Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Чутівської районної державної адміністрації (далі - РДА) Полтавської області, про усунення перешкод у спілкуванні з онуком та участі у його вихованні, який обґрунтовував тим, що під час перебування в шлюбі його сина, [PERSON] , з [PERSON] у них [INFO] народився їх син, а його онук - [PERSON] . Рішенням суду від 10.08.2020 шлюб сина з [PERSON] розірваний і онук став проживати разом з матір`ю, яка чинить йому перешкоди у спілкуванні з онуком, забороняє спілкуватись з ним та брати його додому, відвідувати його вдома та в дитячому садку. Позивач, як дідусь, що має особисту прихильність до онука, має бажання приймати активну участь у його вихованні, піклуватись про нього та допомагати матеріально, що не буде перешкоджати нормальному вихованню дитини. Просив зобов`язати відповідача усунути перешкоди у його спілкуванні з онуком, визначивши місце та час його, як діда, спілкування з онуком за адресою проживання позивача без присутності відповідача в другу та четверту суботу та неділю місяця з 10 год. до 19 год. та наступного дня після дня народження онука з 11 год. до 20 год. Відповідач надала відзив на позовну заяву - заперечення проти позову, в якому зазначила, що вона не заперечує проти спілкування позивача з онуком, але просить врахувати стан здоров`я [PERSON] та психологічні особливості спілкування позивача зі своєю дружиною, та встановити час спілкування позивача з онуком - 2 години в будь-який день в її присутності з урахуванням графіку відвідування дитиною дитячого садка та її графіку роботи. Третя особа Служба у справах дітей Чутівської РДА Полтавської області надала клопотання, в якому просила замість їх залучити до участі в справі в якості третьої особи орган опіки та піклування - виконавчий комітет Скороходівської селищної ради Полтавського (колишнього Чутівського) району Полтавської області. Ухвалою суду від 18.01.2021 до участі в справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову, замість Служби у справах дітей Чутівської РДА Полтавської області залучений орган опіки та піклування - виконавчий комітет Скороходівської селищної ради Полтавського (колишнього Чутівського) району Полтавської області. Третя особа надала висновок від 20.01.2021, в якому вважає доцільним встановити графік спілкування позивача з онуком - кожної неділі місяця з 10 год. до 17 год. за місцем проживання позивача в присутності матері [PERSON] або бабусі [PERSON] . Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити, а судові витрати віднести на його рахунок. В судовому засіданні відповідач позов визнала частково, просила встановити час спілкування позивача з онуком - двічі на місяць по 2 години у вихідні дні, та заперечувала проти того, що вона створює перешкоди для спілкування позивача з [PERSON] . Третя особа надала заяву, в якій просила справу розглянути без присутності їх представника та прийняти рішення на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встанови наступне. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 12 ЦПК України закріплений принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Ч. 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Встановлено, що 07.10.2016 [PERSON] вступила в шлюб з [PERSON] . В шлюбі [INFO] у них народився син [PERSON] . Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 10.08.2020 шлюб між сторонами розірваний та сина [PERSON] залишено проживати з матір`ю - відповідачем по справі. Позивач є батьком [PERSON] та дідом [PERSON] . [PERSON] вважає, що відповідач чинить перешкоди у його праві на спілкування з онуком та його виховання, а тому, з метою дієвої участі у вихованні онука, звернувся до суду з даним позовом. Рішенням виконавчого комітету Скороходівської селищної ради Полтавського району Полтавської області від 28.01.2021 № 7 затверджений висновок опікунської ради при виконавчому комітеті Скороходівської селищної ради від 20.01.2021 "Про усунення перешкод у спілкуванні діда [PERSON] з онуком [PERSON] та участі у його вихованні", яким рекомендувала встановити наступний графік спілкування позивача з онуком: кожної неділі місяця з 10 год. до 17 год. за адресою [ADDRESS] , в присутності матері [PERSON] або бабусі [PERSON] . Позивачем не надано суду доказів у підтвердження того, що відповідач чинить перешкоди у його праві на спілкування з онуком та його виховання, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем виник спір щодо порядку спілкування позивача з онуком та прийнятті участі у вихованні останнього. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 291 ЦК України, фізична особа має право на підтримання зв`язків з членами своєї сім`ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває. Такого права, оскільки воно має немайновий характер, фізична особа не може бути позбавлена. Оскільки дід, баба, як з боку матері, так і з боку батька є її родичами по прямій висхідній лінії, батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, своїх прав щодо виховання онуків. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеній Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно з принципом ст. 6 зазначеної Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. Відповідно до ст.ст. 3 та 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В ч. 3 ст. 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, у томі числі й спілкуватися зі своїм батьком, бабою та дідом. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у ч. 8 ст. 7 СК України та у ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Згідно з ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюються як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. Стаття 153 СК України наголошує, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. Положення ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються у тому числі і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (Рішення Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Kruskic v. Croatia" від 25.11.2014, п. 108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (Рішення ЄСПЛ "Bogonosovy v. Russia" від 05.03.2019, п. 82). У ч. 1 та 2 ст. 257 СК України визначено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Згідно ст. 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 цього Кодексу. Статтею 159 СК України встановлено, що у разі, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Згідно з положеннями ч. 1, 3-6 ст. 19 СК України у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Стосовно твердження відповідача, що позивач з дружиною висловлювались у присутності онука нецензурною лайкою, після відвідування позивача [PERSON] повертався із проявами агресії, неконтрольованої поведінки та маючи прояви захворювань, і щодо надання останньому дідом некорисних продуктів харчування, суд зазначає, що відповідачем не надано доказів у підтвердження цього. Враховуючи викладене, з метою піклування про здоров`я, фізичний, духовний, інтелектуальний, культурний, соціальний розвиток дитини [PERSON] , створення належних умов для розвитку природних здібностей та готування його до самостійного життя і праці, а також для забезпечення діду - [PERSON] , який проживає окремо від онука, його обов`язку по вихованню онука та права на особисте спілкування з ним, з урахуванням позовних вимог позивача та віку дитини [PERSON] , з урахуванням того, що останній має батька та діда з бабою з боку матері, які також мають право на виховання та спілкування з [PERSON] , а також враховуючи висновок органу опіки та піклування - опікунської ради при виконавчому комітеті Скороходівської селищної ради від 20.01.2021 "Про усунення перешкод у спілкуванні діда [PERSON] з онуком [PERSON] та участі у його вихованні" та те, що відповідач працює в м. Полтава, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а тому вважає необхідним визначити наступний порядок спілкування [PERSON] з онуком [PERSON] : кожної 2 та 4 суботи місяця з 10 год. до 18 год. за місцем реєстрації позивача або в іншому місці за попередньою домовленістю з [PERSON] без присутності останньої, а також наступний день після дня народження [PERSON] з 10 год. до 18 год. Місцем передачі [PERSON] позивачу є місце реєстрації місця проживання [PERSON] або місце її фактичного проживання (перебування). Одночасно, з метою захисту інтересів малолітнього [PERSON] , суд вважає необхідним зобов`язати: [PERSON] за 1 добу до дня побачення [PERSON] з онуком [PERSON] повідомляти за допомогою SMS-повідомлення [PERSON] про місце, де йому буде переданий онук [PERSON] , та місце, де [PERSON] передасть онука [PERSON] , а [PERSON] повідомляти за допомогою SMS-повідомлення [PERSON] про отримання ним цього повідомлення; [PERSON] за 1 добу до дня побачення з онуком [PERSON] повідомляти за допомогою SMS-повідомлення [PERSON] про інше місце, ніж місце його реєстрації, де буде відбуватись його побачення з онуком [PERSON] , а [PERSON] повідомляти за допомогою SMS-повідомлення [PERSON] про узгодження місця його побачення з онуком [PERSON] . Понесені позивачем витрати по сплаті судового збору, за його заявою, віднести на його рахунок.

Outcome: partial