Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - [PERSON], в якому просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №2001/1207/98-021 від 28.12.2007 року, яка складає 31593,98 в США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 252530 гривень 68 копійок;, а саме: заборгованість по основній сумі кредиту - 30435,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 243266 гривень 96 копійок; заборгованість за процентами - 1014,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 8104 гривень 90 копійок ; нарахована пеня - 144,98 доларів США, що за офіційним курсом НБУ дату розрахунку складає - 1158 грн. 83 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру 7, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Ощєпкова, буд.13., шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій, виселити та зняти з реєстраційного обліку громадян, що проживають та зареєстровані адресою: [ADDRESS]. [PERSON] в свою чергу звернувся до суду з зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс», в якому просив суд визнати припиненим договір іпотеки від 28.12.2007р. № б/н укладений між ПАТ -Сведбанк» та [PERSON] про надання в іпотеку двокімнатної квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Адамовою Л.А. 10.04.2007р., реєстровий номер 1137 в забезпечення кредитного договору від 28.12.2007р. № 2001/1207/98-021 між ПАТ Сведбанк» та [PERSON] В обґрунтування позову позивач зазначив, що 28.12.2007 року [PERSON] уклав з ПАТ «Сведбанк» кредитний договір № 2001/1207/98-021, відповідно до умов якого Банк зобов'язувався надати Позичальнику кредит в сумі 43000,00 USD, а Позичальник зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав. В забезпечення виконання зобов'язань за договором № 2001/1207/98-021 від 28.12.2007 року, Банк та [PERSON], уклав Іпотечний договір № б/н від 28.12.2007 року, відповідно до умов якого в іпотеку було передано 2-кімнатну квартиру[ADDRESS] Предмет іпотеки належить Іпотекодавцеві на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Адамовою Л.А. 10.04.2007 року за реєстрованим № 1137, витяг з Державного реєстру правочинів за №3814412 від 10.04.2007 року, тим же нотаріусом зареєстрованого у Комунальному підприємстві "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14235845 від 13.04.2007 троку, реєстраційний № 17828630, запис № П-8-9496 в книзі №1, предмет іпотеки має загальну площу 47,2 кв м, житлову площу 30,8 кв м і складається з 2 кімнат в придатному для житла стані. 28.11.2012 року Банк відступив ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», відповідно до Договору факторингу № 15 та Договору про відступлення прав за іпотечними договорами свої права вимоги до Відповідача за зобов'язаннями по кредитному договору № 2001/1207/98-021 від 28.12.2007 року та Іпотечному договору № б/н 12/28/2007 року. В порушення умов кредитного договору, позичальник свої зобов'язання належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 31.10.2013 р. заборгованість [PERSON] за Кредитним догові становить 31593,98 USD, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку склала 252530,68 гривень, а саме: заборгованість по основній сумі кредиту - 30435,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 243266 гривень 96 копійок; заборгованість за процентами - 1014,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 8104 гривень 90 копійок ; нарахована пеня - 144,98 доларів США, що за офіційним курсом НБУ дату розрахунку складає - 1158 грн. 83 коп. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] зазначав, що боржник [PERSON] є померлою особою з 18.12.2010р., а права відступлено ТОВ «Факторінгова компанія «Вектор Плюс», за таких обставин звернення стягнення на предмет іпотеки на виконання зобов'язань боржника - [PERSON] можливе за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше одного року. Відповідач повинен був звернутися до спадкоємців з вимогою про виконання зобов'язання замість померлого протягом року, як того вимагає закон. Якщо боржник помер, то в силу ст. 1282 ЦК спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Враховуючи, що боржник помер, строк виконання ним своїх зобов'язань припинився з 18. 12.2010р. Натомість відповідач з будь якою вимогою у продовж строку позовної давності не звертався ані до іпотекодавця ані до спадкоємців боржника - [PERSON] Крім того Іпотекодавцем виступила не належна особа, позивач за законом не може бути Іпотекодавцем, адже не є майновим поручителем. Правочин щодо забезпечення знання зобов'язань - договір поруки, вчинений не у письмовій формі, є нікчемним. На думку позивача за зустрічним позовом, договір іпотеки укладено в порушення діючого законодавства України, не відповідає по суті та по формі вимогам до даних видів договорів. Були порушені, зокрема, норми Цивільного кодексу України, а саме статті 572 і 583 і. як наслідок, порушено статті 203 і 209 цього ж кодексу. Оскільки позивач за договором іпотеки забезпечує виконання зобов'язання іншої особи, а саме боржника - [PERSON], який уклав Кредитний договір з ПАТ «Сведбанк», Позивач повинен виконати свої зобов'язання за цим Кредитним договором, згідно договору іпотеки Відповідач забезпечує виконання зобов'язання, взятого на себе позичальником - [PERSON] за рахунок майна Позивача, тобто Позивач є майновим поручителем, що цілком відповідає діючому законодавству. Договір поруки між Позивачем та Відповідачем не укладався. Таким чином, Іпотекодавцем виступила не належна особа, яка за законом не може бути Іпотекодавцем, адже не є майновим поручителем. Крім того, на сьогодні існує факт різкого та значного знецінення національної грошової одиниці, яке позивач при всій своїй обачності не мав змоги передбачити. У судове засідання представник позивача ТОВ «Вектор Плюс» Личкарь О.О. не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся заздалегідь і належним чином, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, первісний позов підтримав у повному обсязі. У судове засідання представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] не з'явилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, у задоволенні первісних позовних вимог просила відмовити, зустрічні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, виходячи з наступного. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісний позов задоволенню не підлягає, у зустрічний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні із наявних матеріалів справи достовірно встановлено, що 28.12.2007 року [PERSON] уклав з ПАТ «Сведбанк» кредитний договір № 2001/1207/98-021, відповідно до умов якого Банк зобов'язувався надати Позичальнику кредит в сумі 43000,00 доларів США, а Позичальник, в свою чергу, зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. В забезпечення виконання зобов'язань за договором № 2001/1207/98-021 від 28.12.2007 року, ПАТ «Сведбанк» та [PERSON], уклали Іпотечний договір № б/н від 28.12.2007 року, відповідно до умов якого в іпотеку було передано 2-кімнатну квартиру[ADDRESS] Предмет іпотеки належить Іпотекодавцеві на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Адамовою Л.А. 10.04.2007 року за реєстрованим № 1137, витяг з Державного реєстру правочинів за №3814412 від 10.04.2007 року, тим же нотаріусом зареєстрованого у Комунальному підприємстві "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14235845 від 13.04.2007 троку, реєстраційний № 17828630, запис № П-8-9496 в книзі №1, предмет іпотеки має загальну площу 47,2 кв м, житлову площу 30,8 кв м і складається з 2 кімнат в придатному для житла стані. Заборгованість за Кредитним договором №2001/1207/98-021 від 28.12.2007 року складає 31593,98 в США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 252530 гривень 68 копійок;, а саме: заборгованість по основній сумі кредиту - 30435,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 243266 гривень 96 копійок; заборгованість за процентами - 1014,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 8104 гривень 90 копійок ; нарахована пеня - 144,98 доларів США, що за офіційним курсом НБУ дату розрахунку складає - 1158 грн. 83 коп.,, Судом також встановлено, що боржник [PERSON] помер [INFO], про що 18.12.2010 року зроблено відповідний актовий запис №17368 (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 18.12.2010 року). Згідно повідомлення Шостої Харківської державної нотаріальної контори від 02.07.2015 року №2321/-1-16, після померлого [INFO] [PERSON], зведена спадкова справа до майна померлого на підставі Претензії кредитора - ВАТ «Сведбанк». Станом на 02.07.2015 року заяви від спадкодавців з приводу прийняття спадщини після померлого не надходили та свідоцтва про право на спадкове майно не видавались. На забезпечення виконання зобов'язання новим боржником за кредитним договором після смерті іпотекодавець не погодився. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону № 898-ІV іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Принциповонеобхідно встановити факт невиконання або неналежного виконання основного зобов'язання, лише за цієї умови суд й має право звернути стягнення на предмет іпотеки/застави, навати мотивування всім доводам сторін у справі, що є обов'язковим елементом справедливого судового розгляду (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Відповідно до положень ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог. Вийти за межі позовних вимог суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом, і з дотриманням загальних засад цивільного судочинства. У первісному позові відсутні обставини, передбачених пунктами 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК, а саме виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування. А лише констатовано факт наявності розміру всієї суми непогашеного кредитної заборгованості боржником. Відповідно до матеріалів справи, з'ясувати обставини щодо невиконання чи неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором не передбачається можливим. На неодноразові вимоги суду та клопотання представника відповідача про витребування доказів в обґрунтування позову, позивач таких доказів не надав. Розрахунок боргу, процентів, пені є обов'язком позивача (ст. 10 ЦПК). Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до статті 11 Закону України "Про заставу", статей 1, 11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до статті 546 ЦК застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553 - 559 ЦК), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки. У зв'язку із цим солідарна відповідальність боржника та майнового поручителя нормами ЦК не передбачена. Таким чином, у разі відсутності укладеного між сторонами договору поруки, позовна вимога про стягнення боргу за кредитним договором із заставодавця є необґрунтованою та неправомірною. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється у три роки. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Так, боржник помер 18.12.2010р., позов надано до суду 10.01.2014р. натомомість загальний строк позовної давності сплив 19.12.2013р., клопотань про поновлення строку позовної давності від позивача не надходило, представник відповідача за первісним позовом наполягала на застосуванні строків позовної давності до первісних позовних вимог. Стаття 24 Закону № 898-ІV передбачає можливість відступлення прав за іпотечним договором за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Відповідно до ст. 512 ЦК, статей 24 і 42 Закону № 898-ІV кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: - передання ним своїх прав іншій особі за правочином; - правонаступництва (наприклад, у разі реорганізації юридичної особи, що є кредитором у зобов'язанні); - при виконанні обов'язку боржника його поручителем, майновим поручителем, третьою особою чи наступним іпотекодержателем. Згідно зі ст. 42 Закону № 898-ІV наступний іпотекодержатель, який сплачує повну суму основного зобов'язання попередньому іпотекодержателю, вважається особою, на користь якої здійснене відступлення прав попереднього іпотекодержателя за іпотечним договором. Майновий поручитель, який виконав основне зобов'язання повністю або в частині, має право вимагати від боржника відшкодування сплаченої майновим поручителем суми. Треба враховувати, що у разі заміни кредитора шляхом правонаступництва договір про відступлення прав не укладається, оскільки перехід прав відбувається з підстав, установлених законом (зокрема, статті 107-109 ЦК). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в тому самому обсязі і на тих самих умовах, що існували до моменту такого переходу, якщо інше не передбачено законом або договором. Відбувається лише заміна особи, на користь якої боржник повинен виконати зобов'язання, забезпечені іпотекою, сутність зобов'язання залишається незмінною (ст. 514 ЦК). Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації в установленому законодавством порядку. Підставою для визнання договору недійсним є недодержання стороною чи сторонами вимог закону в момент укладення договору (рішення Верховного Суду України від 7 квітня 2010 р. у справі № 6-4322св10). Відповідно до ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов'язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу. Спадщина, не прийнята спадкоємцями, охороняється до визнання її відумерлою відповідно до статті 1283 цього Кодексу. За таких обставин первісні позовні вимоги про стягнення із заставодавця боргу за кредитним договором та про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягають задоволенню. Зустрічний позов підлягає задоволенню з нижче наведених підстав. Обставинами, які мають юридичне значення для правильного вирішення спору між кредитором, спадкоємцем і заставодавцем про стягнення заборгованості за кредитним договором у випадку смерті боржника є: прийняття спадкоємцями спадщини; наявність та розмір спадкового майна; згода заставодавця відповідати перед кредитором за будь-якого нового боржника; невиконання чи неналежне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором; пред'явлення позову до заставодавця в межах строку, визначеного законодавством. Іпотекодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником. На поручителів (заставодавців) може бути покладено обов'язок щодо виконання зобов'язання за кредитним договором у разі смерті позичальника лише за наявності в позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя (заставодавця) відповідати за нового боржника. Відповідно до статті 1 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-ІV «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із частиною п'ятою статті 3 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-ІV «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Підстави припинення іпотеки наведені у ст. 17 Закону № 898-ІV. Відповідно до цієї норми права іпотека припиняється у разі: - припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; - реалізації предмета іпотеки; - набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; - визнання іпотечного договору недійсним; - знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), у разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; - з інших підстав, передбачених цим Законом. Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону № 898-ІV іпотека є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Норми ст. 559 ЦК щодо припинення поруки не поширюються на відносини майнової поруки, оскільки іпотека за правовою природою є заставою та регулюється нормами параграфу 6 (статті 572-593) гл. 49 ЦК та спеціальним законом. Підстави припинення іпотеки, істотні умови договору іпотеки й порядок внесення змін і доповнень до іпотечного договору регулюється статтями 17, 18, 19 Закону № 898-ІV. Відсутні підстави для застосування ст. 559 ЦК до договору іпотеки. Припинення договору іпотеки відбувається за ст. 17 Закону № 898-ІV. Відповідно до статті 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщину входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві та момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов'язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, відбувається передача законом заміна боржника за зобовязанням. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі (пункт 5 статті 1219, стаття 1282 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов'язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Потрібно також враховувати, що за ст. 607 ЦК зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. У зв'язку з цим, враховуючи, що спадкоємці відповідають за борги спадкодавця в межах вартості майна, одержаного в спадщину, то за відсутності чи недостатності спадкового майна кредитне зобов'язання припиняється неможливістю виконання чи недостатністю спадкового майна. Спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані проценти, штрафи тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові (спадкоємцеві) за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися для сплати спадкоємцям. Згідно ст. 603 ЦК Укпаїни, у зв'язку з заміною кредитора, боржник має право пред'явити до проти вимог нового кредитора свою зустрічну вимогу до первісного кредитора. За таких обставин зустрічні позовні вимоги є обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню На підставі викладеного,

Outcome: approved