Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що є донькою відповідача. За виконавчим листом № 414/43/16-ц від 29.01.2016 вона отримувала від відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до 30.06.2017 у зв'язку із продовженням навчання. Наразі позивач продовжує навчання у Бєлгородському державному національному дослідницькому університеті, яке буде тривати до 30.06.2019. Відповідач може надавати допомогу, оскільки працює та отримує заробітну плату. Сама [PERSON] у зв'язку із навчанням ніде не працює, їй необхідні кошти для проїзду до місця навчання, проживання, одягу, харчування, підручників тощо. Таким чином, позивач просила стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача до закінчення нею наавчання, тобто з 09.10.2017 по 30.06.2019. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, зазначивши, що не має можливості з'явитися в судове засідання та приїхати через навчання. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що він дійсно працював на шахті "Капустіна" електрослюсарем, однак наразі не має можливості сплачувати кошти на утримання доньки, оскільки перебуває на лікуванні, тривалий час не працює та направлений на комісію МСЕК для отримання групи інвалідності, також зі слів лікарів працювати він більше не зможе через захворювання, на підтвердження чого надав виписки із медичної карти стаціонарного хворого. Суд, заслухавши відповідача, всебічно та об'єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, які містяться в матеріалах справи, як окремо, так і в їх сукупності, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 17.09.2002 Відділом реєстрації актів громадянського стану Кремінського районного управління юстиції Луганської області, [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який було розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 07 листопада 2000 року зроблено актовий запис № 158 (а.с. 6). Від цього шлюбу вони мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 5). Згідно з виконачим листом № 414/43/16-ц (пров. № 2/414/72/15), виданим суддею Кремінського районного суду Луганської області 29 січня 2016 року, з [PERSON] були стягнуті аліменти на користь [PERSON] на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача до закінчення навчання [PERSON], тобто по 30 червня 2017 року включно, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років щомісячно, починаючи з 11 січня 2016 року (а.с. 8). З довідки "Бєлгородського державного національного дослідницького університету" № ИС-1104-1232 від 17.07.2017 вбачається, що [PERSON], [INFO], є студенткою 2 курсу очної форми навчання бакалавріату Інституту міжкультурної комунікації та міжнародних відносин на безоплатній основі, початок навчання - 01.09.2015, закінчення навчання - 30.06.2019 (а.с. 8). Також з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів, наданих Рубіжанською ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області, судом встановлено, що [PERSON] за період з 01.01.2017 по 30.06.2017 доходів не тримувала (а.с. 19). Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У ч. 1 ст. 182 СК України вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Аналізуючи викладені вище правові норми, судом відзначається, що правовідносини з обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, не є продовженням безумовного обов'язку батьків з утримання неповнолітніх дітей, якими вказаний обов'язок, встановлений щодо обох батьків, більше того, вони регулюються самостійними нормами матеріального права і залежать від можливості надавати матеріальну допомогу. В той же час, із наданих в судовому засіданні відповідачем виписок із медичної карти стаціонарного хворого № 4558 з КУ "Кремінське РТМО" та № 559 від 24.11.2017 з Луганського обласного кардіологічного диспансеру вбачається, що [PERSON] має діагноз: ділатаційна кардіоміопатія з ускладненнями, у зв'язку з чим йому протипоказані тяжкі фізичні та емоційні навантаження, підйом не більше 7-8 кг, робота у нічний час, а також робота, пов'язана з підвищеної увагою, при цьому [PERSON] направлено на консультативну МСЕК ч/з ЛКК, а також рекомендовано продовжити прийом ліків. Суд зазначає, що позивачем не було надано доказів на підтвердження того, що відповідач отримує дохід та спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки на час її навчання, при цьому суд звертає увагу, що сам по собі факт навчання повнолітньої дитини до досягнення віку 23-ти років не є підставою для стягнення аліментів, оскільки закон пов'язує обов'язок батьків надавати матеріальну допомогу повнолітнім доньці або сину не тільки з потребою у такій допомозі, яка виникла у зв'язку із витратами, пов'язаними з навчанням, а також із наявністю можливості у батьків надання такої допомоги. При цьому з наданої позивачем довідки судом було встановлено, що позивач навчається на безоплатній основі, в той же час нею не надано будь-яких доказів на підтвердження фактичної наявності витрат, пов'язаних з її навчанням, а також обгрунтування їх розміру. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на час її навчання, а тому вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed