Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

Позивач в особі АТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилаючись на те, що між АТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] 10 лютого 2004 року був укладений кредитний договір № К2Н0GF00260021, з додатковими угодами до нього за № 1 від 11 серпня 2005 року та за № 2 від 03 квітня 2015 року, що складають його невід`ємну частину, за умовами якого [PERSON] отримав цільовий кредит у сумі 29 425 доларі 00 центів США для придбання квартири в сумі 27 100 доларі 00 центів США шляхом його видачі готівкою через касу банку, у тому числі в сумі 2 325 доларів 00 центів США на сплату страхових платежів, зі сплатою 1,08% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом, комісії 0,22 % від суми виданого кредиту, і комісії 3,0% від суми виданого кредиту першочергово в момент надання кредиту, з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів до 08 лютого 2019 року, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів. В якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між АТ "ПриватБанк" та [PERSON] , [PERSON] 10 лютого 2004 року укладено договір поруки, за умовами якого [PERSON] зобов`язувалась солідарно на добровільних засадах відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором, а саме: повернути кредит в розмірі, строки та у випадках, передбачених договором іпотечного кредиту, а також виконати інші його умови в повному обсязі. В якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між АТ "ПриватБанк" та [PERSON] , [PERSON] 10 лютого 2004 року укладено договір поруки, за умовами якого [PERSON] зобов`язувався солідарно на добровільних засадах відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором, а саме: повернути кредит в розмірі, строки та у випадках, передбачених договором іпотечного кредиту, а також виконати інші його умови в повному обсязі. В якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між АТ "ПриватБанк" та [PERSON] , [PERSON] 10 лютого 2004 року укладено договір поруки, за умовами якого [PERSON] зобов`язувалась солідарно на добровільних засадах відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором, а саме: повернути кредит в розмірі, строки та у випадках, передбачених договором іпотечного кредиту, а також виконати інші його умови в повному обсязі. В якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між АТ "ПриватБанк" та [PERSON] , [PERSON] 10 лютого 2004 року укладено договір поруки, за умовами якого [PERSON] зобов`язувався солідарно на добровільних засадах відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором, а саме: повернути кредит в розмірі, строки та у випадках, передбачених договором іпотечного кредиту, а також виконати інші його умови в повному обсязі. Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, проте відповідач не належним чином виконує умови договору, й станом на 07 лютого 2020 року загальна заборгованість відповідача перед банком за Кредитним договором становить 52 507 доларів 96 центів США, що еквівалентно до національної валюти України - гривні станом на 07 лютого 2020 року (24 грн. 57 коп. за 1 долар США) - 1 290 120 грн. 58 коп., яка складається з наступних складових: 19 007 доларів 21 цент США, що еквівалентно до національної валюти України - гривні - 467 007 грн. 16 коп. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту), 11 995 доларів 00 центів США, що еквівалентно до національної валюти України - гривні - 294 717 грн. 15 коп., 21 505 доларів 75 центів США, що еквівалентно до національної валюти України - гривні - 528 396 грн. 28 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання за кредитним договором. В судове засідання повторно позивач не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення, що підтверджується зворотнім повідомленням рекомендованого листа, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності з підтриманням позовних вимог, просив їх задовольнити, посилаючись на вимоги закону про належне виконання зобов`язань за кредитним договором та його умов, з можливим ухваленням заочного рішення (а.с. 4). В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] , діючий в інтерсах [PERSON] , на підставі ордера адвоката від 23 березня 2021 року про надання правової допомоги, позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на недоведеність та необгрутнованість позовних вимог. Зазначив, що позивачем надані до суду договори у нечитабельному стані, відтак відповідач спростовує, що отримував кредит, вважаючи, що договір не підписував. Уподальшому в усній формі на стадії дослідження письмових доказів просив застосувати строк позовної давності без обгрунування такої заяви. Відзив на позов таким відповідачем не наданий. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання повторно не з`явивились, про час та місце розгляду справи повідомлені згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судої влади (суду). Відзив на позов відповідачами не наданий. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»). За таких підстав суд визнав за можливе розглядати справу за відсутності позивача звідно поданої ним заяви та решти відповідачів, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи та за погодженням відповідача. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Розгляд справи проводився у порядку спрощеного позовного провадження. Так, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч.1 ст. 279 ЦПК України) Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч.5 ст. 279 ЦПК України). Вислухавши пояснення представника відповідача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони перебували у договірних/зобов"язальних правовідносинах. Так, між АТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] 10 лютого 2004 року був укладений кредитний договір № К2Н0GF00260021, з додатковими угодами до нього за № 1 від 11 серпня 2005 року та за № 2 від 03 квітня 2015 року, що складають його невід`ємну частину, за умовами якого [PERSON] отримав цільовий кредит у сумі 29 425 доларі 00 центів США для придбання квартири в сумі 27 100 доларі 00 центів США шляхом його видачі готівкою через касу банку, у тому числі, в сумі 2 325 доларів 00 центів США на сплату страхових платежів, зі сплатою 1,08% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом, та комісії згідно умом договору, з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів до 08 лютого 2019 року, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів (а.с. 5 - 9, 17 - 18, 19, 20, 21, 22, 27). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є укладеним, відповідно до ст. 638 ЦК України, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. На підтвердження чого посвідчують своїми підписами, що відповідає даним правовідносинам. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Умови договору погоджені сторонами, ними не оспорені. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). У якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між АТ "ПриватБанк" та [PERSON] , [PERSON] 10 лютого 2004 року укладено договір поруки, за умовами якого [PERSON] зобов`язувалась солідарно на добровільних засадах відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором, а саме: повернути кредит в розмірі, строки та у випадках, передбачених договором іпотечного кредиту, а також виконати інші його умови в повному обсязі (а.с. 23). У якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між АТ "ПриватБанк" та [PERSON] , [PERSON] 10 лютого 2004 року укладено договір поруки, за умовами якого [PERSON] зобов`язувався солідарно на добровільних засадах відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором, а саме: повернути кредит в розмірі, строки та у випадках, передбачених договором іпотечного кредиту, а також виконати інші його умови в повному обсязі (а.с. 24). У якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між АТ "ПриватБанк" та [PERSON] , [PERSON] 10 лютого 2004 року укладено договір поруки, за умовами якого [PERSON] зобов`язувалась солідарно на добровільних засадах відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором, а саме: повернути кредит в розмірі, строки та у випадках, передбачених договором іпотечного кредиту, а також виконати інші його умови в повному обсязі (а.с. 25). В якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між АТ "ПриватБанк" та [PERSON] , [PERSON] 10 лютого 2004 року укладено договір поруки, за умовами якого [PERSON] зобов`язувався солідарно на добровільних засадах відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором, а саме: повернути кредит в розмірі, строки та у випадках, передбачених договором іпотечного кредиту, а також виконати інші його умови в повному обсязі (а.с. 26). Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов`язаний був надати відповідачу кредит на умовах, передбачених кредитним договором. Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, що підтверджується розгорнутим розрахунком заборгованості, рухом коштів по рахунку позичальника (а.с. 5 - 9), проте відповідач не належним чином виконує умови договору, який як позичальник зобов`язувався своєчасно сплачувати проценти на користування кредитом, дотримуватися графіку повернення кредитних коштів, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші зобов`язання згідно кредитного договору, й погасити всю суму кредиту у визначений договором строк. Відповідач відповідно до умов Кредитного договору засвідчив, що всі умови кредитного договору йому зрозумілі й він вважає їх справедливими по відношенню до себе та підтвердив свою здатність їх виконувати. Як встановлено в ході судового розгляду справи відповідач (позичальник) не виконав взяті на себе зобов`язання, передбачені кредитним договором, тобто не сплачує відсотки за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту, не погашає всю суму кредиту згідно вимогами Кредитного договору (а.с. 5 - 9). Позивачем на виконання умов кредитного договору надсилалися боржнику рекомендовані листи з повідомленням про вручення щодо існуючої заборгованості й необхідністю погасити вказаний борг, проте дані повідомлення відповідачем залишено без уваги та виконання, сума боргу залишилась незмінною. Судом також встановлено, що відповідач належним чином ознайомлений зі змістом кредитного договору, додатковими угодами до нього, що засвідчується його особистим підписом; його умови ним не оспорені. Текст змісту умов договору є читабельним, відповідно доводи відповідача про те, що зміст договору є нечитабельним, спростовується. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частино першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (частина 1 статті 1048 ЦК України). Відповідач порушив свої зобов`язання щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. У разі порушення відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, відповідно до ч.2 ст. 1050, ч.2 ст. 1054 ЦК України, позивач має право достроково стягнути заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії, вимагати виконання інших зобов`язань за кредитним договором відповідно до ст. 1048 ЦК України. Станом на 07 лютого 2020 року загальна заборгованість відповідача перед банком за Кредитним договором становить 52 507 доларів 96 центів США, що еквівалентно до національної валюти України - гривні станом на 07 лютого 2020 року (24 грн. 57 коп. за 1 долар США) - 1 290 120 грн. 58 коп., яка складається з наступних складових: 19 007 доларів 21 цент США, що еквівалентно до національної валюти України - гривні - 467 007 грн. 16 коп. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту), 11 995 доларів 00 центів США, що еквівалентно до національної валюти України - гривні - 294 717 грн. 15 коп., 21 505 доларів 75 центів США, що еквівалентно до національної валюти України - гривні - 528 396 грн. 28 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання за кредитним договором (а.с. 5 - 9). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Відповідно, позов до відповідача (позичальника) [PERSON] є обґрунтованим, таким, що підлягає задоволенню, підстави, що спростовують вимоги позивача в цій частині вимог до такого відповідача не встановлені. Позиція представника позивача щодо застосування до позовних вимог в частині вимог до відповідача [PERSON] строку позовної давності, заявлена в усній формі на стадії після дослідження доказів по справі, без її обгрутування задоволенню не підлягає, зважаючи на її необгрунтваність. Так, як вбачається із виписки по особовому рахунку позичальника, розрахунку заборгованості, Додаткової угоди № 2 від 03 квітня 2015 року до кредитного договору (а.с. 5 - 9, 20), строк позовної давності позивачем при зверненні до суду з цим позовом дотриманий, окрім того, в період виконання умов договору з 10 лютого 2004 року по 07 лютого 2020 року відповідачем (позичальником) цей строк переривався відповідно до ст. 264 ЦК України, оскільки позичальником частково проводились оплати за договором. Перебіг позовної давності, відповідно до ч.1, 3 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Вирішуючи спір в частині вимог до поручителів за договором - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , судом враховані спірні правовідносини та норми матеріального права, які їх регулюють. Так, відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. За частиною 1 статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Згідно із частиною 1 статті 598, статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина 1 статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини 4 статті 559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Отже, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу за основним зобов`язанням. Подібна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12-ц (провадження № 14-145цс18). Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, с обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-прівовнй акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Загальними вимогами процесуального права, закріпленими ЦПК України, визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позову, зокрема щодо грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведеності розміру збитків, наявності доказів, що їх підтверджують). Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо. Як вбачається із матеріалів справи 21 січня 2020 року позивачем направлено поручителям вимогу про наявність заборгованості (а.с. 11 - 15, 16). Згідно з довідкою-розрахунком внаслідок неналежного виконання позичальником умов кредитного договору від 10 лютого 2004 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 39 162 доларів 56 центів США. Відтак положення частини 4 статті 559 ЦК України передбачено, що кредитним договором передбачено виконання грошових зобов`язань шляхом здійснення щомісячних платежів згідно з графіком, а за договором поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором, й суд, встановивши, що банк пред`явив вимогу до поручителя поза межами шести місяців за кожним місячним платежем: за платежами 19 007 доларів 21 цент США, що еквівалентно до національної валюти України - гривні - 467 007 грн. 16 коп. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту), 11 995 доларів 00 центів США, що еквівалентно до національної валюти України - гривні - 294 717 грн. 15 коп., 21 505 доларів 75 центів США, що еквівалентно до національної валюти України - гривні - 528 396 грн. 28 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання за кредитним договором (а.с. 5 - 9), й звернувся до суду із цим позовом лише 10 лютого 2020 року (а.с. 2 - 4), внаслідок чого порука припинилась, оскільки кредитор визначив виконання зобов`язання, яке згідно із цим договором мало виконуватися за графіком погашення кредиту щомісячно згідно графіку щомісячних платежів, тому зі спливом шестимісячного строку з дня виникнення заборгованості припинилося право позивача нараховувати основну суму заборгованості, відсотки, інші платежі на підставі умов договору до особи поручителя в силу частини 4 статті 559 ЦК України (а.с. 5 - 9). Встановивши, що порука є припиненою в силу частини 4 статті 559 ЦК України згідно встановивлених правовідносин, підстав для стягнення заборгованості з таких поручителів немає. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Інші доводи позивача, відповідача, які наведені у позові, в поясненнях в ході розгляду справи, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в межах вимог до основного позичальника; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 141 ЦПК України, й судові витрати стягнути з відповідача на користь позивача. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 19 351 грн. 81 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 6, 526, 527, 530, ч.4 ст. 559, ст.ст. 627, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, з урахуванням Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»,

Outcome: partial