Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

06 жовтня 2020 року представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ), IBAN: [NUMBER] в АТ Укрексімбанк м. Київ, код ЄДРПОУ 1647131, , місцезнаходження: м. Київ, Русанівській бульвар, 8 грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 100 950,00 грн. та стягнути з відповідача судові витрати по справі. В обґрунтування позову вказав, що 11.04.2019 року, приблизно о 21:05 год. водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Ауді-80», д.н.з [NUMBER] , рухаючись на регульованому перехресті - вулиця Космонавта Комарова - вулиуя Сибірська, в місті Одеса, виїхав на перехрестя на заборонений сигнал світлофора, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Інфініті», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався на зелений сигнал світлофора, по вул.. Сибірська. За результатами даної дорожньо-транспортної пригоди на відповідача за порушення вимог п. 8.7.3.г Правил дорожнього руху України, складено протокол про адміністративне правопорушення. 08.07.2019 року постановою Київського районного суду міста Одеса, водія [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Інфініті», д.н.з. [NUMBER] , був пошкоджений, внаслідок чого його власнику завдано матеріальних збитків. Станом на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 02.08.2019 року власник автомобіля «Інфініті», д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] з метою отримання страхового відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою. На підставі Наказу № 8957 від 05.09.2019 року позивач відшкодував [PERSON] майнову шкоду в розмірі 100 000,00грн, що підтверджується платіжним дорученням №115457 від 06.09.2019 року. Крім того, МТСБУ було сплачено ФОП « [PERSON] » за послуги аварійного комісару (за огляд авто та збір документів) у розмірі 950,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1152331, від 05.09.2019 року, та АКТом виконаних робіт від 12.08.2019 року. Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього Законом обовязок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Також інформація про виклик у справі відповідача розміщувалася судом на його офіційній сторінці веб-порталу судової влади України. Згідно зі ст. 280 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного про дату, час та місце судового засідання належним чином і не з`явився в судове засідання без поважних і без повідомлення причин, не подавши відзив на позов, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача, який не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 281 ЦПК України. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 76-81 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд - не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 26 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - під час судового розгляду, предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Судом встановлено, що 11.04.2019 року, приблизно о 21:05 год. водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Ауді-80», д.н.з [NUMBER] , рухаючись на регульованому перехресті - вулиця Космонавта Комарова - вулиуя Сибірська, в місті Одеса, виїхав на перехрестя на заборонений сигнал світлофора, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Інфініті», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався на зелений сигнал світлофора, по вул.. Сибірська. За результатами даної дорожньо-транспортної пригоди на відповідача за порушення вимог п. 8.7.3.г Правил дорожнього руху України, складено протокол про адміністративне правопорушення. 08.07.2019 року постановою Київського районного суду міста Одеса, водія [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Інфініті», д.н.з. [NUMBER] , був пошкоджений, внаслідок чого його власнику завдано матеріальних збитків. Станом на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно Звіту №502/19 від 12.08.2019 року про оцінку колісного транспортного засобу - автомобіля марки «ІНФІНІТІ-Q60» д.н.з. [NUMBER] , складеного у ФОП « [PERSON] », оцінювачем-автотоварознавцем [PERSON] , встановлено, що вартість матеріального збитку в наслідок пошкодження при ДТП автомобіля «ІНФІНІТІ-Q60», д.н. [NUMBER] , складає 186 432,54 грн. Зазначена шкода особисто відповідачем потерпілому не відшкодована. 02.08.2019 року власник автомобіля «Інфініті», д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] з метою отримання страхового відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою. На підставі Наказу № 8957 від 05.09.2019 року позивач відшкодував [PERSON] майнову шкоду в розмірі 100 000,00грн, що підтверджується платіжним дорученням №115457 від 06.09.2019 року. Крім того, МТСБУ було сплачено ФОП « [PERSON] » за послуги аварійного комісару (за огляд авто та збір документів) у розмірі 950,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1152331, від 05.09.2019 року, та АКТом виконаних робіт від 12.08.2019 року. Ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тобто Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Згідно із ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку встановленому законодавством. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, ст. 1191 ЦК України), а також ст. 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК України і ст. 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим. Приймаючи до уваги ст. 1191 ЦК України, п. 38.2.1ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача. Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року „Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного субєкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,ст. 1191 ЦК України), а також ст. 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до ст.993ЦК України і ст. 27 Закону України „Про страхування встановлено особливий правовий режим. За своєю правовою природою регрес істотно відрізняється від суброгації. Основна відмінність полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає в особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, регрес - це нове право, що виникає в особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу - це право зворотної вимоги страховика до регресату через те, що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. Отже, у страхуванні відповідальності навіть після виконання зобов`язання страховиком суброгація неприпустима, оскільки виникають правовідносини з відшкодування витрат у порядку регресу. Таким чином, до даних правовідносин підлягають застосуванню норми матеріального права про право на звернення до відповідача з регресним позовом. У відповідності до вимог ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до позивача, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тобто право вимоги до відповідача. Згідно із ст. 38 Закону України "Про страхування", МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, а також за послуги аварійного комісара, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved