Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення аліментів на утримання динити на час навчання, яка продовжує навчання та потребує матеріальну допомогу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між нею та відповідачем був укладений шлюб, який на даний час розірвано. Від шлюбу вони мають повнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. З 01 вересня 2016 року донька навчається на третьому курсі денної форми навчання ДПТНЗ "Апостолівський центр підготовки та перепідготовки робітничих кадрів". Вона тимчасово не працює і коштів на утримання та навчання дитини, не вистачає. Відповідач працює по найму, отримує непостійний та мінливий дохід, має земельну ділянку і може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу, що підтверджується тим, що починаючи із 2005 року [PERSON] регулярно сплачував аліменти і не подавав до суду позовну заяву про зменшення розміру аліментів. Тому вона просить суд стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання в твердій грошовій сумі розмірі 3000,00 грн. щомісячно. Ухвалою судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати з повідомленням учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місця розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчить розписка, яка була власноручно відповідачем підписана. Третя особа у судове засідання не з'явилася, про час та місця розгляду справи була належним чином повідомлена, про що свідчить розписка, яка була власноручно третьою особою підписана. Дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. Відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом (повторно) про народження серії І-КИ №612576, виданого 07 лютого 2017 року виконкомом Миколаївської сільської ради Софіївського району, Дніпропетровської області, актовий запис №06 /а.с.4/. Дочка, [PERSON], є повнолітньою і продовжує навчання у ДПТНЗ "Апостолівський центр підготовки та перепідготовки робітничих кадрів", що підтверджується довідкою з місця навчання № 695 від 13.12.2018 року /а.с.6/. Необхідно вказати, що Верховний Суд України вже неодноразово досліджував зазначене питання, зокрема у постанові від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15 вказав наступне. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов'язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу Українипередбачено, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ч.1ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч.1ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. №146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". Статтею ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до п.20 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров'я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров'я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Правовідносини щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Аналогічна позиція висловлена у рішенні Верховного суду України від 24 грудня 2014 року № 6-186цс14. Разом з цим необхідно пам'ятати, що за змістом ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і(або) у частці від доходу платника аліментів, з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 цього Кодексу, а саме: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Окрім цього, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, матеріальне становище сторін: думку відповідача, який просив стягнути аліменти у розмірі 1100,00 гривень. Тому, з врахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 1100,00 гривень, починаючи з 17 січня 2019 року, і до часу закінчення навчання, за умов безперервності її навчання та в строк до досягнення нею 23-річного віку. Стаття 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності дост.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. В порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стягнути із відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768 гривні 40 копійок. На підставі ст.ст. 182, 199, 200 СК України,

Outcome: partial