Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

У липні 2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа: Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра» про зняття арешту з майна Позовна заява мотивована тим, що на примусовому виконанні Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало ВП № 40393861 за виконавчим листом Дарницького районного суд м. Києва від 08.08.2013 у справі № 753/4226/13 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості в розмірі 20088,99 грн. В ході виконавчого провадження державним виконавцем прийнято постанову про арешт майна боржника 16.10.2013, а 11.06.2015 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Виконавчий лист пред`являвся до повторного виконання, в подальшому винесено постанову державним виконавцем про повернення виконавчого листа стягувачу 13.03.2017. Зважаючи на те, що виконавчий документ № 753/4226/13 повторно не звернуто до виконання позивач просить позов задовольнити, знявши арешт з рухомого та нерухомого майна боржника, накладений в рамках виконавчих проваджень. Ухвалою Дарницького районного суду від 13.08.2020 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. 22.02.2020 в судове засідання позивач не з`явилась. Представником позивача було подано заяву про проведення судового засідання за відсутності позивача та її представника. Також, адвоката просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені в установленому законом порядку, заяв про участь у розгляді справи не надійшло. Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази, прийшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення за наданими доказами та задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 20.05.2013 у справі № 753/4226/13-ц позов ПАТ "КБ "Надра" до [PERSON] про стягнення заборгованої суми - задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ "КБ "Надра" суму непогашеного кредиту в розмірі 9 975,07 грн., несплачені відсотки в розмірі 9 097,69 грн. та штраф за несвоєчасне погашення мінімального платежу в розмірі 1 016,23 грн., а всього: 20 088,99 грн., судових витрат - 229,40 грн. Рішення суду звернуто до примусового виконання за виконавчим листом. Постановою державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Маріуци Т.В. від 09.11.2015 відкрито виконавче провадження № 40393861 за виконавчим листом № 753/4226/13-ц, в рамках якого постановою від 16.10.2013 накладено арешт на майно боржника. 11.06.2015 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав п.7 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». З матеріалів справи вбачається, що стягувачем повторно пред`явлено до виконання виконавчий лист № 753/4226/13-ц, виконавче провадження № 49274672. Під час виконавчих дій державним виконавцем постановою від 18.02.2016 накладено арешт на майно позивача, 13.03.2017 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав п.7 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавчий лист № 753/4226/13-ц не перебуває на примусовому виконанні. У зв`язку з тим, що питання про зняття арешту з майна не вирішено, позивач, як власник майна звернулась до суду за поновленням свого порушеного права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У ч. 1,2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», вказано, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Відповідно до ч. 2,4,5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Частиною 1,2,3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Жодних доказів, які б спростовували вимоги заявленого позову відповідач не надав, відзив на позов не направив. Зважаючи на обставини, викладені у позові, суд приходить до висновку, що незняття органом державної виконавчої служби арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при поверненні виконавчого документа стягувачеві є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача зняти арешт з нерухомого майна позивача. За таких обставини, суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи та наданих в їх обґрунтування доказів,

Outcome: approved