Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

У грудні 2018 року позивач ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на наступні обставини. 04 листопада 2017 року у м. Києві по вул. Раїси Окіпної відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Volkswagen Touareg», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , власник - ТОВ "Білла-Україна", та транспортного засобу «Toyota Corolla», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . В результаті ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Volkswagen Touareg», д.н.з. [NUMBER] , який на той момент був застрахований у приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" відповідно до Договору добровільного страхування № 28-2802-00254 від 15 грудня 2016 року. 06 листопада 2017 року приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" отримало заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від страхувальника. Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов Договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта. 15 листопада 2017 року ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" на підставі акту огляду транспортного засобу від 06 листопада 2017 року, Звіту № ДККА-58816 від 06.11.2017 р., Рахунку № 123033211 від 06.11.2017 року, ремонтної калькуляції № ДККА-58816 від 09.11.2017 року складено страховий акт №ДККА-58816 та розрахунок до нього. Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" на вимогу виконання умов договору добровільного страхування № 28-2802-00254 від 15 грудня 2016 року та страхового акту № ДККА-58816 було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 239 722 (двісті тридцять дев`ять тисяч сімсот двадцять дві) грн. 12 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 31937 від 15 листопада 2017 року та перераховано на вказаний рахунок. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва № 755/17544/17 від 01 грудня 2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до ДТП. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічне положення міститься в ст. 27 Закону України "Про страхування". Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] як водія транспортного засобу «Тоуоtа», державний номерний знак [NUMBER] була застрахована у ТДВ "СК" Домінанта" відповідно до полісу № АК/3932140, який на момент ДТП був діючим. Ліміт відповідальності за шкоду становить 100 000 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до правової позиції, яка викладена у Постанові Верховного Суду по справі №464/1937/16-ц від 03 вересня 2010 року та Постанові Верховного Суду по справі №201/1431/16-ц від 03 жовтня 2018 року "Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Ураховуючи викладене, суди у порушення вищевказаних положень закону та вимог статей 212-214, 303, 316 ЦПК України 2004 року не звернули уваги на те, що ПрАТ «СК «Українська страхова група» відшкодувало потерпілій особі суму матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Таким чином, страховик набув права на звернення з вимогою до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та виплаченого страхового відшкодування на підставі статті 1194 ЦК України" Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року, володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов`язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров`ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв`язку із цим при пред`явленні і позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Підтвердженням розміру реально завданої шкоди є рахунок № АВТ-000492 від 05 грудня 2017 року, № АВТ-000022 від 01 лютого 2018 року, № АВТ-000161 від 05 квітня 2018 року та платіжні доручення про виплату страхового відшкодування. Відповідно до наведеного вище, позивач звертається до суду з вимогою стягнути суму страхового відшкодування з Відповідача в розмірі 139 722 грн. 12 коп., що становить різницю між фактичним розміром шкоди та суму страхового відшкодування, а також понесені судові витрати у розмірі 3 595,84 грн. ( а. с. 3-6 ). Ухвалою судді від 29 грудня 2018 року позовна заява ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» була залишена без руху ( а. с. 8-9 ). Ухвалою судді від 29 грудня 2018 року заяву про забезпечення позову повернуто заявнику ( а. с. 31-33 ). Ухвалою судді від 01 лютого 2019 року позовна заява ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» була повторно залишена без руху ( а. с. 17-19 ). Ухвалою судді від 04 березня 2019 року позовну заяву ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» було повернуто заявнику разом з доданими до неї документами ( а. с. 22-23 ). Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 липня 2019 року ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 березня 2019 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції ( а. с. 62-63 ). Ухвалою судді від 25 липня 2019 року постановлено прийняти вищевказану позовну заяву до розгляду та відкрити провадження. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом ) сторін ( а. с. 67-68 ). В судове засідання представник позивача ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» - адвокат Макєєв В.М. не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного рішення не заперечує, зазначене клопотання отримано судом 18.09.2019 року за вх. № 34112. Відповідач [PERSON] та третя особа ТДВ «СК «Домінанта» в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином в порядку ст. 130 ЦПК України. Ухвалою суду від 07.10.2019 року постановлено провести заочний розгляд справи у вищезазначеній цивільній справі. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, належним чином повідомлений відповідач [PERSON] не з`явився в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 04 листопада 2017 року у м. Києві по вул. Раїси Окіпної відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Volkswagen Touareg», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , власник - ТОВ "Білла-Україна", та транспортного засобу «Toyota Corolla», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . В результаті ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Volkswagen Touareg», д.н.з. [NUMBER] , який на той момент був застрахований у приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" відповідно до Договору добровільного страхування № 28-2802-00254 від 15 грудня 2016 року. 06 листопада 2017 року приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" отримало заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від страхувальника. 15 листопада 2017 року ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" на підставі акту огляду транспортного засобу від 06 листопада 2017 року, Звіту № ДККА-58816 від 06.11.2017 р., Рахунку № 123033211 від 06.11.2017 року, ремонтної калькуляції № ДККА-58816 від 09.11.2017 року було складено страховий акт №ДККА-58816 та розрахунок до нього. Таким чином, приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" на вимогу виконання умов договору добровільного страхування № 28-2802-00254 від 15 грудня 2016 року та страхового акту № ДККА-58816 здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 239 722,12 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 31937 від 15 листопада 2017 року та перераховано на вказаний рахунок. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва № 755/17544/17 від 01 грудня 2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що призвело до ДТП. Зазначене судове рішення набрало законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] як водія транспортного засобу «Тоуоtа», державний номерний знак [NUMBER] була застрахована у ТДВ "СК" Домінанта" відповідно до полісу № АК/3932140, який на момент ДТП був діючим, ліміт відповідальності за шкоду становить 100 000 грн. 00 коп. Звертаючись до суду з вищевказаною позовною заявою позивач ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] повинен відшкодувати позивачу суму страхового відшкодування, що становить різницю між фактичним розміром шкоди та суму страхового відшкодування. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 та 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 27 Закону України ,,Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Отже відповідності до положення ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП. Аналогічні положення закріплені і у ст.1191 ЦК України, згідно якої особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати ( страхового відшкодування ) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодування ). Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу(далі -ЦК) України. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Стаття 22 вказаного закону встановлює, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У ст.ст. 29,30 також зазначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Такі правові висновки сформульовані у постанові Верховного Суду по справі № 755/18006/15-ц від 04.07.2018 року. Крім того, відповідна позиція узгоджується і у постанові Верховного Суду по справі №201/1431/16-ц від 03 жовтня 2018 року "Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем, який виплатив страхове відшкодування потерпілій особі, правомірно заявлені вимоги до відповідача про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 139 772,12 гривень, оскільки до позивача перейшло право вимоги до винної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача. Тому, з відповідача [PERSON] на користь позивача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» підлягає стягненню понесені судові витрати у сумі 3 595,84 гривень, які документально підтверджуються наявною в матеріалах справи квитанцією ( а. с. 2 ). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved