Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

У серпні 2015 року позивачка звернулась до суду з даним позовом вказуючи, що 30 серпня 1969 між нею та [PERSON] був укладений шлюб. Дошлюбна моя фамілія- [PERSON]. Від шлюбу з чоловіком у них є дочка [PERSON] і син [PERSON]. У зв'язку з розірванням шлюбу з [PERSON] У 1991 році та укладенням шлюбу з [PERSON] 22.05.2002 року їх донька двічі змінювала своє дівоче прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]» і «[PERSON]». [PERSON] і членам його сім'ї з 4-х чоловік було дано право на зайняття жилого приміщення, а саме трикімнатної квартири [ADDRESS]. З 1977 року по 1987 рік вона і [PERSON] виплатили ЖБК «Вимпел» пайовий внесок у сумі 7395 рублів за вказану квартиру. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті фактично відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири [NUMBER], розташованої в будинку [ADDRESS]. Крім позивачки спадкоємцями першої черги є [PERSON] [PERSON], які подали заяви на відмову від прийняття спадщини на її користь, спадщину не претендують і не проти тою, щоб я успадкувала частку свого чоловіка і їхнього батька одноосібно. Крім них спадкоємців першої черги і за заповітом, які могли б обмежити моє право на спадкування частки подружжя більше немає. Проте постановою нотаріуса від 28.08.2015 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказану квартиру. На підставі викладеного та того, що вона прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті чоловіка позивачка просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири [NUMBER], розташовану в будинку [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого [INFO], та визнати за нею право власності на нерухоме майно, а саме на 1/2 частку вказаної квартири у спільній сумісній власності подружжя. Позивачка та її представник в судове засідання не з'явились, надали заяви з проханням про розгляд справи у їх відсутність, зазначивши, що заявлені позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Представник ЖБК «Вимпел» в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими. Представник Маріупольської міської ради в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням про розгляд справи за її відсутності та вирішення спору залишила на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 30.08.1969 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, після реєстрації якого остання змінила своє прізвище на «[PERSON]», про що було видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [INFO] помер [PERSON]. 09.09.1979 року [PERSON] ЖБК «Вимпел» було видане ордер №1236 на право заняття трикімнатної квартири [NUMBER], розташовану в будинку [ADDRESS]. Відповідно до довідки №27 від 22.06.2015 року, виданої [PERSON] ЖБК «Вимпел», загальна вартість квартири [NUMBER] в будинку [ADDRESS] в розмірі 7395 сплачена повністю. У відповідності до довідки №27 від 22.06.2015 року, виданої ЖБК «Вимпел», [PERSON] мешкала разом з [PERSON] по день смерті останнього за адресою: [ADDRESS] Крім того, з матеріалів справи судом встановлено, що від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають доньку [PERSON] і син [PERSON], які відповідно до відомостей зі спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON], [INFO] та [INFO], відповідно, подали заяви про відмову від спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] 28.05.2015 року постановою приватного нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу Стадник О.О. відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [NUMBER] в будинку [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на дану квартиру. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності. Відповідно до ст.15 Закону України "Про власність" від 07.02.1991, № 697-ХП, який був чинним на момент внесення останнього пайового внеску, «член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно». Згідно з положеннями п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду № 9 від 18 вересня 1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. Частина 3 ст. 384 ЦК України зазначає, що у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Як роз'яснює в своїй постанові від 07.02.2014р. за № 5 Пленум ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, в осіб, які мають право на частку в пайових внесках, виникає право спільної часткової власності на квартиру, дачу, гараж чи інші будівлі пропорційно розміру частки паю - стаття 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Закон України "Про кооперацію", стаття 384 ЦК України. За змістом ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю та ст. 16 Закону України «Про власність» майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Про це ж йдеться і у ст.ст. 60-63 СК України. Таким чином, право спільної власності на квартиру [NUMBER] в будинку [ADDRESS], у відповідності до ч.1 ст.15 ЗУ «Про власність» та ст.ст. 60-63 СК України виникло в рівних частках у [PERSON] та [PERSON] з моменту повного внесення пайового внеску за квартиру. У відповідності до статей 1216, 1217, 1220, 1221, 1222 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, спадщина відкривається внаслідок смерті особи в цей же день, за останнім місцем проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом має той з подружжя, який його пережив. У відповідності до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, згідно ч.1 ст.1270 ЦК України, якщо він не заявив про відмову від неї. Таким чином суд визнає, що позивачка є спадкоємцем першої черги після смерті її чоловіка - [PERSON], та є такою, що прийняла спадщину після його смерті, оскільки постійно з ним мешкала та у встановлений законодавством строк подала заяву про прийняття спадщини. Однак, зважаючи, що правовстановлюючий документ на спадкове майно у вигляді квартири [NUMBER] в будинку [ADDRESS] відсутній, у відповідності до ст. 1223, 1261, 1268 ЦК України право власності на спадкове майно може бути визнане в судовому порядку. Відповідно до вимог п.23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При розгляді даних справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно додатку № 2 до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючим документом, на підставі якого проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно є рішення суду про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна. Крім того, задовольняючи позов, суд виходить із положень ст.1 ЦПК України, відповідно до яких задачами цивільного судового провадження є захист порушених та невизнаних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, зокрема [PERSON], щодо спадкового майна після смерті її чоловіка, у вигляді квартири. Судом встановлено, що задоволення позову не порушує права громадян. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved