Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

У жовтні 2011 року позивач АТ "РЕГІОН_БАНК" звернувся до суду з зазначеним позовом, який в ході розгляду справи уточнював і в обґрунтування якого зазначив, що 21 вересня 2007 року між АКРБ "Регіон-банк" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Регіон - банк") та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 06-2-9-127 відповідно до якого Банк відкрив позикодавцю кредитну лінію з лімітом у загальній сумі еквівалентній 5 500 000,00 грн. строком користування з 21.09.2007 року по 31.08.2012 року, яку позичальник зобов'язався погашати в строк і порядку визначеному кредитним договором. В забезпечення зобов'язань за кредитним договором, 25.09.2007 року між АКРБ "Регіон-банк" та [PERSON] укладено Договір іпотеки № 06-1-11-2-274, відповідно до якого [PERSON] передала в іпотеку належний їй на праві власності житловий будинок літ. "Р-1" з надвірними будівлями, за адресою [ADDRESS] загальною площею 206,6 кв.м, житловою площею 138,4 кв. У зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] покладених на нього зобов'язань за кредитним договором, виникла заборгованість, яка загалом станом на 04 жовтня 2011 року включно складала - 5 469 676,57 грн, вимоги банку, адресовані відповідачам, щодо виконання зобов'язань за договорами - залишились без задоволення. У зв'язку з невиконанням умов кредитного договору, договору іпотеки позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості та виселити [PERSON] та її малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] з житлового будинку, що розташованого по вулиці [ADDRESS] та стягнути понесені судові витрати. 31.07.2012 року заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова позов було задоволено. 30.12.2013 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON], звернувся із заявою про перегляд заочного рішення. 28.01.2014 року ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова вказане заочне рішення було скасовано. Однією з підстав для скасування заочного рішення стало те, що на час ухвалення заочного рішення власником предмету іпотеки: житлового будинку, що розташованого по вулиці [ADDRESS] відповідно до витягу про державну реєстрацію прав КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.11.2009 року був зареєстрований малолітній [PERSON]. Після скасування заочного рішення, позивачем було уточнено позовні вимоги, з врахуванням збільшення суми заборгованості [PERSON] перед банком, реєстрації на житловій площі предмета іпотеки ще однієї особи - [PERSON], просили звернути стягнення на предмет іпотеки -- житловий будинок літ. "Р-1" з надвірними будівлями, за адресою [ADDRESS], загальною площею 206,6 кв.м, житловою площею 138,4 кв.м., що належить на праві власності [PERSON] для задоволення вимог АТ "Регіон-Банк в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 06-2-9-127 від 21.09.2007р. у сумі 7 166 538,47 грн., а саме: за кредитом - 4 587 1212,02 грн.; суми заборгованості по відсоткам 2 579 417,45 грн.(станом на 18.03.2014 року) за ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності в експертному звіті на дату продажу. Виселити з житлового будинку [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення зі зняттям з реєстраційного обліку [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Стягнути з [PERSON] та [PERSON] пропорційно понесені судові витрати судовий збір у сумі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 120,00 грн. Малолітній [PERSON] в особі свого законного представника - матері [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Регіон -Банк», в обґрунтування якого зазначив, що власником предмета іпотеки - житлового будинку, що розташованого по вулиці [ADDRESS] на підстав рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.11.2009 року, яким визнано дійсним договір про припинення права на аліменти на дітей, був зареєстрований малолітній [PERSON]. Вказане рішення було скасовано 13.03.2014 року ухвалою апеляційного суду Харківської області, банку у повороті виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова було відмовлено. На даний час малолітній [PERSON] є власником зазначеного житлового будинку, у [PERSON] відсутній дозвіл Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради на продаж предмету іпотеки, продаж житлового будинку буде порушенням ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей». Оскільки вибуття предмета іпотеки - житлового будинку з права власності іпотекодавця [PERSON] на користь малолітнього [PERSON] за рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.11.2009 року відбулося за обставин, за яку жодна із сторін не відповідає, договір іпотеки № 06-1-11-2-274 виконано не може бути, він перестав виконувати забезпечувальну функцію, враховуючи положення ст. 607 ЦК України, просив суд визнати припиненим договір іпотеки № 06-1-11-2-274 від 25.09.2007 року. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала і просила задовольнити, проти зустрічного позову заперечувала. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечував, просив у задоволенні позову ПАТ «Регіон - Банк» відмовити, задовольнити зустрічний позов [PERSON] в особі його законного представника [PERSON] [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся, про причини неявки в судове засідання не повідомив. Представник третьої особи Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради у судове засідання не з'явився, подав суду заяву про слухання справи у відсутності їх представника з забезпеченням прав неповнолітніх дітей. Суд дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21.09.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір № 06-2-9-127, відповідно до якого Банк відкрив [PERSON] кредитну лінію з лімітом у загальній сумі еквівалентній 5 500 000,00 строком користування з 21.09.2007 року по 31.08.2012 року. Як вбачається з п.3.2.1. кредитного договору відповідач [PERSON] зобов'язався забезпечити повернення кредиту в строк по 31 серпня 2012 року та згідно п.3.2.3. кредитного договору сплачувати Банку щомісячно всі платежі та інші фінансові зобов'язання, що передбачені цим Договором. Відповідно до п. 3.2.4. вказаного кредитного договору [PERSON] зобов'язався сплачувати відсотки за кредитом не пізніше останнього робочого дня місяця. З метою забезпечення зобов'язань за кредитним договором № 06-2-9-127 від 21.09.2007 року, укладеного між банком та [PERSON] за умовами якого [PERSON] зобов'язався повернути банку до 31.08.2012 року 5 550 000, 00 грн. та сплатити відсотки за користування ним та інші платежі, 25.09.2007р. між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений Договір іпотеки № 06-1-11-2-274, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] 25.09.2007р. за реєстровим № 3І3-522, згідно якого в іпотеку був наданий житловий будинок літ. "Р-1" з надвірними будівлями, за адресою [ADDRESS] загальною площею 206,6 кв.м, житловою площею 138,4 кв.м., власником якого, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 23.09.2005 р., посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за реєстровим № 2499 є [PERSON] Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання. Судом встановлено і підтверджується наданими відповідачем розрахунками заборгованості, що з причини неналежного виконання [PERSON] своїх зобов'язань по кредитному договору, станом на 18.03.2014 року виникла заборгованість у сумі - 7 166 538, 47 грн., яка складається: з суми заборгованості за кредитом -4 587 121, 02 грн.; суми заборгованості відсоткам - 2 579 417, 45 грн. Відповідачами не надано суду належних та допустимих доказів щодо спростування даної суми заборгованості. Відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку», відповідачам були надіслані письмові вимоги: вих. № 06-2-09/905/1 від 17.06.2010 року, № 06-2-07/1956/4 від 22.11.2010 року, №06-2-07/1647/5 від 09.08.2011 року, № 06-2-07/1647/6 від 09.08.2011року; вих. № 06-2-07/220 від 09.02.2010 року, вих. № 06-2-09/903/2 від 17.06.2010 року, стосовно повного погашення кредитних зобов'язань та штрафних санкцій за вказаним кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 242 ЦК України батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. З листа-вимоги про виселення за вих. № 06-2-07/1647/4 від 09.08.2011 року, надісланого [PERSON] за місцем її реєстрації: [ADDRESS] вбачається, що останній особисто і, як законному представнику малолітніх дітей, запропоновано добровільно виселитися разом із всіма мешканцями із спірного житла. Судом встановлено, що вимоги позивача щодо виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором та виселення залишились без задоволення. Як вбачається з ч.2. ст.1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. На підставі п.4.1.5. кредитного договору Банк набуває право на примусове стягнення грошових коштів та звернення стягнення шляхом реалізації заставного права відповідно до законодавства України. Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель (Банк) має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно положень до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Відповідно до вимог ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Суд вважає безпідставним посилання представника відповідача на неможливість звернення стягнення на предмет іпотеки без згоди Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради на продаж предмету іпотеки, оскільки продаж житлового будинку буде, відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», порушенням прав малолітнього власника [PERSON] та ще двох малолітніх дітей, зареєстрованих у спірному житловому будинку. При цьому суд виходить з того, що відповідно до даних Договору іпотеки № 06-1-11-2-274 від 25.09.2007 року, вказувала своє місце реєстрації [ADDRESS] що відповідає даним, що містяться у ксерокопії її паспорта серії [NUMBER] виданого Київським РВ ДМУ УВС України в Донецькій області 09.04.1998 року, відповідно до якого за даною адресою вона зареєстрована з 24.12.2002 року. Зазначена у Договорі іпотеки та паспорті відповідача [PERSON] інформація про її місце реєстрації на час укладання Договору іпотеки узгоджується з даними інформації Сектору ГІРФО Липецького відділу ГУМВС України в Харківській області, з якої вбачається, що [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS] з 24.12.2002р. і знята з реєстрації місця проживання 02.07.2009 року, тобто після укладання Договору іпотеки 25 вересня 2007 року. Відсутність реєстрації [PERSON] та її малолітніх дітей у спірному житловому будинку, який є предметом іпотеки, на момент укладання Договору іпотеки підтверджується даними ксерокопії будинкової книги житлового будинку [ADDRESS] в якій зареєстрованих осіб не значилось. Крім того, у договорі купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] від 23.09.2005 р. місце реєстрації [PERSON] зазначено [ADDRESS] Відповідно до пункту 44 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року, згідно зі статтею 32 ЦК, статтею 177 СК та статтею 17 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III "Про охорону дитинства" батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. У зв'язку із наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування. Судом встановлено, що на момент укладання Договору іпотеки 25 вересня 2007 року у житловому будинку [ADDRESS] малолітні діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані не були, а реєстрація малолітньої [PERSON], яка народилася [INFO] року, також відбулося після укладання договору іпотеки. Зазначена обставина не заперечувалася у судовому засіданні і представником відповідача. Таким чином, малолітні діти [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON] на момент укладання договору іпотеки не мали права власності та користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS]. Що стосується набуття, після укладання договору іпотеки права власності малолітнім [PERSON], суд виходить з наступного. Як встановлено судом, право власності на житловий будинок [ADDRESS] за малолітнім сином [PERSON] - [PERSON] було зареєстровано у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.11.2009 року. Зазначене рішення було скасовано ухвалою апеляційного суду Харківської області від 13.03.2014 року. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності 19.06.20124 року реєстрація права власності [PERSON] припинена. Інформація про державну реєстрацію іпотеки, предметом якої є житловий будинок [ADDRESS], іпотекодавцем [PERSON], іпотеко держателем «Регіон - банк», є актуальною станом на 24.06.2014 року. Враховуючи, що підставою набуття [PERSON] права власності на спірний житловий будинок стало судове рішення, яке було скасовано, наведений витяг, суд вважає, що власником предмету іпотеки є [PERSON] На підставі вищевикладеного суд вважає позовні вимоги позивача в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відповідача [PERSON] та її малолітніх дітей [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а зустрічний позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Доводи представника відповідача щодо неможливості звернення стягнення на предмет іпотеки у зв'язку з набуттям після укладання договору іпотеки [PERSON] права власності на земельну ділянку, на якій розташований будинок, висновків суду не спростовують, оскільки цивільна справа розглядається у межах заявлених вимог. Суд, вважає правильним відмовити у задоволенні позову ПАТ «Регіон - Банк» в частині зняття з реєстрації [PERSON] та її малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] , оскільки відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Згідно квитанцій, що знаходяться у справі, позивачем при подачі позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення процесу у розмірі 120,00 грн. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідачів стягується судовий збір на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial