Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський Акціонерний Банк" (ПАТ "ВіЕйБі Банк" в особі представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Капінос Наталії Михайлівни звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором банківського обслуговування. В позовній заяві вказувалось, що 29 серпня 2011 року між ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та [PERSON] було укладено договір банківського обслуговування № BLаЖГА00067349, у відповідності до якого позичальник отримав кредит на поточні потреби в розмірі 16000 грн. 00 коп., термін повернення Кредиту - 29.08.2014 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% річних. Згідно умов Кредитного договору, позичальник зобов"язується не пізніше дати, встановленої в Графіку, поповнювати рахунок ПАТ "ВіЕйБіБанк", вказаний в п. 6 Спеціальної частини Договору, у валюті Кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, встановлені в Графіку, а також в сумах комісії за управління Кредитом. Банк узяті на себе зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Проте, [PERSON] порушив свої зобов"язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого станом на 25.08.2015 року виникла заборгованість у сумі 27 176,31 грн., яка складається з наступного: 4 460,85 грн. - заборгованість за кредитом; 792,94 грн. - відсотки; 2 520,00 грн. - комісія за РО; 19 402,52 грн. - плата за пропуск платежів. Виходячи з наведеного, ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" просив задоволити позовні вимоги. В судове засідання представник позивача Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" не з'явився, надіславши суду письмову заяву з проханням справу слухати у відсутності представника Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк", вказавши, що Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський Акціонерний Банк" позов підтримує та просить його задоволити повністю, а також не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, звернувшись до суду із письмовою заявою про розгляд справи у його відсутність, а також просив суд застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України до вимог про стягнення з нього плати за пропуск платежів (пені), шляхом зменшення її розміру до 300 грн. посилаючись на істотні обставини, викладені в його запереченнях на позов, а саме: ступінь виконання ним зобов"язання - з отриманого кредиту у сумі 16 000 грн., залишок неповернутого кредиту становить лише 4 460,85 грн.; скрутний матеріальний стан, а саме, те, що він отримує мізерну заробітну плату 1 480 грн., що підтверджується довідкою про доходи; має на утриманні трьох малолітніх дітей, дружину, яка перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Хорольської райдержадміністрації та отримує допомогу згідно Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім"ям", підтвердивши ці обставини відповідними доказами (а.с. 41-48). Суд, дослідивши заяви сторін та інші матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 серпня 2011 року між ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та [PERSON] було укладено договір банківського обслуговування № BLаЖГА00067349, у відповідності до якого позичальник отримав кредит на поточні потреби в розмірі 16000 грн. 00 коп., термін повернення Кредиту - 29.08.2014 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% річних. Згідно умов Кредитного договору, позичальник зобов"язується не пізніше дати, встановленої в Графіку, поповнювати рахунок ПАТ "ВіЕйБіБанк", вказаний в п. 6 Спеціальної частини Договору, у валюті Кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за суми платежів, встановлені в Графіку, а також в сумах комісії за управління Кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що Банк узяті на себе зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, а відповідач [PERSON] порушив свої зобов"язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого станом на 25.08.2015 року виникла заборгованість у сумі 27 176,31 грн., яка складається з наступного: 4 460,85 грн. - заборгованість за кредитом; 792,94 грн. - відсотки; 2 520,00 грн. - комісія за РО; 19 402,52 грн. - плата за пропуск платежів. З розрахунку заборгованості за кредитним договором № BLаЖГА00067349 слідує, що [PERSON] останній платіж в рахунок погашення заборгованості по кредиту здійснив в серпні 2014 року, а тому позивач не пропустив строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який прострочив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Визначаючи розмір завданих позивачу діями відповідача по неповерненню кредитних коштів збитків, суд виходить із наступного. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встанолено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок виплати яких встановлюєються договором. Виходячи з викладеного, стягненню з боржника підлягає: 4 460,85 грн. - заборгованість за кредитом + 792,94 грн. - відсотки + 2 520,00 грн. - комісія за РО = 7 773,79 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення із відповідача пені, суд не вбачає підстав для повного задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача 19 402,52 грн.- пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, з наступних підстав. Як убачається з Розрахунку заборгованості по Кредитному договору № BLаЖГА00067349 від 29.08.2011 року станом на 25.08.2015 року, заборгованість [PERSON] по пені накопичилась в розмірі до загальної суми 19 402,52 грн., яка нарахована з 2013 року. Згідно вимог ч. 3 ст. 549 ЦК України - пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідач [PERSON] заперечив позовні вимоги у частині стягнення пені у сумі 19 402,52 грн., так як така є надмірною і явно не співмірною по відношенню до самої заборгованості за кредитом, яке становить 4 460,85 грн., та подав заяву про застосування позовної давності у відповідності до вимог ст. 267 ЦК України. В своїх запереченнях на позов відповідач [PERSON] пояснив, що виникнення заборгованості по зобов'язанням у нього виникла в зв"язку істотними обставинами, а саме: з отриманого кредиту у сумі 16 000 грн., залишок неповернутого тіла кредиту становить лише 4 460,85 грн.; скрутним матеріальним становищем, а саме, те, що він отримує мізерну заробітну плату 1 480 грн., має на утриманні трьох малолітніх дітей, дружину, яка перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Хорольської райдержадміністрації та отримує допомогу згідно Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім"ям", підтвердивши ці обставини відповідними доказами (а.с. 41-48). Відповідач в своїй письмовій заяві просив зменшити розмір пені з 19 402,52 грн. до 300 грн. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як Неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою ртатті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті йгідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню ререз неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Положенням ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як роз'яснено в абзаці 2 пункту 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). За змістом ч. 3 ст. 509 і ст. 627 ЦК України, зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а договір повинен укладатися сторонами із врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Щодо нарахування накопиченої пені в розмірі на загальну суму 19 402,52 грн., суд приходить до висновку, що така пеня є занадто високим її розміром, порівняно, хоч із заборгованістю по кредиту. Позивачем не надано доказів того, що внаслідок порушення відповідачем зобов'язання, він зазнав суттєвих збитків. А ті доходи, які б отримав позивач при належному виконанні відповідачем свого зобов'язання за звичайних обставин, не могли б досягнути такого розміру в якому нараховано пеню. Зазначене порушення зобов'язання не несе для позивача негативних наслідків. Неплатоспроможність відповідача перешкоджають йому виконати свої зобов'язання належним чином. Дані обставини в їх сукупності з урахуванням принципів розумності й справедливості дають підставу суду дійти висновку, що в спірних правовідносинах, наведені вище обставини відповідають інтересам сторін, які вказують на необхідність часткового зменшення розміру пені до суми не 300 грн., а 4 460,85 грн, виходячи з розміру заборгованості по кредиту, що є також, значною сумою. Зменшення пені до зазначеної суми не призведе до негативних наслідків для Банку. Виходячи з викладеного, стягненню з боржника підлягає заборгованість по кредиту всього: 4 460,85 грн. - заборгованість за кредитом + 792,94 грн. - відсотки + 2 520,00 грн. - комісія за РО + 4 460,85 грн. - плата за пропуск платежів. Таким чином, всього слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" 12 234,64 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, на користь держави підлягає стягненню з відповідача [PERSON] судові витрати в сумі 122,35 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial