Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловою кімнатою [ADDRESS], мотивуючи тим, що вона є наймачем спірної кімнати, в якій зареєстрований відповідач, який на початку 2014 року виїхав на заробітки в Російську Федерацію та більше не з'являвся, комунальні послуги не сплачує. В судове засідання позивач не з'явилась, її представник надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився - про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення в газеті Наддніпрянська Правда від 11 жовтня 2017 року №72 (22856), про причини неявки суд не повідомив. Треті особи в судове засідання не з'явились, представник Виконавчого комітету Херсонської міської ради надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. В зв'язку з цим суд на підставі ст.ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України постановляє заочне рішення. Суд, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Позивач [PERSON] є наймачем житлової кімнати [ADDRESS]. Відповідно до довідки №3051 від 01.06.2017 року виданої КП "Центр" ВК ХМР, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Непроживання відповідача [PERSON] підтверджено актом від 30.05.2017 року складеного мастером КП "Центр", мешканцями будинку [ADDRESS]. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім'ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. При цьому, ч.2 ст. 405 ЦК України, передбачені, спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього можу бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" судам роз'яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. У відповідності до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач мав об'єктивну можливість користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод йому позивач не чинив, майно та речі відповідача в будинку відсутні, поважних причин для його відсутності у спірному житловому приміщенні не існувало. Відсутність відповідача за місцем мешкання понад один рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власником житлового приміщення та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи в спірному житловому приміщенні з 2014 року, без поважних причин, втратив право користування житловим приміщенням, в зв'язку з чим підлягає визнанню таким в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved