Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

у серпні 2016 року ПАТ "Універсал Банк" звернувся у суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що між ВАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк", та [PERSON] 15 травня 2008 року було укладено кредитний договір № 075-2008-1393, відповідно до умов якого [PERSON] ,В. отримала кредит в сумі 106 839 доларів США строком користування до 10 травня 2038 р. зі сплатою 12,45% річних. 10 жовтня 2011 року, 25 жовтня 2011 року, 30 жовтня 2012 року між банком та позичальником було укладено додаткові угоди до кредитного договору, якими змінювався розмір плати за користування кредитом: - з 10 жовтня 2011 року по 09 жовтня 2012 року встановлюється ставка за користування кредитом на рівні 7,47 % річних, - з 10 жовтня 2012 року по 29 жовтня 2012 року - 13,45% річних, - з 30 жовтня 2012 року по 09 жовтня 2013 року - 11,53% річних, - а починаючи з 10 жовтня 2013 року - 13,47% річних. Позивач зазначає, що він виконав свої зобов"язання у повному обсязі, а саме в порядку, передбаченому кредитним договором, видав відповідачу кредитні кошти шляхом банківського переказу коштів на його рахунок. В свою чергу, позичальник зобов"язувався своєчасно сплачувати процени за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші свої зобов"язання згідно кредитного договору. Однак, в порушення умов кредитного договору та чинного законодаства України відповідач не виконує взяті на себе зобов"язання. 30.04.2015 р. відповідачу були направлені вимоги про погашення суми заборгованості, які були йому вручені 12.05.2015 р. Для забезпечення виконання зобов"язань відповідачем [PERSON] за кредитним договором 30 жовтня 2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно п. 1.3 якого поручитель відповідає перед позивачем у тому ж обсязі, що і боржник, за всіа зобов"язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами кредитного договору. Пунктом 1.4 договору поруки передбачено, що поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. У зв"язку з невиконанням боржником своїх зобов"язань за кредитним договором юанк згідно п. 2.1 договору поруки направив 30.04.2015 р. листи-вимоги [PERSON] Але, порушуючи п. 2.2 договору поруки, поручитель не виконав умов договору, суму заборгованості не повернув. 30.09.2015 р. постійно діючим Третейським судом при Асоциації українських банків у складі третейського судді Волошиновича О.П., відповідно до третейської угоди постановлено рішення, яким позов ПАТ "Універсал Банк" задоволено. Постановлено стянути з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ "Унівесрал Бнак" солідарно заборгованість в розмірі 106097,55 доларів США та третйський збір в сумі 23 539 грн. 88 коп. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 лютого 2017 року задоволено заяву відповідача про скасування рішення Третейського суду при Асоціації Українських банків від 30 вересня 2015 року. Позивач зазначає, що у відповідачів виник обов"язок повністю повернути кредит та сплатити нараховані проценти. Сума заборгованості за кредитним договором станом на 13.05.2016 р. складає 117 426,99 доларів США, з яких: - заборгованість по кредиту - 93 899,16 доларів США, - відсотки - 23 352,48 доларів США, - підвищені відсотки - 175,35 доларів США. Проте, позивач вважає за необхідне стягнути за кредитним догговором прострочену заборгованість у розмірі 48 600 доларів США, з яких: - прострочена заборгованість за тілом кредиту - 25 072,17 доларів США, - прострочені відсотки - 23 352,48 доларів США, - прострочені підвищені відсотки - 175,35 доларів США. У судове засідання представник позивача не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить розглядати справу у відсутність представника банку. Зазначив, що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що між ВАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк", та [PERSON] 15 травня 2008 року було укладено кредитний договір № 075-2008-1393, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит в сумі 106 839 доларів США строком користування до 10 травня 2038 р. зі сплатою 12,45% річних. 10 жовтня 2011 року, 25 жовтня 2011 року, 30 жовтня 2012 року між банком та позичальником було укладено додаткові угоди до кредитного договору, якими змінювався розмір плати за користування кредитом: - з 10 жовтня 2011 року по 09 жовтня 2012 року встановлюється ставка за користування кредитом на рівні 7,47 % річних, - з 10 жовтня 2012 року по 29 жовтня 2012 року - 13,45% річних, - з 30 жовтня 2012 року по 09 жовтня 2013 року - 11,53% річних, - а починаючи з 10 жовтня 2013 року - 13,47% річних. Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Сплата пені за несвоєчасне повернення кредиту обумовлена договором і підлягає стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погашував суму кредиту та відсотки за користування кредитом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Строк дії договору закінчується 10 травня 2038 року, проте відповідач станом на час розгляду справи не повернув кредитні кошти, які на 13.05.2016 р. складає 117 426,99 доларів США, з яких: - заборгованість по кредиту - 93 899,16 доларів США, - відсотки - 23 352,48 доларів США, - підвищені відсотки - 175,35 доларів США. Проте, позивач вважає за необхідне стягнути за кредитним догговором прострочену заборгованість у розмірі 48 600 доларів США, з яких: - прострочена заборгованість за тілом кредиту - 25 072,17 доларів США, - прострочені відсотки - 23 352,48 доларів США, - прострочені підвищені відсотки - 175,35 доларів США. Розрахунок загальної суми заборгованості [PERSON] по кредитному договору станом на 13 травня 2016 року наданий суду і відповідає вимогам закону. Для забезпечення виконання зобов"язань відповідачем [PERSON] за кредитним договором 30 жовтня 2012 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно п. 1.3 якого поручитель відповідає перед позивачем у тому ж обсязі, що і боржник, за всіа зобов"язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами кредитного договору. Пунктом 1.4 договору поруки передбачено, що поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Ґрунтуються на законі й вимоги позивача про стягнення суми позову солідарно з усіх відповідачів з огляду на наступне. У відповідності до положень ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Суд вважає, що порука не припинена, оскільки строк дії кредитного договору закінчується 10 травня 2038 року. З огляду на вимоги закону, зазначена сума позову підлягає стягненню з відповідачів солідарно. З огляду на наведене позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідачів підлягає судовий збір .

Outcome: approved