Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

позивач просить суд постановити рішення, згідно якого щомісячно стягувати з [PERSON], [INFO], уродженця с. Жовтневе Кагарлицького району Київської області, аліменти на її користь, на утримання неповнолітніх дітей, дочки - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подання заяви до повноліття кожного з дітей, від сплати судового збору її звільнити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", поклавши судові витрати на відповідача, посилаючись на те, що 22 вересня 2001 року вона уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований у виконкомі Буртівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, актовий запис № 04. Від спільного шлюбу мають неповнолітніх дітей, дочку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], які проживають з нею та перебувають на її утриманні. В даний час їхній шлюб з відповідачем, згідно рішення Кагарлицького районного суду від 07 листопада 2011 року, розірваний, вона з відповідачем подружніх стосунків не підтримує, спільного господарства та сімейного бюджету з ним не веде, проживають окремо одне від одного. Відповідач в даний час участі у вихованні дітей, які знаходяться на її повному утриманні, не приймає, матеріальної допомоги їм не надає і їй самій приходиться їх утримувати, незважаючи на те, що в даний час вона не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною та перебуває на обліку УПСЗН Кагарлицького району, отримуючи тільки допомогу на дитину. Діти мають ряд хронічних захворювань, які вказані в медичних висновках, хворіють та потребують постійного медичного та санаторно-курортного лікування, на що необхідні додаткові грошові витрати. Відповідно до ст. ст. 150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно частини 2 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі, а згідно частини 3 за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, у відповідності до частини 1 ст. 183 CK України, визначається судом, а при стягнені аліментів на двох і більше дітей, відповідно до частини 2 вказаної статті, суд визначає: єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідач працездатний, працює на підробітках та отримує грошову винагороду, аліментними зобов'язаннями не обтяжений, на своєму утриманні інших дітей, непрацездатних батьків чи других осіб, не має, а тому вона вважає, що може надавати допомогу на дітей. Відповідач позовні вимоги позивача визнав частково та вважає, що він зобов'язаний утримувати своїх дітей. Проте, зараз він не працює, оскільки має ряд хвороб, тому просить врахувати це при розгляді даної справи та при винесені рішення по справі. Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити частково. В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. 22 вересня 2001 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований виконкомом Буртівської сільської ради Кагарлицького району Київської області та було видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 22.09.2001 р. Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 07 листопада 2011 року шлюб між сторонами був розірваний. На даний час позивач з відповідачем подружніх стосунків не підтримує, спільного господарства та бюджету не веде, відповідач проживає окремо від сім'ї позивача. Позивач - [PERSON] є матір'ю, а відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] видане 24.04.2003 року, та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] видане 21.11.2006 року. Відповідно до ст.. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дітей. Найкращі інтереси дітей є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дітей. Згідно ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов'язок з утримання дітей покладається рівною мірою на обох батьків. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне положення дітей, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 17 своєї Постанови № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. При визначенні розміру аліментів належить брати до уваги матеріальне становище дітей. В даному випадку діти не мають власних доходів, не здатні самі себе утримувати. На розмір аліментів на дітей має впливати стан здоров'я та загальний матеріальний стан того з батьків, з якого вони будуть стягуватися. Однак таких даних відповідач не надав і такі обставини в судовому засіданні не були встановленні. Слід також враховувати наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім'ї, родичів, яких він зобов'язаний утримувати відповідно до Сімейного кодексу України. Однак таких даних відповідач не надав і такі обставини в судовому засіданні не були встановленні. Конкретного розміру аліментів на одну дитину законом не встановлено, оскільки у кожному випадку він визначається судом з урахуванням потреб дитини і можливостей батьків. Суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу дітям, відносно яких він батьківських прав не позбавлений. Згідно з положеннями "Конвенції про права дитини" та "Декларації прав дитини" інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Конкретного розміру аліментів на одну дитину законом не встановлено, оскільки у кожному випадку він визначається судом з урахуванням потреб дитини і можливостей батьків. Оцінивши матеріальне становище позивача, з урахуванням потреб дітей, виходячи з наведених позивачем доводів, наданих відповідачем заперечень, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача в частині розміру аліментів та вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача на утримання дітей аліменти в 1/3 частині всіх видів заробітку, кожного місяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого законодавством для дітей відповідного віку, оскільки було враховано ч.1 ст. 182 СК України та відповідач може надавати матеріальну допомогу лише у визначеному судом розмірі. В іншій частині позивачу суд відмовляє. Аліменти на утримання дитини згідно ст. 79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, а у даному випадку з 01.08.2014 року і до досягнення дітьми повноліття. Згідно ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: позовної заяви майнового характеру 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Згідно ст. 13 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», установлена на 2014 рік мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня - 1218 грн. Таким чином з відповідача [PERSON] підлягає стягненню в доход держави судовий збір в розмірі 243,60 грн., тобто 0,2 розміру мінімальної заробітної плати станом на 1 січня 2014 року. В силу ч. 1 ст. 367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial