Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

22.09.2014 року позивач ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернувся до суду з позовом до відповідачів та просив стягнути з ПрАТ Українська охоронно-страхова компанія» страхове відшкодування в порядку регресу в сумі 2629,14 грн., з [PERSON] розмір франшизи в сумі 1000,00 грн. та понесені судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16.05.2013 року між ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» та [PERSON] було укладено договір № 759/13-Тз/К/01 добровільного страхування наземного транспортного засобу, згідно якого ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» взяло на себе зобов'язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля [NUMBER], його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. Зазначає, що 13.03.2014 року на вул. Гната Юри в м. Київ, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу марки «Volkswagen Caddy», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] та «Chery», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 02.04.2014 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні ДТП, що сталася 13.03.2014 року. Позивач посилається на те, що внаслідок вищезазначеної ДТП, власнику автомобіля [NUMBER], [PERSON] було завдано матеріальний збиток в розмірі 6072,42 грн. Зазначає, що на підставі умов договору страхування наземного транспорту № 759/13-Тз/К/01 від 16.05.2013 року, розрахунку суми страхового відшкодування від 20.03.2014 р, страхового акту № 759/13-Тз/К/01 -2 від 20.03.2014 року та згідно рахунку №АМС0029589 від 15.03.2014 року, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» понесло збитки виплативши страхове відшкодування в розмірі 3629 грн. 14 коп. Оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля [NUMBER], була застрахована ПрАТ «УОСК», позивач зазначає, що він має право зворотної вимоги до зазначеного товариства в розмірі 2629,14 грн., а до відповідача-2 в розмірі 1000 ,00 грн. , що дорівнює франшизи встановленої Полісом №АС /4323555 від 12.06.2013 року. Враховуючи вищевикладене, позивач просив позов задовольнити в повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, направив на адресу суду свої пояснення в яких зазначив, що позов визнає в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд до відома не поставив. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 1 Закону України "Про страхування", страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст. 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Судом встановлено, що 13.03.2014 року на вул. Гната Юри в м. Київ, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу марки «Volkswagen Caddy», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] та «Chery», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] (а.с.12-13). Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 02.04.2014 року [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП, яка сталася 13.03.2014 року та піддано до адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.10). Згідно з постановою Святошинського районного суду м. Києва від 02.04.2014 року вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм - [PERSON] п.п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення" (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення. Згідно з положеннями ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Судом встановлено, що 16.05.2013 року між ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» та [PERSON] було укладено договір № 759/13-Тз/К/01 добровільного страхування наземного транспортного засобу, згідно якого ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» взяло на себе зобов'язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля [NUMBER], його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП (а.с.4-7). Судом також встановлено, що внаслідок ДТП, що сталася 13.03.2014 року власнику автомобіля [NUMBER], [PERSON] було завдано матеріальний збиток в розмірі 6072,42 грн. (а.с.11). На підставі розрахунку страхового відшкодування від 20.03.2014 року, страхового акту № 759/13-Тз/К/01 -2 від 20.03.2014 року та згідно рахунку №АМС0029589 від 15.03.2014 року, позивач виплатив суму страхового відшкодування в розмірі 3629,14 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5689 від 21.03.2014 року (а.с.8-9,11,17). Відповідно до п.22.1. ст. 22 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 29 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до п. 34.2. ст. 34 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону. - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання Страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке Страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля [NUMBER], відповідача-2 [PERSON] була застрахована ПрАТ «УОСК», згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/4323555 від 12.06.2013 року (а.с.35). Згідно даного Полісу, розмір франшизи становить 1000,00 грн. Відповідно до п.12.1. ст. 12 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. На момент розгляду справи, вимоги позивача щодо виплати матеріальної шкоди відповідачами в добровільному порядку не виконано. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» суми страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 2629,14 грн., а з відповідача [PERSON] 1000,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволених вимог, а саме з відповідача-1 в розмірі 175,39 грн., а з відповідача-2-68,21 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved