Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

09.03.2016 року Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що в результаті ДТП, а саме зіткнення автомобіля Toyota Prius, державний номер 1096, яким керував [PERSON] та який належить УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області, та автомобіля Mercedes-benz Vito, державний номер [NUMBER], під керуванням відповідача, було спричинено заподіяння матеріальних збитків власнику автомобіля Toyota Prius, державний номер 1096, в розмірі 19622,98 грн. Позивачем було виплачено страхове відшкодування у розмірі 19122,98 грн., які позивач просить стягнути із відповідача в порядку регресу, а також понесені судові витрати суму судового збору в розмірі 1378,00 грн. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що позивачем не залучено у якості відповідача або співвідповідача власника автомобіля Mercedes-benz Vito, державний номер [NUMBER], [PERSON], який укладав із позивачем договір страхування. Також вказують на те, що згідно до полісу страхування страхувальником є [PERSON], а доказів того, чи застрахована відповідальність відповідача позивачем не надано. З урахуванням вимог ч.2 ст.1187 ЦК України, позивачем не надано доказів щодо володіння на відповідній правовій підставі транспортним засобом відповідачем. Крім цього, вказують на одночасне посилання позивача на положення закону, які регулюють як регрес (ст.38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"), так і суброгацію (ст.993 ЦК України, ст..27 Закону України «Про страхування»), застосування одних виключає можливість застосування інших. Також посилаються на те, що відповідач не отримував вимоги від 18.11.2015 року, що позбавило його права надати заперечення на неї. З урахуванням зазначеного просили відмовити у задоволенні позову. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В результаті ДТП, яке сталося 19.03.2014 року, а саме зіткнення автомобіля Toyota Prius, державний номер 1096, яким керував [PERSON] та який належить УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області, та автомобіля Mercedes-benz Vito, державний номер [NUMBER], під керуванням відповідача, було спричинено заподіяння матеріальних збитків власнику автомобіля Toyota Prius, державний номер 1096, в розмірі 19622,98 грн. 20.03.2014 року постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн. Також в зазначеній постанові суду вказано, що [PERSON] під час керування транспортним засобом знаходився у стані алкогольного спяніння. Статтею 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Відповідно до ст.6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. Подія, яка трапилась, визнана страховим випадком. За вказаною ДТП, Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», в якому застраховано цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу Mercedes-benz Vito, державний номер [NUMBER] ([PERSON]А.) сплатило на користь ФОП [PERSON], яка проводила ремонт пошкодженого автомобіля, страхове відшкодування в розмірі 19122,98 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5251 від 17.04.2015 року. Підпунктом 38.1.1, п.38.1, ст.38 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.03.2014 року встановлено, що водій забезпеченого транспортного засобу під час настання страхового випадку перебував у стані алкогольного спяніння. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У пункті 6 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України). Зазначене спростовує доводи відповідача щодо відсутності доказів того, чи застрахована відповідальність відповідача та доказів щодо володіння на відповідній правовій підставі транспортним засобом відповідачем. Відповідно до ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Посилання відповідача на одночасне зазначення позивачем норм закону щодо регресу та суброгації як на підставу відмови у позові не є обґрунтованими, оскільки згідно до п.4 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо того, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Також посилання відповідача на неотримання ним регресної вимоги перед зверненням позивача до суду спростовуються Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2002 року у справі N 1-2/2002, в якому зазначено, що обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Щодо посилання відповідача на невизначеність правового статусу [PERSON] суд зазначає, що в матеріалах справи міститься копія рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 20.08.2015 року у справі № 2/317/1215/2015, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 10.02.2016 року, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ТОВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» до [PERSON] про стягнення коштів в порядку регресу. З огляду на викладене, позовні вимоги є законними та обґрунтованими, у звязку із чим підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved