Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

01 лютого 2016 року [PERSON], звернулась до суду з позовом, а 08 грудня 2016 року із заявою про збільшення позовних вимог до ПАТ КБ «Приватбанк» в якому просила стягнути з відповідача на її користь суму вкладу у розмірі 1000 доларів США, що відповідно до встановленого відповідачем курсу валют, складає 26500 грн., суму відсотків за ставкою 9,5 % річних за період з 11.12.2013 року по 11.12.2014 року в сумі 95 доларів США, що становить 2517 грн. 50 коп., суму відсотків нарахованих за період з 11.12.2014 року по 11.12.2016 року в сумі 230 доларів США, що складає 6095 грн., та 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання за період з 11.12.2015 року по 11.02.2016 року 1053 грн. 38 коп., а всього 36165 грн. 88 коп. Крім того, стягнути на її користь витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 3500 грн. В обґрунтування позову [PERSON], вказала, що 11 грудня 2013 року у відділенні Кримської автономної республіки, м. Саки, між нею та відповідачем був укладений договір №SAMDNWFD0070033135500 банківського вкладу «Депозит плюс», відповідно до умов якого позивач надала відповідачу грошові кошту в сумі 1000 доларів США для розміщення на депозитному рахунку, строком на 366 днів, тобто, до 11.12.2014 року включно. Факт внесення коштів підтверджується підписами сторонами договором та платіжним дорученням ПАТ "Приватбанк" від 11.12.2013 року. Відповідно до п. 3 вказаного Договору, відповідач зобовязується щомісячно, в перший робочий день, наступний після дати оформлення Договору, нараховувати відсотки по вкладу на картку/рахунок №26355623023060 за ставкою 9,5% річних. 11 грудня 2014 року строк дії договору сплинув. Отримати суму вкладу 11.12.2014 року позивач не мала можливості, а отже, відповідно до п. п. 6,7 Договору, він вважається продовженим на тах же умовах з підвищенням відсоткової ставки на 2% річних, згідно «Умов і правил надання банківських послуг ПАК КБ «Приватбанк», тобто, зі ставкою 11,5% річних, строком на 366 днів, тобто до 11.12.2015 року, включно. 12.11.2015 року позивча звернулась з письмовою вимогою про повернення банківського вкладу та відсотків за ним. ПАТ КБ «Приватбанк» відмовило у поверненні коштів з посиланням на політичні події в країні, складнощі з обслуговування депозитів і рахунків відкритих в Кримських відділенням ПАТ КБ «Приватбанк». Враховуючи, що відповідач у добровільному порядку відмовляється повернути грошовий вклад з відсотками, з посиланням на положення п. 22 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст. 509, 526, 612, 625, 631 ЦК України, [PERSON], просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. [PERSON], довірила представляти свої інтереси в суді представнику адвокату [PERSON], яка у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві. Представник позивача вказала, що дійсно між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], 11.12.2013 року було укладеного догорів банківського вкладу «Депозит плюс», відповідно до умов якого [PERSON] внесла на депозитний рахунок грошові кошти у сумі 1000 доларів США, що підтверджується платіжним документом банку. Банк свої зобовязання за договором належним чином не виконав, кошти, у визначений договором строк та відсотки, не повернув. При зверненні з письмовою вимогою про повернення коштів, банком було вказано на політичну ситуацію в країни, а також складність у роботі з клієнтами банків АР Крим, що само по собі вказує на факт визнання відповідачем укладення договору та внесення [PERSON], коштів на рахунок. Представник відповідача [PERSON], у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову у повному обсязі в обгрунтування своєї позиції представила письмові заперечення проти позовних вимог. ( а.с.69-74) У судовому засіданні представник відповідача [PERSON], зауважила на невідповідність представлених позивачем документів, а саме договору банківського вкладу та платіжного доручення,вимогам, установленим нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківським правилам). Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов наступного висновку. Так, позивачем на обґрунтування вимог, предявлених до суду надано договір №SAMDNWFD0070033135500 банківського вкладу «Депозит плюс», укладений що 11 грудня 2013 року у відділенні Кримської автономної республіки, м. Саки, між [PERSON] та ПАТ КБ «Приват банк», та платіжне доручення від 11.12.2013 року з зазначенням номеру заявки 18729529, номеру рахунку 26355623023060, прізвища платника [PERSON], суми 1000 USD, зміст операції відкриття депозиту 070033135500, підписом касира. У судовому засіданні були оглянути оригінали вказаних документів. (а.с.7,8) 02 листопада 2015 року [PERSON], звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з заявою, в якій вона просила повернути їй вказану суму вкладу з нарахованими відсотками, на що їй було розяснено про неможливість здійснювати Національним банком України банківське регулювання і нагляд, валютний контроль та державний фінансовий моніторинг за діяльністю банків та їх підрозділів, розташованих на теритої Автономної Республіки Крим та м. Севастополь та припинення, відповідно до постанови правління Національного банку України №260 від 06.05.2014 року діяльності ПАТ КБ «Приватбанк» в Криму. (а.с.9,10,11) Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Згідно з п. 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (п. 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (п. 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (п. 1.10 Інструкції). Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку. При укладенні договору банківського вкладу та на підтвердження додержання його письмової форми видається касовий документ, який відповідає вимогам Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 05 вересня 2003 року за № 768/8089 (далі - Інструкція № 337). Згідно з п. 8 глави 2 «Приймання банком готівки» розділу ІІІ «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції № 337 після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. Результат аналізу ст. 1059 ЦК України, п. 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, пунктів 1.8, 1.10 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493, пункту 8 глави 2 «Приймання банком готівки» розділу ІІІ «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337, дає підстави для висновку, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-118цс14, яка згідно вимог ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для судів. Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем всупереч вимог ст. 60 ЦПК України, не надано належних доказів на підтвердження заявлених вимог. Так, в ході судового розгляду на розсуд суду не було представлено заяви [PERSON] на оформлення депозитного вкладу, картки/рахунка №26355623023060, визначеної у договорі від 11.12.2013 року для зарахування відсотків, оригінал договору не містить відбитку печатки (штампу). Платіжне доручення від 11.12.2013 року не містить штемпелю, підпису САБ, зокрема прізвище платника в квитанції вказано - [PERSON], в той час як договір вкладу "Депозит Плюс" укладено між ПАТ КБ " Приватбанк" та [PERSON] Вищезазначене в своїй сукупності дає суду підстави для встановлення факту невідповідності представлених позивачем документів, зокрема, договору та платіжного доручення від 11.12.2013 року вимогам, установленим законом, нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківським правилам) і звичаями ділового обороту. Посилання представника позивача на той факт, що споживач не має змоги контролювати правильність складання банківських документів, оскільки це є прерогативою банківської установи, суд до уваги не приймає. Крім того, суд визнає неспроможними посилання представника позивача про те, що при внесенні коштів позивачем до каси банківської установи вона помилково вказала своє дівоче прізвище - [PERSON], однак, вже перебувала у зареєстрованому шлюбі і мала прізвище [PERSON] Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позову та дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed