Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

В лютому 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором кредиту від 01.08.2007 року № 941/6-29 в сумі 61239 доларів 98 центів США та 549115 грн. 64 коп.; за договором кредиту від 08.04.2008 року № 941/7-26 в сумі 113730 доларів 75 центів США та 850914 грн. 92 коп.; за договором кредиту від 08.04.2008 року № 941/7-27 в сумі 5931 грн. 42 коп. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не виконує умови договорів кредиту в частині дотримання строків сплати чергових платежів. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 травня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії від 01.08.2007 року № 941/6-29 в сумі 61239 доларів 98 центів США; заборгованість за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії від 08.04.2008 року № 941/7-27 в сумі 5931 грн. 42 коп.; судові витрати в розмірі 22121 грн. 84 коп. У задоволенні решти вимог відмовлено. В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 травня 2016 року в частині відмови ПАТ «Укрсоцбанк» у стягненні з [PERSON] заборгованості за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 941/7-26 від 08.04.2008 року та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити; скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 травня 2016 року в частині відмови ПАТ «Укрсоцбанк» у стягненні з [PERSON] заборгованості по пені за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 941/6-29 від 01.08.2007 року в розмірі 549 115,64 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ « Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості з [PERSON] за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 941/7-26 від 08.04.2008 року, суд першої інстанції не врахував, умов кредитного договору та невірно застосував строк позовної давності. Крім того, судом необґрунтовано застосовано строки позовної давності та відмовлено позивачу у задоволенні позовних вимог, щодо стягненні пені за кредитним договором №941/6-29 від 01.08.2007 року. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 01.08.2007 року сторони уклали Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 941/6-29 і Додаткову угоду № 1 відповідно до яких ПАТ «Укрсоцбанк» надав [PERSON] кредит в сумі 35000 доларів США із щомісячною сплатою за користування кредитними коштами 13.85% річних, строком до 27.07.2022 року (а.с.7-11). Пунктами 1.1.1, 2.5 вказаного Договору визначено, що відповідач повинен сплачувати в погашення тіла кредиту та нарахованих відсотків щомісячно до 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховано відсотки. 16.11.2012 року сторони уклали Договір про внесення змін № 2 до вище зазначеного договору, яким встановили, що погашення залишку заборгованості позичальника за кредитом та процентами, що нараховані станом на 16 листопада 2012 року здійснюватиметься після спливу шестимісячного строку з дати підписання договору про внесення змін. Вказаними змінами фактично було змінено графік розрахунків і визначено новий графік погашення заборгованості, що виникла станом на 16.11.2012 року.( а.с.102,103). Умови кредитного договору [PERSON] не виконував, останній платіж ним було здійснено 31 травня 2013 року, а тому станом на 18.01.2016 року утворилась заборгованість у розмірі 61239 доларів 98 центів США та 549115 грн. 64 коп., з них заборгованість по тілу кредиту - 31888.80 доларів США, заборгованість по сплаті відсотків - 29351.18 доларів США, пеня - 549115.64 грн. 08.04.2008 року сторони уклали Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 941/7-26 і Додаткову угоду № 1 відповідно до яких ПАТ «Укрсоцбанк» надав [PERSON] кредит в сумі 58400 доларів США із щомісячною сплатою за користування кредитними коштами 13.5% річних, строком до 03.04.2023 року (а.с.18-24). Пунктами 1.1.1, 2.4.5 вказаного Договору визначено, що відповідач повинен сплачувати в погашення тіла кредиту та нарахованих відсотків щомісячно до 10 числа. Відповідач взяті на себе зобов'язання за вищевказаними договорами не виконував, останній платіж було здійснено 30.12.2008 року,в зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 18.01.2016 року складає 113730 доларів 75 центів США та 850914 грн.92 коп., з них заборгованість по тілу кредиту - 55804.40 доларів США, заборгованість по сплаті відсотків - 57926.35 доларів США, пеня - 850914.92 грн. 08.04.2008 року сторони уклали Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 941/7-27 відповідно до якого ПАТ «Укрсоцбанк» надав [PERSON] кредит в сумі 1108 грн. 34 коп. із щомісячною сплатою за користування кредитними коштами 20% річних, строком до 03.04.2023 року (а.с.31-34).Пунктом 2.4 вказаного Договору визначено, що відповідач повинен сплачувати в погашення тіла кредиту та нарахованих відсотків щомісячно до 10 числа. Заборгованість за даним кредитним договором станом на 18 січня 2016 року становить 5931 грн. 42 коп. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованість за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 941/7-27 в сумі 5931 грн. 42 коп., суд першої інстанції виходив з того, що така заборгованість визнана відповідачем і таке визнання не суперечить законові та не порушує права та інтереси інших осіб. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості, що виникла за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії від 01.08.2007 року № 941/6-29 в сумі 61239 доларів 98 центів США і яка складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 31888,80 доларів США та заборгованості по сплаті відсотків в сумі 29351,18 доларів США, суд першої інстанції виходив з того, що хоча останній платіж на погашення тіла кредиту позивач вніс 13.10.2008 року, а на погашення процентів 31.05.2013 року, але 16.11.2012 року сторони уклали Договір про внесення змін № 2 до вище зазначеного договору, яким змінили графік розрахунків і визначили новий графік погашення заборгованості, що виникла станом на 16.11.2012 року, починаючи з 15.05.2013 року. Укладенням цього договору перервано строк позовної давності за кредитом і відсотками (п. 2.1), а тому строк позовної давності по даним вимогам банку не сплинув. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення пені за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії від 1 серпня 2007 року № 941/6-29, а також заборгованості по сплаті тіла кредиту , відсотків, пені за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії від 08.04.2008 року № 941/7-26, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності. З таким висновком суду першої інстанції частково не погоджується колегія суддів апеляційного суду. Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 941/6-29 від 01.08.2007 року та стягуючи заборгованість за кредитом, відсотками, суд необгрунтовано відмовив у стягненні заборгованості за пенею , застосувавши строки позовної давності. Відповідно до ч. 3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 2 ст.551 ЦК України, визначено що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно до ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки( штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. П.4.2 кредитного договору № 941/6-29 від 01.08.2007 року передбачено, що уразі прострочення позичальником терміну сплати відсотків, визначених п.2.4 договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.1.1.1.2.13.3,3.2.3,3.2.6,4.4,5.4 договору позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 941/6-29 від 1 серпня 2007 року, вбачається що позивачем було нараховано пеню : за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 405316,08 гривень та за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 143799,56 гривень за період з 17.01.2015 року по 17.01.2016 року, тобто в межах строків позовної давності передбачених ст. 258 ЦК України. Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 травня 2016 року в частині вирішення позовних вимог Публічного акціонерного товариства " Укрсоцбанк" до [PERSON] про стягнення пені за кредитним договором № 941/6-29 від 01.08.2007 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог позивача в цій частині. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобовязання" (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до частини пятої статті 261 ЦК України за зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Згідно із п.4.6 кредитного договору від 08.04.2008 року № 941/7-26 у разі невиконання ( неналежного виконання) позичальником обовязків, визначених п.3.3.7,3.3.8,3.3.9 ( своєчасна сплата тіла кредиту та відсотків), протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно позичальник зобовязаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час виконання кредиту та нараховані штрафні санкції ( штраф,пеню). Таким чином сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобовязання, та визначили умови такого повернення коштів. Судом встановлено, що останній платіж на виконання вказаного договору було здійснено 30.12.2008 року, а тому за визначенням пункту 4.6 договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 90 днів, тобто з 31 березня 2009 року. Оскільки строк виконання основного зобовязання було змінено на 31 березня 2009 року, то саме з цього моменту в позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак банк звернувся до суду з зазначеним позовом лише 2 лютого 2016 року, тобто зі спливом строку позовної давності. За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно). Разом із тим, за змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності. Виходячи з вище зазначеного рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 травня 2016 року підлягає скасуванню в частині вирішення позовних вимог Публічного акціонерного товариства " Укрсоцбанк" до [PERSON] про стягнення відсотків та пені за відсотками за кредитним договором № 941/7-26 від 08.04.2008 року з ухваленням рішення про задоволення позовних вимог банку в межах строків позовної давності. Відповідно до вимог ст.88 ч.5 ЦПК України апеляційний суд при ухваленні нового рішення змінює розподіл судових витрат, а тому на користь Публічного акціонерного товариства " Укрсоцбанк" з [PERSON] підлягають стягненню витрати понесені на сплату судового збору в сумі 99011 (дев"яносто дев"ять тисяч одинадцять) гривень 95 копійок .

Outcome: partial