Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

До Чернівецького районного суду звернувся [PERSON] з вище зазначеним позовом, в якому просить змінити розмір і спосіб стягнення аліментів із 1/4 частини усіх видів заробітку і доходів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку що стягуються на підставі рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 21.03.2018 року для утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], на 980 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні свої вимоги підтримує на умовах, викладених в позовній заяві, та просить їх задоволити. Обгрутовуючи свої вимоги щодо зміни розміру та способу стягнення аліментів, [PERSON] посилається на те, що на даний час значно погіршився його фізичний та матеріальний стан, у нього відсутнє постійне місце роботи, немає регулярного заробітку (доходу). Крім того, [PERSON] хворіє гіпертонічною. Хворобою, остеохондрозом, у звязку із чим потребує лікування, на що потрібні значні кошти. Зазначив, що на його утриманні перебуває мати, яка являється пенсіонером і потребує постійної матеріальної допомоги, оскільки, крім нього, інших дітей у неї немає. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти стягування із [PERSON] аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 980 гривень щомісячно до досягнення донькою повноліття. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] з огляду на наступне. Судом встановлено, що від спільного подружнього життя у сторін є неповнолітня донька [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-АМ №036257, видане 01.06.2006 року виконкомом Вендичанської селищної ради Могилів Подільського району Вінницької області (а.с. 7). Шлюб між сторонами розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний запис за №48 від 02.07.2009 року, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-АМ №051755, виданим 02.07.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по Могилів Подільському району Могилів Подільського міськрайонного управління юстиції Вінницької області (а.с. 6). Згідно рішення Чернівецького районного суду від 21.03.2018 року позов [PERSON]\~до [PERSON]\~про зміну\~розміру виплачуваних\~аліментів \~задоволено. Змінено розмір аліментів, що стягуються згідно рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 24 квітня 2013 року із [PERSON], [INFO], ідентифікаційний код [NUMBER], на користь [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], на утримання\~ доньки [PERSON], [INFO], із 350 гривень на 1/4 частину заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист,\~виданий на\~підставі рішення\~Чернівецького районного\~суду Вінницької\~області від\~24\~квітня 2013\~року (справа\~№150/241/13-ц\~)\~-\~відкликано.Вище зазначене рішення набрало законної сили 23.04.2018 року (а.с. 8-10). Відповідно до ч.3 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України (із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року №2037-VІІІ) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дана норма однаково застосовується до всіх платників аліментів, незалежно від правових підстав їх праці (робота за трудовим договором, відповідно до вимог КЗпП, робота за контрактом за кордоном тощо). Статтею 7 Закону України Закону України\~«Про державний\~бюджет України\~на 2018\~рік»від 07.12.2017\~року,\~№2246-VІІІзатверджено прожитковий мінімум для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком до 6 років: з 1\~січня 2018\~року -\~1492\~гривні,\~з 1\~липня -\~1559\~гривень,\~з 1\~грудня -\~1626\~гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Частиною 2 статті 182 СК України передбачає мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідного віку, у той час як максимальний розмір аліментів закон не встановлює. Останній визначається судом у кожному конкретному випадку, враховуючи як потреби самої дитини, так і можливості платника аліментів - матері або батька дитини. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" орієнтує суди на те, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. "Про виконавче провадження" максимальний розмір аліментів не повинен перевищувати в цілому 50 відсотків заробітної плати цієї особи (абзац 4 п. 17). Зібраними доказами встановлено значну мінливість заробітку [PERSON], його розмір має велику амплітуду коливань. Так, гідно рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 21.03.2018 року (справа №150/57/18 (провадження по справі №2/150/29/18), яке набрало законної сили 23.04.2018 року, змінено розмір аліментів, що стягуються згідно рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 24 квітня 2013 року із [PERSON], [INFO], ідентифікаційний код [NUMBER], на користь [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], на утримання\~ доньки [PERSON], [INFO], із 350 гривень на 1/4 частину заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. На час винесення Чернівецьким районним судом рішення від 21.03.2018 року про стягнення із [PERSON] аліментів для утримання неповнолітньої доньки, [PERSON] працював в ТОВ «Зернокомплекс Сиваш» з 22.07.2014. На момент винесення вищевказаного рішення займав посаду механіка, його дохід за період з 01.10.2017 по 28.02.2018 складав 31874,15 грн. (із утриманою сумою 25658,69 грн.), що підтверджувалось довідкою, виданою начальником зернового складу ТОВ «Зернокомплекс Сиваш» [PERSON] № 23 від 12.03.2018 (а.с. 9). У рішенні зазначається, що дана сума дозволяє утримувати неповнолітню доньку, оскільки дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, тому розмір аліментів визначений у виді 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача буде забезпечувати у максимально можливій мірі здоровий розвиток дитини. На даний час [PERSON] ніде не працює, 25.09.2018 року його звільнено із ТОВ «Зернокомплекс Сиваш» і по даний час постійного місця роботи позивач немає, що стверджується копією його трудової книжки серії БТ-ІІ №4584750 (а.с. 11), а також довідкою, виданою виконкомом Вендичанської селищної ради Могилів Подільського району Вінницької області від 05.10.2018 року за №2037 (а.с. 14). Як вбачається із довідки, виданої виконкомом Вендичанської селищної ради Могилів Подільського району Вінницької області від 05.10.2018 року за №2038, у [PERSON] відсутні у власності та в коритсувані земельні ділянки по видах цільового призначення, передбачених статтею 121 Земельного кодексу України та іншими цивільно правовоми угодами (а.с. 13). [PERSON] хворіє гіпертонічною хворобою ІІ ст., ІХС, остеохондрозом поперекового відділу хребта, у звязку із чим потребує постійного амбулаторного медикаментозного лікування, що стверджується довідкою, виданої Вендичанською амбулаторією загальної практики сімейної медицини від 16.10.2018 року за №196 (а.с. 15). Крім того, на утриманні [PERSON] перебуває мати [PERSON] [INFO], , яка являється пенсіонеркою, про що свідчить копія пенсійного посвідчення серії ААД №965067 (а.с. 12), остання потребує матеріальної допомоги [PERSON], оскільки, інших дітей, крім нього, у останньої немає. Вище наведені обставини свідчать про зміну як матеріального, так і фізичного стану [PERSON] як платника аліментів, розмір аліментів, які стягуються із [PERSON] відповідно до вище вказаного судового рішення, перевищує визначений чинним законодавством допустимий розмір, що в свою чергу погіршує матеріальний стан позивача, тому відповідно до ст.192 СК України суд вважає належними та достатніми підставами для зменшення розміру аліментів, які зобовязаний сплачувати [PERSON] для утримання неповнолітньої доньки. Як свідчить правова позиція Верховного Суду України у справі за №143 цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст., ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки) (постанова Верховного суду України №6-143 ЦС13 від 05.02.2014 року). З врахуванням розяснень, що містить Постанова Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", суд відповідно до ст., ст.181, 192 СК України вважає належними та достатніми підставами для зміни розміру та способу аліментів, які зобовязаний сплачувати [PERSON] для утримання неповнолітньої доньки. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо зміни розміру та способу стягнення аліментів. Відповідачем визнаються позовні вимоги. Враховуючи в сукупності всі обставини справи, беручи до уваги докази, які одержані у встановленому законом порядку, суд в силу статей 181, 192 СК України та виходячи з розміру прожиткового мінімуму, затвердженого статтею 7 Закону України\~«Про державний\~бюджет України\~на 2018\~рік»від 07.12.2017 року, №2246-VІІІ, для дітей віком до 6 років та дітей віком від 6 до 18 років, приходить до висновку про зміну розміру і способу стягнення аліментів із 1/4 частини усіх видів заробітку і доходів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку що стягуються на підставі рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 21.03.2018 року для утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], на 980 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних із розглядом справи, зокрема, на професійну правничу допомогу. Частиною 1 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп., про що свідчить квитанція від 19.10.2018 року за №0.0.1163683962.1 (а.с. 1). При вирішенні питання про стягнення із відповідача на користь [PERSON] судових витрат, судом враховується те, що відповідачем визнаються позовні вимоги в повному обсязі, тому підлягають застосуванню положення частини першої статті 142 ЦПК України, тобто, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, як те передбачено частиною першою статті 142 ЦПК України. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити рішення щодо стягнення аліментів до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць. На підставі ст., ст. 180, 181, 182, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved