Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить: стягнути аліменти з [PERSON] на користь непрацездатної матері [PERSON] на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму непрацездатних осіб, починаючи з дня звернення до суду довічно. В обґрунтування своїх вимог позивач в позові зазначила, що вона є пенсіонеркою, отримує пенсію по втраті годувальника. Від шлюбу з [PERSON] , який помер [INFO] , вона має двох дітей: сина - [PERSON] та доньку - [PERSON] . Дочка мешкає з нею та надає матеріальну допомогу на її утримання, а син такої допомоги не надає. У зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, непрацездатністю та за станом здоров`я, коштів, які надає донька їй не вистачає, оскільки значну їх частину вона витрачає на лікування та придбання лікі. Відповідач [PERSON] працездатний, проживає окремо від неї, не піклується про неї, не допомагає, у зв`язку з чим вважає, що в неї є право на отримання від сина аліментів у розмірі 1/4 частини його доходів. 02 березня 2020 року ухвалою суду було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 27.05.2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти задоволення позову, мотивуючи свої заперечення тим, що не працює, не має постійної роботи і житла, тому не має можливості надавати матері матеріальну допомогу. 16.06.2020 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вважає твердження позивача такими, що не відповідають дійсності, оскільки відповідач згідно Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань значиться керівником фермерського господарства "Тритон", тому на її думку має постійних дохід. Крім того, відповідач є власником земельних ділянок 7,58 га і 7,6211 га, які здає в оренду фермерському господарству "Тритон". Суд, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши позиції сторін, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини першої статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав -непрацездатність батьків та потреба уматеріальній допомозі. Положеннями статті 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (стаття 204 СК України). Тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, у тому числі пенсії за віком, що не перевищує розміру прожиткового мінімуму, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги, оскільки положення статей 202, 203 СК України, які регулюють спірні правовідносини, не передбачають врахування лише прожиткового мінімуму, встановленого законом, як безумовної умови для стягнення чи відмови у стягненні аліментів. У данному випадку, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження відповідач [PERSON] , є рідним сином позивача [PERSON] (а. с. 9.). Як зазначено в позовній заяві та визнано сторонами у справі, від шлюбу з [PERSON] , який помер [INFO] , позивач [PERSON] має двох повнолітніх дітей: сина - [PERSON] та доньку - [PERSON] Згідно з пенсійним посвідченням № [NUMBER] виданого 04.11.1999 року, позивач є пенсіонеркою та отримує мінімальну пенсію за віком довічно (а. с. 5). У відповідності до довідки про реєстрацію та склад сім`ї № 1/2360 від 23.01.2020 року ТОВ "ЄРЦ КП" разом з позивачем мешкають її донька [PERSON] і її чоловік [PERSON] (а.с. 6). Згідно з довідкою КНП КМР "ЦПМСД № 1" № 01-08/1541 від 26.11.2019 року (а.с. 7), позивач [PERSON] перебуває на " Д " обліку у сімейного лікаря з діагнозами: дифузний атеросклероз, стенокардія напруги ІІ ФК, СН І ІІ ФК за NYHA. ГХ ІІ ст., гіпертензивне серце ризик 3, цукровий діабет ІІ тип середньої тяжкості, діабетична ангіопатія нижніх кінцивок, ішемія ІІ ступеню ПТФХ правої нижньої кінцівки, ХВН ІІ ст. артроз правого плечового суглобу. Згідно з інформацією з Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань значиться керівником фермерського господарства "Тритон" (а.с. 35-37), відповідач [PERSON] значиться в керівному складі фермерського господарства "Тритон". За інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 211050021 від 02.06.2020 року, відповідач є власником декількох земельних ділянок, які здає в оренду ФГ "Тритон" строком на 10 років (а.с. 38-40). Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позивачка є пенсіонеркою, отримувє пенсію за віком, непрацездатна, має важкі захворювання, потребує постійного лікування, а тому має необхідність у матеріальній допомозі, яку відповідач, який є її сином, не надає, хоча є працездатним і має можливість сплачувати аліменти на утримання матері. При цьому, суд вважає необгрунтованими вимоги позивача щодо розміру аліментів не менше 50 % прожиткового мінімуму непрацездатних осіб, оскільки дана правова норма стосується аліментів на утримання неповнолітніх дітей та не може бути застосована в даному випадку при стягненні аліментів на утримання матері. Виходячи з принципів змагальності, всебічності та повноти з`ясування обставин справи, розумності та справедливості, а також враховуючи, що відповідач має можливість матеріально утримувати непрацездатну матір, яка потребує його допомоги, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову частково, зокрема без зазначення мінімальної межі суми аліментів - в розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. Оскільки позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції звільнена на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому, відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial