Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк"(далі - АТ КБ "ПриватБанк") звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 21 вересня 2011 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено договір №б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, проте відповідач платежі належним чином не здійснювала, у зв`язку з чим станом на 22 березня 2020 року за нею рахується заборгованість у загальній сумі 17587.49 грн., яка до теперішнього часу не погашена. У зв`язку з зазначеним позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість по договору на загальну суму 17587.49 грн. та судовий збір у розмірі 2102.00 грн.. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила, відзив не надала, тому суд у відповідності до ст.280 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до положень ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли всіх істотних умов договору. За правилами ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Положеннями ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В силу положень ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до положень ст.ст.1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Із змісту положень ст.ст.1054, 1055 ЦК України слідує, що за кредитним договором, укладеним у письмовій формі, банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, відповідно до ст.ст.549 - 552 ЦК України. Згідно положень ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що 21 вересня 2011 року між ПАТ КБ "Приватбанк" (на даний час АТ КБ "Приватбанк") та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Форма договору складається із заяви позичальника від 21 вересня 2011 року, довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки "Кредитка універсальна, 30 днів пільгового періоду", Витягу з Умов та правил надання банківських послуг(а.с.28, 29, 30-53). Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі, надав кредитні кошти у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. Договір укладено у письмовій формі, підписаний уповноваженими на це посадовими особами Банку та особисто відповідачем, зміст правочинів не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства і на підставі ст.629 ЦК України ці договори є обов`язковим для виконання. На день укладання договору та подання заяви про отримання кредиту, відповідач погоджувалась з усіма його умовами та вчиняла дії передбачені договором, що підтверджується не тільки її підписом на документах, але й отриманням платіжної картки, періодичною сплатою коштів в рахунок погашення кредиту. Відповідач взяті на себе обов`язки за цим договором - забезпечення своєчасного погашення кредиту, сплату нарахованих відсотків та комісії порушила. Як вбачається із розрахунку заборгованості станом на 22 березня 2020 року, погашення кредиту здійснювалось із порушенням встановлених кредитним договором умов, кредит погашався не в повному обсязі, внаслідок чого відповідач має заборгованість за кредитом в сумі 17587.49 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в сумі 10574.75 грн., заборгованість за відсотками в сумі 2822.65 грн., заборгованості за пенею в сумі 2876.40 грн., а також штрафи 500 грн. - штраф (фіксована частина), 813.69 грн. - штраф (процентна складова)(а.с.6-26). Відповідно до положень ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором. Разом з тим, відповідно до положень ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 у справі № 6-2003цс15. Таким чином, у задоволенні позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" про стягнення з відповідача пені в сумі 2876.40 грн. слід відмовити. За вказаних обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором б/н від 21 вересня 2011 року в сумі 14711.09 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту - 10574.75 грн., заборгованість за відсотками - 2822.65 грн., а також штрафи - 1313.69 грн.. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати(а.с.63), які відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (14711,09 / 17587.49 х 2102 = 1758.22 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial