким заповідав будинок, що йому належить, сину [PERSON] Після померлого [INFO] [PERSON] його син [PERSON], який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини фактично прийняв спадщину, але належним чином не оформив своїх спадкових прав. [INFO] [PERSON], який доводиться батьком позивачу, помер. Після смерті спадкодавця [PERSON] спадщину за законом прийняли мати позивача [PERSON] та позивач, яки постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, які спадкових прав не оформили. Після смерті [INFO] [PERSON] року позивач звернувся до державного нотаріуса Краснолиманської державної нотаріальної контори Донецької області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], але йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутні правовстановлюючи документи на спадкове майно на і'мя [PERSON] та [PERSON], а також непідтверджений родинний зв'язок між спадкодавцем і спадкоємцями. Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 27 листопада 2014 року встановлено, що [PERSON], є матір'ю [PERSON] Позивач [PERSON], в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, навів доводи аналогічні викладеним в позовній заяві, просив їх задовольнити. В засідання суду відповідач Краснолиманська міська рада Донецької області, яка про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, представника не направила, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути у їх відсутності. (а.с 37,44). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм спадкові правовідносини, які регулюються нормами ЦК Української РСР та ЦК України. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок виданого 21.12.1973 року на підставі рішення виконавчого комітету Краснолиманської міської ради від 12.12.1973 року, житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] належав [PERSON] (а.с. 7). Згідно зі свідоцтвом про народження, виданим повторно 02.03.1953 року районним ЗАГС Краснолиманського району Сталінської області серії [NUMBER], [PERSON] доводиться батьком [PERSON] (а.с 13). За життя 01.03.1972 року [PERSON] на випадок смерті зробив нотаріальне посвідчене заповітне розпорядження, яким заповідав будинок, що йому належить, сину [PERSON].(а.с. 8). 03.10.1969 році було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], згідно свідоцтва про одруженення серії [NUMBER], яке заповнено російською мовою райбюро ЗАГС в м. Красний Лиман, після укладення шлюбу "[PERSON]" було присвоєно прізвище "[PERSON]" (а.с. 18). Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], яке заповнено 24.10.1973 року Краснолиманським райбюро ЗАГС Донецької області російською мовою, батьками позивача [PERSON], [INFO], є "[PERSON]" та "[PERSON]" (а.с. 19). [INFO] помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 09.08.2005 року відділом РАЦС Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис - 289) (а.с 12). Після його смерті спадкоємцем на його майно залишився його син [PERSON], який після смерті [PERSON] фактично вступив у володіння спадковим майном, оскільки був зареєстрований і постійно проживав разом зі спадкодавцем з 19.07.1979 року, що підтверджується та даним домової книги (а.с. 10-11). Після смерті [PERSON], який помер [INFO] (свідоцтво про смерть виданого [INFO] відділом РАЦС Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 408 (а.с 14)) спадкоємці першої черги за законом дружина та син постійно, які проживали разом зі спадкодавцем з 19.07.1979 року, та відповідно з 11.08.2004 року, що підтверджується довідкою Краснолиманської міської ради №75 від 22.05.2015 року (а.с 46) та даним домової книги (а.с. 10-11), прийняли спадщину, заяв про відмову від спадщини не подавали. [INFO] в м. Красний Лиман Донецької області померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане відділом РАЦС Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області (а.с 9). При зверненні [PERSON] до державного нотаріуса Краснолиманської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], позивачу постановою від 18 листопада 2014 року було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії після померлого [INFO] [PERSON] оскільки відсутні правовстановлюючи документи, які підтверджують право власності на ім'я померлої на житловий будинку з відповідною часткою господарсько-побутових будівель і споруд, що знаходиться в [ADDRESS] та належить [PERSON] Після смерті останнього спадкоємцем залишався його син [PERSON], який спадщину прийняв, але спадкових справ не оформив (а.с 16). Також постановою державного нотаріуса від 18 листопада 2014 року було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] [PERSON] оскільки, по-перше, відсутні правовстановлюючи документи, які підтверджують право власності на ім'я померлої на одну другу частину житлового будинку з відповідною часткою господарсько-побутових будівель і споруд, що знаходиться в [ADDRESS] та належить [PERSON], після смерті чоловіка [PERSON], а по-друге, документально не підтверджується факт родинного зв'язку між спадкодавцями і спадкоємцем: прізвище чоловіка [PERSON], прізвище дружини - [PERSON], прізвище сина [PERSON] (а.с. 22). Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 27 листопада 2014 року встановлено факт родинних відносин, а саме що [PERSON] є матір'ю [PERSON] (а.с . 23) Відповідно до інформації наданої Краснолиманською державною нотаріальною конторою спадкові справи до майна громадянина [PERSON], який помер [INFO], [PERSON], який помер [INFO], [PERSON] не заводились, із заявами про прийняття або про відмову ніхто не звертався. (а.с. 43). Згідно з ст. 548 ЦК Української РСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкритя спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1297 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст. 4, 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (із змінами і доповненнями) право власності на нерухоме майно розміщене на території України, що належить фізичній особі підлягає обов'язковій державній реєстрації. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] належав спадкодавцю [PERSON], померлому [INFO], на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, зареєстрованого в БТІ 19 грудня 1974 року за реєстровим номером 4850. Після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину був його син [PERSON], який після смерті батька фактично вступив в володіння спадковим майном відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР, але спадкові права на нерухоме майно не оформив. Також не оформили спадкові права після померлого [INFO] [PERSON] його дружина [PERSON] та син [PERSON], які прийняли спадщину. [PERSON], який вперше звернувся з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину у листопаді 2014 році після померлої [INFO] матері [PERSON] , було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, яки б підтверджували право власності спадкоємців [PERSON] і [PERSON] на спадкове майно. Судом також встановлено, що рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 27 листопада 2014 року встановлено факт родинних відносин, а саме що [PERSON] є матір'ю [PERSON] Суд не приймає до уваги в підтвердження факту перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] копію свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], оскільки даний документ заповнений російською мовою, а інших доказів, які підтверджують факт перебування в шлюбі [PERSON] та [PERSON] позивачем не надано. Тому, враховуючи відсутність інших спадкоємців, суд вирішує позовні вимоги в частині визнання права власності тільки після смерті [PERSON] Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Таким чином, діючим законодавством не визначено правових наслідків у виді втрати права на спадщину в разі недотримання обов'язку спадкоємця отримати свідоцтво про право на спадщину. Суд приходить до висновку, що у спадкоємця [PERSON] виникло право на спадщину, яке пов'язане з її прийняттям, оскільки до позивача перейшли усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві [PERSON] на момент відкритя спадщини, який не одержав свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця [PERSON], в тому числі і право на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. Оскільки [PERSON] за життя не оформив спадкових прав, на теперішній час позивач позбавлений можливості іншим шляхом крім визнання в судовому порядку права власності на спадщину захистити свої законні права і інтереси, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved