Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом , в якому просить усунути [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], від права на спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON]; стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках на її користь судові витрати у справі згідно наданих квитанцій. В обґрунтування свого позову вказала, що вона з 22 листопада 2006 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Петриківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 110. В період зареєстрованого шлюбу ними була усиновлена дитина - [PERSON], [INFO]. І вони всі разом, тобто вона, чоловік [PERSON] та неповнолітня [PERSON] постійно проживали, без реєстрації, в житловому будинку, розташованому по [ADDRESS]. Вони з чоловіком вели спільне господарство і вона доглядала свого хворого чоловіка. При цьому і вона, і чоловік мали зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS]. Зазначені обставини підтверджуються довідкою ТОВ «Абонент ХХІ» від 28 травня 2015 року, довідкою керуючого справами виконкому Курилівської селищної ради Петриківського району від 26 травня 2014 року. В 2011 році фактично за її грошові кошти був придбаний автомобіль MITSUBISHI PAJERO, 2011 року випуску, державний номер [NUMBER], який через об'єктивні обставини був зареєстрований на ім'я чоловіка. Цей автомобіль придбавався саме для її потреб, з урахуванням стану здоров'я та наявності у неї третьої групи інвалідності з дитинства в зв'язку із двостороннім вивихом стегон з народження. У дитинстві, а саме 03 квітня 1970 року, 24 лютого 1972 року та 30 вересня 1970 року, вона перенесла три складні операції з приводу свого захворювання, що підтверджується архівною довідкою Дніпропетровської обласної клінічної лікарні ім. Мечникова від 13 жовтня 2011 року та протоколами операцій. І до теперішнього часу вона страждає на деформацію тазового кільця, гіпоплазію кісток тазу та інші захворювання, які пов'язаними із її травмою, що була отримана при народженні, що підтверджується довідкою Дніпропетровської обласної консультативної поліклініки від 14 жовтня 2011 року. Їй важко пересуватися, а зазначений транспортний засіб за своїми технічними характеристиками у повній мірі відповідав її потребам. На момент реєстрації шлюбу із [PERSON] вона , не зважаючи на своє захворювання, вела активний спосіб життя, займалася підприємницькою діяльністю, від якої отримувала доходи, достатні для забезпечення себе всім необхідним, в тому числі й транспортними засобами, які були наявними в мене. І придбання зазначеного вище автомобілю MITSUBISHI PAJERO було викликано потребою в заміні того автомобіля, який вона використовувала раніше. У свою чергу, на момент реєстрації шлюбу чоловік вже був пенсіонером, і ніяких доходів, окрім невеликої пенсії, не мав, фактично їх сім'я існувала тільки за рахунок доходів, отриманих нею від підприємницької діяльності. Крім цього, з 1999 року [PERSON] страждав на цукровий діабет І типу (інсулінозалежний) та потребував постійного прийому медичних препаратів. В 2007 році він став стрімко втрачати зір, і в 2008 - 2010 роках був прооперований у «Клініці зору» м. Дніпродзержинська. В 2013 році хвороба чоловіка загострилася, а його стан здоров'я значно погіршився, він потребував постійного медичного лікування та постійного стороннього догляду, перебував на медичному диспансерному обліку. Станом на 2013 рік він мав такі захворювання, як цукровий діабет, І типу (інсулінозалежний) тяжкої форми, лабільної течії зі схилом до гіпоглікемії, кетоацидозу, субкомпенсований; а також діабетичну гепатопатію, діабетичну полінейропатію, діабетичну енцефалопатію, діабетичну ангіопатію нижніх кінцівок ІІ ступеню, діабетичну нефропатію ІІ ступеню, ішемію І-ІІ ст, кардіосклероз та атеросклероз, що підтверджується лікарським епікризом та довідкою Курилівської лабораторії загальної практики сімейної медицини Петриківського району Дніпропетровської області від 28 травня 2015 року № 122. [PERSON] взагалі втратив можливість самостійно пересуватися, обслуговувати себе і потребував постійної сторонньої допомоги. Таку допомогу [PERSON] надавала тільки вона, не зважаючи на те, що сама є інвалідом і має на утриманні та вихованні неповнолітню доньку [PERSON]. Ніякі інші особи догляд за чоловіком не здійснювали та будь-яку іншу матеріальну, моральну або фізичну допомогу не надавали, його станом здоров'я та життям не цікавилися. [INFO] її чоловік [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петриківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 475 від 25 листопада 2014 року. І знову вона єдина займалася обрядом поховання свого чоловіка, і за свої особисті кошти поховала чоловіка, витративши на поховання, поминальний обід та на встановлення пам'ятника на могилі грошові кошти в сумі 25543 гривень, що підтверджується відповідними накладними та товарними чеками. Після смерті чоловіка протягом встановленого законом шестимісячного строку вона звернулася до Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у вигляді 1/2 частки автомобілю MITSUBISHI PAJERO, 2011 року випуску, державний номер [NUMBER], та із заявою про видачу мені свідоцтва про право власності в спільному майні подружжя, згідно ст. 60 Сімейного кодексу України, оскільки на момент смерті чоловіка транспортний засіб був зареєстрований на його ім'я і [PERSON] не встиг перереєструвати автомобіль на її ім'я. Іншим належним [PERSON] майном він розпорядився ще за життя на мою користь, як на користь єдиної рідної для нього людини, яка доглядала його до самої смерті. І лише після звернення до нотаріальної контори їй стало відомо, що із заявами про прийняття спадщини після померлого [PERSON] звернулися його діти - відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які не спілкувалися із своїм батьком багато років, не приймали ніякої участі у його житті, ніколи не надавали йому ніякої допомоги, не здійснювали догляд за ним, коли він тяжко хворів і потребував допомоги. Вони повністю переклали догляд за своїм літнім та хворим батьком на неї - інваліда, і тепер бажають відняти фактично належне їй майно у вигляді автомобіля, який для неї є засобом для пересування та можливості в подальшому здійснювати підприємницьку діяльність для забезпечення свого життя та життя своєї неповнолітньої дитини. З моменту реєстрації шлюбу вона єдина турбувалася про [PERSON], завжди доглядала за його станом здоров'я, оплатила коштовну операцію на очах, а з 2013 року, коли чоловік зовсім став немічним і втратив можливість самостійно пересуватися та обслуговувати себе, до дня його смерті надавала йому постійну допомогу, якої він гостро потребував, придбавала дня нього коштовні ліки, необхідне для нього дієтичне харчування, весь час піклувалася про нього. Факт її догляду за чоловіком до дня його смерті підтверджується довідкою керуючого справами виконкому Курилівської селищної ради Дніпропетровської області від 26 травня 2015 року № 379. Ніхто інший, крім неї, ніякої допомоги чоловіку не надавав, про нього не турбувався і за ним не доглядав. Весь останній рік до смерті, коли хвороба [PERSON] прикувала його до ліжка, лише вона забезпечувала відповідне лікування чоловіка, належний для його стану здоров'я догляд, умови його життя. Чоловік своїх власних накопичень не мав, був пенсіонером і отримував невелику пенсію. Навіть не беручи до уваги тяжку хворобу [PERSON] , відповідачі ніколи не цікавилися життям та станом здоров'я батька, хоча їм було відомо, що їх батько є людиною дуже похилого віку і з 1999 року страждає на інсулінозалежний діабет, але ніколи не запропонували [PERSON] своєї допомоги, хоча за законом повинні були б надавати батькові матеріальну допомогу та приймати участь у догляді за ним. Відповідачі байдуже відносилися до хвороби свого батька, його стану здоров'я, взагалі не переймалися його проблемами, не кажучи вже про матеріальну та фізичну підтримку старої хворої людини. Вважає, що відповідачі повинні бути усунені від права на спадкування за законом після померлого [PERSON], оскільки умисно ухилялися від надання допомоги спадкодавцю, при тому, що їх батько дійсно потребував такої допомоги в зв'язку з наявністю в нього тяжкої хвороби, не кажучи вже про похилий вік спадкодавця, в зв'язку з чим він перебував у безпорадному стані, потребував постійного стороннього догляду, і відповідачі, яким було відомо про стан здоров'я [PERSON], мали можливість надати померлому посильну допомогу, але при цьому навіть не спілкувалися із батьком протягом тривалого часу. А отже вважає, що вона єдина має право спадкувати після померлого чоловіка, як спадкоємиця першої черги за законом, згідно ст. 1261 ЦК України, відповідно до якої у першу чергу право на спадщину за законом мають діти, батьки спадкодавця та той з подружжя, який його пережив. В судовому засіданні позивач уточнила свої позовні вимоги та просить усунути вівдповідачів на спадщину після смерті [PERSON] на 1/2 частку автомобіля Паджеро Мутсубісі , 2011 року випуску відповідно до належних їм часток. Підтримала обставини, викладені в позовній заяві та додатково пояснила, що вона з 2006 року жила з чоловіком, у неї є неповнолітня донька. Діти її чоловіка грошей на лікування батька не давали. Донці він сплачував аліменти. Він сильно хворів, переніс багато операцій. Спадщина складається з автомобіля, її 1/2 частина після смерті чоловіка. Під час їх сумісного життя чоловік потребував постійного догляду . Його діти також не надавали і фізичної допомоги по догляду за батьком. Відповідачі є працездатними, не інваліди. Донька її чоловіка мешкає на батьтківщині свого батька. Вона знає, що коли він їздив туди, то вони з донькою сварилися. Донька його не була на похоронах. Представник позивача- Кущ Л.О., яка діє на підставі довіренності від 11 липня 2015 року, підтримала пояснення позивачки, просить задовольнити її вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та надав суду заперечення, відповідно до яких вказав, що з вимогами [PERSON] не згоден в повному обсязі, з огляду на наступне. [PERSON] - дружина його померлого батька суду не доводить до відома усі дійсні обставини справи і має на меті позбавити їх, дітей померлого [PERSON] їх законного права на спадщину, умисно вводячи суд в оману. Насправді, [PERSON] була прийомною дочкою його покійного батька, рідною дочкою померлої дружини його батька. Ще за життя своєї матері вона крутила роман з його батьком. Після ж смерті своєї матері [PERSON] деякий час перебувала з його покійним батьком у сімейних відносинах без реєстрації шлюбу. Згодом же, між ними і було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, яка знаходиться у матеріалах справи. Усі доводи позивачки про те, що вони, його діти - [PERSON] та [PERSON] не спілкувалися з померлим батьком є обманом. Вони довгий час, після смерті дружини їх батька і матері [PERSON] спілкувалися з ним. Ще з малою своєю племінницею [PERSON] вони приїздили до них у гості в квартиру , яка перебувала у власності до появи квартири на яку померлим було укладено договір довічного утримання. Так, вони неодноразово приїздили до батька, тому що вважали за необхідне, незважаючи на ситуацію яка склалася, спілкуватися з ним, оскільки він був їх рідним батьком. Через деякий час, позивачка [PERSON], побачивши, що у них з батьком нормальні стосунки, почала налаштовувати померлого проти них, почала влаштовувати з ним сварки з приводу того, що він з ними спілкується та говорила, що їх прийомна дитина ревнує їх з братом до нього. Що ще у них сім'ї відбувалось, та які саме сварки з цього приводу були йому не відомо. Але, все це йому стало відомо при зустрічі з померлим батьком, він особисто йому про все розповів. На теперішній час він розуміє, чому саме позивач [PERSON] систематично влаштовувала йому такі скандали,- щоб їм нічого не дісталось після смерті батька як його спадкоємцям. Крім того, той факт, що спірний автомобіль був придбаний за власні кошти [PERSON] і придбаний особисто для її потреб не є правдою, оскільки батько завжди заможно жив, а цей автомобіль він купував для себе особисто. Після покупки вказаного автомобіля, він приїздив до них (без відома позивачки і не говорячи їй про це) і показував цей авто. Також, при його племінниці [PERSON] (його онучці) він їм казав, що цю розкіш він купив собі, щоб на пенсії та у такому поважному віці, пропрацювавши все життя, він міг почувати себе людиною. Крім того, на даний автомобіль він не зробив заповіту, так як завжди казав: "[PERSON] та [PERSON], якщо зі мною щось трапиться, будуть забезпечені грошима на все життя". Позивачка навіть не знає того факту, що вказаний автомобіль він навмисно не зареєстрував на її ім'я і не заповідав його їй як спадкове майно, оскільки хотів, щоб хоча б якась незначна частина грошей залишилась іншим його дітям. Твердження позивачки щодо того факту, що автомобіль був куплений нею та лише для неї є неправдивою інформацією, оскільки досить тривалий час, навіть до самого занедужання, батько керував автомобілем особисто. Також, батько їм з братом сказав, що [PERSON] заборонила на поріг їм ступати до них додому, погрожувала батькові тим, що лишить його і забере увесь бізнес, який він зареєстрував на її ім'я, довірившись їй. Саме тому, останній час, коли мав можливість, він і зустрічався з ними без відома [PERSON] Мотивація позивачки про те, що ніхто взагалі матеріально допомогу не надавав батьку за життя є неправдою. Коли вони з ним зустрічались, він давав батькові гроші, нехай не багато, але давав, незважаючи на те, що він завжди відмовлявся їх брати, мотивуючи це тим, що він і так заможна особа. Коли ж батько помер, і вони приїхали до [PERSON], щоб допомогти у організації похорон, вона їх вигнала, супроводжуючи криками, що вони ніхто і нічого не отримають все-одно. Ось чому, позивач у позовній заяві зазначає, що похоронами займалась вона сама. Як він розуміє, [PERSON] після смерті батька навмисно вигнала їх, тому, що вже до цього мала на меті звернутися до суду з даною позовною заявою, щоб усунути їх від права на спадкування. Саме тому, вони змушені були через декілька днів після похорон батька купувати вінки та приходити сім'єю на кладовище, щоб їх покласти на могилу батька та вшанувати його пам'ять, що підтверджується квитанціями на купівлю вінків (додаток). Крім того, необгрунтованими є і слова позивачки, про те, що вони відмахнулися від свого батька, на його прохання на допомогу, оскільки він жодного разу не просив у них такої допомоги, а навпаки, за спиною у позивачки купував їм продукти та привозив, надавав незначну матеріальну допомогу, але так щоб вона не знала. Саме тому він вважає, позов [PERSON] є необгрунтованим. Він не розуміє як можна забравши все у їх батька, скориставшись його похилим віком, спочатку спокусивши його, потім ввівши його в оману, користуватись його добротою, потім забороняти батькові спілкуватися з його рідними дітьми, а тепер ще й у судовому порядку намагатися відібрати спадкове майно, прав на яке мають його рідні діти. Чому його прийомна дитина тепер має право отримати спадкове майно, а рідні діти,- ні. Складним і не однозначним є тлумачення термінів "ухилення від надання допомоги спадкодавцеві", "тяжка хвороба" та "безпорадний стан спадкодавця", на який відповідно до п.2 ч.3 ст. 1224 ЦПК України посилається позивачка [PERSON], мотивуючи свої позовні вимоги. Батько не знаходився у безпорадному стані, а вони в свою чергу знали, що позивач за ним доглядає, а якщо б вони являлись до них додому, то вона б морально та психологічно доводила батька. Тому у їх діях не було жодного умислу або бездіяльності спрямованого на ухилення від піклування за батьком. Ухилення від виконання обов'язків щодо утримання і догляду за спадкодавцем не підтверджено вироком суду або матеріалами цивільної справи про стягнення аліментів, або іншими доказами, що підтверджують факт ухилення нами від виконання цих обов'язків. Крім того, дохід сім'ї під час шлюбу є спільним прибутком, що підтверджується копіями декларацій наявних у матеріалах цивільної справи та автоматично вказує на те, що він і не погребував матеріальної допомоги. Крім того, відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 61 Сімейного кодексу України, об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Крім того, їх батько, якби мав на меті позбавити їх права на спадкування, міг би це зробити ще за життя, оскільки спадкодавець може позбавити особу з числа спадкоємців права на спадкування згідно з положеннями ч.2 статті 1235 ЦК України, якою зазначено, що заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Відповідно до статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життязаінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Відповідно до статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та Інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.57 ЦПК України докази встановлюються на підставі... пояснень сторін,...показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Просить відмовити позивачці [PERSON], [INFO], зареєстрованій та проживаючій за адресою: 51937, [ADDRESS] у задоволенні позовної заяви про усунення від права на спадкування за законом у повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] підтримав надані заперечення проти позовної заяви та додатково пояснив, що останній раз він бачив батька перед смертю влітку. Їх не пускали до батька. На час смерті батька він працював, мешкав зі своєю родиною. Відповідач [PERSON] надав суду аналогічні письмові заперечення. Просить відмовити в задоволенні позову повністю. Додатково пояснив, що він на пенсії вже рік, до цього перебував на заробітках на півночі. Відповідач [PERSON] допитана в порядку судового доручення, надала письмові заперечення, відповідно до яких вказала, що просить відлмовити в задоволенні позову, з таких причин, що вона є донькою померлого та спадколємцем першої черги згідно ст. 1261 ЦК України, та з тієї причини , що позивачка безпідставно написала в заяві про те, що вона з батьком ніколи не спілкувалася, та умисно ухилялася від надання допомоги. повідломляє про те, що вона підтримувала зі своїм батьком хоороші стосунки, вони з часто спілкувалися по телефіону, він неодноразово приїзжав до неї в гості в село Горішня Слобідка Монастирського району Тернопільської області. Дану позовну заяву просить залишитибез задоволення. