Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, 18.12.2006року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №2340, згідно якого Банк надає фізичній особі [PERSON] кредит у сумі 42386,14 доларів США терміном на 60 місяців із сплатою 11,7% річних для здійснення оплати за два автобуси БАЗ-22154, які відповідач придбав згідно договору купівлі-продажу автобуса №29-Ч/06 від 06.12.2006року. [PERSON] зобов'язувався погашати кредит у розмірах та в строки, встановлені умовами кредитного договору. Для забезпечення виконання зобов'язань по вищевказаному кредитному договору, відповідачем в заставу надано два автомобіля марки БАЗ, модель 2215. Починаючи з травня 2009 року відповідач своїх зобов'язань не виконує в повному обсязі щодо своєчасного повернення кредиту та нарахованих відсотків, внаслідок чого утворилася заборгованість. Позивачем неодноразово надсилалися повідомлення про погашення кредитної заборгованості, однак [PERSON] їх не ліквідував. Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 20.06.2011року стягнуто з [PERSON] в користь позивача 25309,29доларів США. На підставі п.4.1.1. Договору, за порушення взятих на себе зобов"язань по своєчасному поверненню основної суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом відповідач зобов"язанвся сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,05% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Оскільки позивачем використанні всі методи мирного врегулювання спору, він змушений звернутися в суд. В судовому засідання представник позивача не з"явився, однак надіслав на адресу суду заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задоволити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з"явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом публікації виклику в газуті " Високий Замок" Суд, з"ясувавши правову позицію строні, дослідивши та вивчивши матеріали, вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. 18.12.2006року між ВАТ "Державний ощадний банк України" та [PERSON] було укладено кредитний договір №2340, згідно якого Банк надає фізичній особі [PERSON] кредит у сумі 42386,14 доларів США терміном на 60 місяців із сплатою 11,7% річних для здійснення оплати за два автобуси БАЗ-22154, які відповідач придбав згідно договору купівлі-продажу автобуса №29-Ч/06 від 06.12.2006року. Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 20.06.2011року стягнуто з [PERSON] в користь ВАТ "Державний ощадний банк України" 25309,29доларів США. На підставі п.4.1.1. Договору, за порушення взятих на себе зобов"язань по своєчасному поверненню основної суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом відповідач зобов"язанвся сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,05% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Відповідно до п.п.3.3.6 договору, у разі неналежного виконання взятих на себе зобов"язань відповідач на першу вимогу банку зобов"язаний достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів, нарахованих за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород та пені, залишок заборгованості по кредиту , а також сплатити штрафні санкції в порядку та на умовах передбачених договором. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до п.1.1. кредитного договору відповідач сплачує проценти за користування кредитом у розмірі 11,7% річних. Згідно п.1.2. договору встановлено, що терміном повернення кредиту є 18.12.2011року. Оскільки рішенням Миколаївського районного суду від 20.06.2011року стягнуто з відповідача заборгованість по кредиту станом на 28.04.2011року, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача відссотки за користування кредитом в період з 29.04.2011року по 18.12.2011року, що згідно розрахунку становить 1559,30 доларів США. Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу) застосовується позовна давність в один рік. Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. При укладанні кредитного договору № 2340 від 18 грудня 2006 року сторони домовились, що за порушення взятих зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та відсотків за користування кредитом позичальник. зобов'язався сплатити на користь банку пеню. Згідно розрахунку пені по кредиту в розмірі 0,05% від суми простроченого платежу за останній рік [PERSON] повинен сплатити позивачу 3088,62 доларів США, а згідно розрахунку пені по процентах з відповідача слід стягнути в користь позивача 734,28 доларів США, що підтверджується відповідним розрахунокм , що знаходиться в матеріалах справи. Крім цього відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача судовий збір в розмірі 627,08 грн.

Outcome: approved