Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

У квітні 2015 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулося Комунальне підприємство «Київпастранс» в особі Куренівського тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо із вказаним позовом, в якому його представник зазначив, що 1 березня 2008 року на вулиці Будівельників у м. Києві сталася ДТП за участі автомобіля «Mitsubishi», державний номерний знак [NUMBER], керованого водієм [PERSON] та тролейбуса, інвентарний номер [NUMBER], що належить КП «Київпастранс», під керуванням водія [PERSON] Постановою Корольовського районного суду м. Житомира відповідача було визнано винною у скоєній ДТП. На момент скоєння ДТП, автомобіль «Mitsubishi», державний номерний знак [NUMBER] був застрахований у страховій компанії ВАТ «СТ» «Гарантія», на підставі укладеного договору добровільного страхування наземного транспорту № 5- 2378-1/07 від 15.09.2007. За страховим випадком ВАТ «СТ» «Гарантія» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 31 043,11 грн. Тому, до ВАТ «СТ» «Гарантія» перейшло право зворотної вимоги до особи відповідальної за заподіяний збиток. Господарським судом м. Києва за позовом ВАТ «СТ» «Гарантія» розглянуто справу № 4/349 та ухвалено рішення про стягнення з КП "Київпастранс" матеріальної шкоди у розмірі 25 492,89 грн., судових витрат у розмірі 448,73 грн., а всього 25 941,62 грн. У зв'язку із викладеним пердставник позивача просить: «Стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача КП «Київпастранс» в особі Куренівського тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо матеріальну шкоду у розмірі 25 941,62 грн. в порядку регресу». В судове засідання позивач не забезпечив явку свого представника, надіславши письмове клопотання про судовий розгляд за їх відсутності. Вдповідач у судовому засіданні не визнала позовні вимоги та заперечувала проти їх задоволення, зазначивши, що строк позовної давності, відведений позивачу на звернення із позовом заявленого змісту до суду сплив. Вислухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 1 березня 2008 року на вулиці Будівельників в м. Києві сталася ДТП за участі автомобіля «Mitsubishi», державний номерний знак [NUMBER], керованого водієм [PERSON] та тролейбуса, інвентарний номер [NUMBER], що належить КП «Київпастранс», під керуванням водія [PERSON] Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 03.03.2008 [PERSON] було визнано винною у скоєній ДТП. На момент скоєння ДТП, автомобіль «Mitsubishi», державний номерний знак [NUMBER] був застрахований у страховій компанії ВАТ «СТ» «Гарантія», на підставі укладеного договору добровільного страхування наземного транспорту № 5-2378-1/07 від 15.09.2007. За страховим випадком ВАТ «СТ» «Гарантія» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 31 043,11 грн. Господарським судом м. Києва за позовом ВАТ «СТ» «Гарантія» розглянуто справу № 4/349 та ухвалено рішення про стягнення з КП "Київпастранс" матеріальної шкоди у розмірі 25 492,89 грн., судових витрат у розмірі 448,73 грн., а всього 25 941,62 грн. У примусовому порядку відділом державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві з КП "Київпастранс" стягнуто суму у розмірі 28 551,78 грн., (з них: 25 941,62 грн. матеріальна шкода, 2 594,16 грн. - виконавчий збір, 30,42 грн. - витрати пов'язані з провадженням виконавчих дій), що підтвердилося платіжним дорученням № 12564 від 25.07.2011. В даному випадку до позивача, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник, який отримав страхове відшкодування, мав до особи, відповідальної за завдані збитки. В зв'язку з чим до КП "Київпастранс" перейшло право вимоги у порядку регресу до особи, відповідальної за завдані збитки, тобто до відповідача по справі. Нормами цивільного законодавства передбачено право зворотної вимоги за декількома правовідносинами. Зокрема, за положенням ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За положенням ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Пунктом 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" роз"яснено, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов"язанні (заміна активного суб"єкта) зі збереженням самого зобов"язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов"язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, Згідно ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. При регресі перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування, а саме з 25 липня 2011 року і строк позовної давності, відведений позивачу на звернення із позовом заявленого змісту до суду, в даній ситуації сплив ще 24 липня 2014 року. Строк позовної давності сплив ще 24 липня 2014 року, а позовна заява направлена до суду позивачем лише у квітні 2015 року, тобто Комунальне підприємство «Київпастранс» в особі Куренівського тролейбусного ремонтно-експлуатаційного депо суттєво порушило строки, відведені законодавцем на звернення до суду із позовом заявленого змісту. Частиною 4 ст.267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За таких підстав, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: dismissed