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог- третя дніпродзержинська державна нотаріальна контора, в судове засідання не з'явилися. Надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Суд, заслухав позивача, представника позивача, відповідачів [PERSON], [PERSON], враховуючи думку відповідача [PERSON], думку третьої особи, дослідив письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 22 листопада 2006 року, шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Петриківського районного управління юстиції Дніпропетровської області , актовий запис № 110 . (а.с.15). Відповідно до копії свідоцтва про смерть, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Петриківського районного управління юстиції у Дніпропетровської області, [INFO] [PERSON] помер. (а.с.16) Як вбачається з копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON] та [PERSON]. (а.с.38) Як вбачається з довідки ТОВ "Абонент- ХХ1" [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], знятий з реєстрації по смерті 28.11.2014 року. (а.с. 20) Згідно довідки № 379 від 26.05.2015 року , [PERSON] за власний рахунок поховала чоловіка [PERSON], який помер [INFO]. Проживала разом з померлим, вели спільне господарство та доглядала його до дня смерті. Постійно проживала в [ADDRESS]. (а.с.19) Відповідно до довідки № 122 від 28.05.2015 року, [PERSON] знаходився під диспансерним наглядом з 14 жовтня 2013 року з діагнозом: цукровий діабет І типу (інсулінозалежний) тяжкої форми, лабільної течії зі схилом до гіпоглікемії, кетоацидозу, субкомпенсований; а також діабетичну гепатопатію, діабетичну полінейропатію, діабетичну енцефалопатію, діабетичну ангіопатію нижніх кінцівок ІІ ступеню, діабетичну нефропатію ІІ ступеню, ішемію І-ІІ ст, кардіосклероз та атеросклероз .(а.с. 17,18) Згідно відповіді від 22.04.2015 року , згідно облікової картки комп'ютерної бази Дніпродзержинського ЦНП станом на 22.04.2015 року за [PERSON], [INFO] , мешк. [ADDRESS] зареєстровано автомобіль MITSUBISHI PAJERO, 2011 року випуску, державний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 23.08.2011 року на підставі вантажної митної декларації № 125000042/1/123226 від 23.05.2011 року, та причіп МАЗ 8114, 1988 р.в., [NUMBER].(а.с.13) Тобто спірний спадковий автомобіль було придбано [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу. Суд вважає, що доводи позивачки, що на час придбання автомобіля нею було вкладено основну суму грошей , знайшло своє підтвердження, оскільки на час придбання спірного спадкового автомобіля , [PERSON], [INFO] станом на 2011 рік знаходився на пенсії, в той же час позивачка [PERSON] , не зважаючи на те, що вона є інвалідом 3 групи з дитинства ( довідка серії ДНП-К-82 (а.с.42)), з 1999 року є фізичною особою - підприємцем (а.с.49-50), має дохід, отримує пенсію на себе(а.с. 41), на утримання доньки . Під час сумісного життя саме позивач [PERSON] здійснювала догляд за [PERSON], що вбачається з наданих медичних докіментів щодо лікування [PERSON] (а.с.55-60). Крім того, в судовому засіданні були допитані свідки [PERSON], [PERSON], , які пояснили, що вони знають позивачку та знали її померлого чоловіка, заходили у гості, останні роки [PERSON] потербував допогу, оскільки хворів, і саме [PERSON] надавала йому допомогу, синів [PERSON] вони ніколи не бачили. Після смерті [PERSON] саме позивач [PERSON], займалася похованням та несла витрати на поховання померлого [PERSON], про що свідчать надані накладні № 059 від 28.11.2014 року(а.с. 61,62) , від 23.11.2014 року(а.с.63). Самі ж відповідача на час смерті свого батька , разом з ним не мешкали, мали свої родини, були працездатними. Крім того, самі відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснювали, що матеріальну допомогу вони надавали, але всього декілька разів, в той час в письмових запереченнях вказують, що їх батько, враховуючи матеріальний дохід його родини, не мав потреби в матеріальній допомозі. Відповідно до п.2 ч.3 ст.1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Згідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно ч. 6 ст. 1224 ЦК України положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині. Відповідно до п. 6 постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. При даних обставинах суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Повний зміст рішення викладено 23 грудня 21015 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved