Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бухгалтер» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свої вимоги мотивував тим, що 01 листопада 2016 року між позивачем та відповідачем, який діяв від іменні та за дорученням Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК» на підставі агентського договору №256-2016 було укладено Договір на туристичне обслуговування. Згідно додатку №1 до договору сторонами було узгоджена країна перебування - Єгипет, місце перебування - курорт Хадаба, строк перебування - з 05 листопада 2016 року по 12 листопада 2016 року, транспортні умови - QU 4437, зазначений договір був укладений відносно позивача та його дружини - [PERSON], а також вартість наданих послуг в розмірі 31 974,00 грн. Позивач виконав взяті на себе обов'язки в повному обсязі, сплативши вартість туру в розмірі 31 974,00 грн. 04 листопада 2016 року директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Бухгалтер» [PERSON] повідомив позивача про скасування авіаперевізником з технічних причин рейсу QU 4437, хоча з інформації отриманої з аеропорту «Бориспіль» не підтвердилось скасування рейсу. 05 листопада 2016 року позивач разом з дружиною прибули до аеропорту «Бориспіль» та при реєстрації на рейс № QU 4437 дізнались про відсутність їх у списку пасажирів. При спілкуванні з туроператором Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК» позивачу повідомлено, що відносини з Товариством з обмеженою відповідальністю «Бухгалтер» у туроператора розірвані з 30 вересня 2016 року, тому тур не був оплачений туристичним агентом. Просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 31 974,00 грн., моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн. та судові витрати по сплаті судового збору. 17 січня 2017 року ухвалою суду до участі у справі залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «ТТВК» у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог. Позивач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Представництво інтересів здійснювала [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Причини неявки не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Причини неявки не повідомив. Дослідив матеріали справи, суд встановив такі обставини справи. 21 серпня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТТВК» (Туроператор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бухгалтер» (Турагентом) було укладено Агентський договір по реалізації туристичних продуктів №ТА215/08-15, за яким турагент, зобов'язався за винагороду надати туроператору послуги з реалізації тур продукту туристам шляхом укладення договору про надання туристичного продукту (туристичних послуг) від імені та за дорученням Туроператора, а також здійснювати фактичні дії визначені умовами цього договору (а.с. 28-34). Відповідно до п. 11.1 Агентського договору даний договір діє протягом усього періоду доступу Турагента до системи бронювання турів та у будь-якому випадку до моменту здійснення Сторонами остаточних взаєморозрахунків. Згідно з п. 1.9 Агентського договору заявка на бронювання - документ, що підтверджує замовлення тур агентом туристичного продукту (туристичної послуги), направляється турагентом з допомогою системи бронювання, та означає згоду турагента перед туроператором за відшкодування збитків, яких завдав туроператор внаслідок її відкриття турагентом або туристом після її отримання туроператором. Відповідно до п. 1.8 Агентського договору система бронювання - спеціально розроблена система, яка забезпечує можливість бронювання туристичного продукту (туристичних послуг), що надається туроператором в режимі реального часу, з використанням мережі Інтернет. З допомогою системи бронювання відбувається передача інформації щодо туристичного продукту (туристичних послуг), а саме: подача заявки на бронювання, отримання підтвердження бронювання, виставлення рахунку на оплату, отримання оперативної інформації про стан замовленого туристичного продукту та документів на тур в електронному вигляді. Згідно із п. 1.10 Агентського договору підтвердження бронювання - документ, що підтверджує бронювання туристичного продукту (туристичних послуг) із зазначенням його вартості, термінів оплати та штрафних санкцій по туру, що направляється туроператором тур агенту з використанням системи бронювання. 01 листопада 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір на туристичне обслуговування, в якому зазначається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Бухгалтер» діє від іменні та за дорученням Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК» на підставі Агентського договору № 256-2016 по реалізації туристичних продуктів від 01 листопада 2016 15:30:15 року (а.с. 11-16). Згідно з п. 2.1 Договору туроператор зобов'язався відповідно до бронювання турагента, здійсненного за замовленням туриста (замовника), надати комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), надати інформаційно-консультаційні послуги, а турист зобов'язується на умовах цього договору прийняти та оплатити їх. Згідно додатку №1 до Договору Листа бронювання/програми туристичного обслуговування сторонами було узгоджена країна перебування - Єгипет, місце перебування - курорт Хадаба, строк перебування - з 05 листопада 2016 року по 12 листопада 2016 року, транспортні умови - QU 4437, зазначений договір був укладений відносно позивача та його дружини - [PERSON], а також вартість наданих послуг в розмірі 31 974,00 грн. (а.с.17). Згідно із частинами першою, другою статті 20 Закону України "Про туризм" за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов'язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт). До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов'язання. Частиною першою статті 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про туризм» порушеннями законодавства в галузі туризму є порушення умов договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг. Згідно із ч. 2 ст. 5 Закону України «Про туризм» суб'єктами, що здійснюють та/або забезпечують туристичну діяльність (далі - суб'єкти туристичної діяльності), є: туристичні оператори (далі - туроператори) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність; туристичні агенти (далі - турагенти) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб'єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг; інші суб'єкти підприємницької діяльності, що надають послуги з тимчасового розміщення (проживання), харчування, екскурсійних, розважальних та інших туристичних послуг. Відповідно до п.п. 3.2.1 Договору на туристичне обслуговування Туроператор через Турагента зобов'язаний: здійснити бронювання туристичних послуг та надати туристичні послуги, замовлені туристом, у повному обсязі, в кількості, якості та у визначені Договором строки, за умови повної оплати вартості туристичного продукту Туристом у строки, встановленні цим договором. Позивач виконав взяті на себе обов'язки в повному обсязі, сплативши вартість туру в розмірі 31 974,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 35 від 01 листопада 2016 року (а.с. 18). Згідно інформаційного листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Азур Ейр Україна» від 09 березня 2017 року відповідно до даних попередніх списків та даних фактично зареєстрованих пасажирів - пасажирської відомості рейсу від 05 листопада 2016 року за маршрутом Київ - Шарм Ель Шейх пасажири [PERSON] та [PERSON] відсутні (а.с.89). У зв'язку із невиконанням відповідачем покладених на нього обов'язків позивач просить стягнути з відповідача завдані матеріальні збитки у розмірі 31 974,00 грн. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно із частиною п'ятою статті 653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Згідно інформаційного листа Товариства з обмеженою відповідальністю «ТТВК» Агентський договір між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТТВК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бухгалтер» було розірвано з 30 вересня 2016 року та закрито даному агенту доступ до системи бронювання ТОВ «ТТВК», а тому з цієї дати відповідач фактично не мав змоги забронювати у Туроператора жодного туру (а.с. 22, 85, 87-88). 14 січня 2017 року позивачем направлено на адресу відповідача претензію з вимогою про відшкодування матеріальних збитків у розмірі 31 974,00 грн. (а.с. 50-51, 52,53). Частиною 1 статті 33 Закону України «Про туризм» встановлено, що суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов'язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно із частинами першою та другою статті 32 Закону України «Про туризм» за неналежне виконання своїх зобов'язань туроператор, турагент, інші суб'єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб'єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини. Відповідно до п. 6.18 Договору на туристичне обслуговування передбачено, що Турагент відшкодовує у встановленому порядку збитки, завдані туристу, іншим особам та довкіллю, які виникли внаслідок неналежних обов'язків, за цим договором, агентським договором між Турагентом і Туроператором. Отже, майнову відповідальність несе суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, тобто порушив умови договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику завдано збитків. Відповідно до статті 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Згідно із ч. 13 ст. 20 Закону України «Про туризм» права й обов'язки, відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором між ними, а також цим Законом. Враховуючи те, що відповідач порушив умови договору, а саме не здійснив бронювання туристичних послуг у результаті чого не були надані туристичні послуги позивачу та його дружині, жодних доказів на спростування підстав позову суду не надано, тому суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача та стягнути з відповідача завданні позивачу збитки у розмірі 31 974,00 грн. Також позивачем заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди, яку він оцінює у 20 000,00 грн. При з'ясуванні фактів, з якими закон пов'язує відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ст.1167 ЦК України, яка визначає підстави покладання обов'язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана, фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою яка її завдала за наявності її вини. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: в інших випадках встановлених законом. Згідно з абз. 8 ст. 25 Закону України «Про туризм» туристи і екскурсанти мають право на: відшкодування матеріальних і моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору. Стаття 23 ЦК України передбачає підстави моральної шкоди. Моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болі і стражданнях, що особа зазнала в зв'язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв'язку з протиправною поведінкою у відношенні його; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв'язку з ушкодженням чи знищенням майна; у приниженні честі, достоїнства, а також ділової репутації. Моральна шкода стягується незалежно від стягнення майнової шкоди. У пункті 3 постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" указується, зокрема, порушення нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні відносин з оточуючими людьми, настання інших негативних наслідків. Звідси, потерпілий вважається зазначившим моральну шкоду, якщо він перетерпів душевні страждання у виді негативних змін душевно-психологічного функціонування організму чи фізичні страждання у виді негативних змін біологічного функціонування організму. Відповідно до роз'яснень, даних в п. 5 цієї постанови обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Відповідно до п.7 зазначеної постанови заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Враховуючи роз'яснення, що містяться у п.9 постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди, виходячи з характеру й обсягу фізичних, душевних і психічних страждань, що випробував позивач у зв'язку з пошкодженням автомобіля та необхідністю проведення ремонту, тривалістю ремонту, тяжкості вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, часу та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, інших обставин, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості. Суд дійшов висновку, що діями посадових осіб відповідача ТОВ «Бухгалтер» спричинені позивачу моральні страждання, які пов»язані з невиконанням договору про надання туристичних послуг. При визначенні розміру відшкодування,

Outcome: partial