Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, і в обґрунтування своїх вимог вказав про те, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець О.О. вчинено виконавчий напис № 1702 від 02.03.2020 року про стягнення з нього на користь Акціонерного товариства "Банк Форвард" заборгованості в розмірі 22589,69 грн. Приватний нотаріус мотивував напис тим, що позивач є боржником за кредитним договором № 200075701 від 05.10.2017 року, укладеним з ПАТ "Банк Форвард", правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ "Банк Форвард". Строк платежу за кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 05.02.2019 року по 06.05.2019 року. Сума заборгованості за кредитним договором складає 21739,69 грн., за вчинення виконавчого напису 850,00 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис № 1702 від 02.03.2020 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кравець О.О. про стягнення заборгованості за кредитним договором є протиправним, оскільки кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім того, просить стягнути з відповідача на його користь витрати за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 5000,00 грн., судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 908,00 грн., судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454,00 грн. До початку судового засідання представник позивача - адвокат Калінін С.К. надав суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кравець О.О. № 1702 від 02.03.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь АТ "Банк Форвард" заборгованості за кредитним договором в розмірі 22589,69 грн., а також стягнути з АТ "Банк Форвард" на користь [PERSON] витрати за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 5000,00 грн., судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 908,00 грн., судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454,00 грн. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач - представник акціонерного товариства "Банк Форвард" у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив. У судове засідання третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравець Олена Олександрівна не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець О.О. вчинено виконавчий напис № 1702 від 02.03.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства "Банк Форвард" заборгованості в розмірі 22589,69 грн. Приватний нотаріус мотивував напис тим, що позивач є боржником за кредитним договором № 200075701 від 05.10.2017 року, укладеним з ПАТ "Банк Форвард", правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ "Банк Форвард". Строк платежу за кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 05.02.2019 року по 06.05.2019 року. Сума заборгованості за кредитним договором складає 21739,69 грн., за вчинення виконавчого напису 850,00 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника, яким є [PERSON] на користь АТ "Банк Форвард" складає 22589,69 грн. ( а.с. 13). Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. від 18.06.2020 року було відкрито виконавче провадження № 62377996 з примусового виконання вказаного виконавчого напису. Позивач вважає виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (надалі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (надалі - «Порядок»), Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу II Порядку. Так, згідно зі статтею 87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (надалі - «Перелік»). Статтею 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: -якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; -за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку. 26.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017. Тобто, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Однак, не зважаючи на те, що судовим рішенням були скасовані зміни до Переліку в частині вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, нотаріуси продовжують вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, які нотаріально не посвідчені та не забезпечені іпотекою. Отже, починаючи з 22.02.2017 нотаріуси позбавлені можливості вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості, що випливають з кредитних відносин. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18- ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис, вчинений нотаріусом 02.03.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Що стосується вимоги позивача про стягнення з АТ "Банк Форвард" на його користь витрат за надання професійної правничої (правової) допомоги в розмірі 5000,00 грн., то суд дійшов висновку про її задоволення, виходячи з наступного. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно договору № б/н/20-1 від 15.02.2021 року адвокатське бюро «Калінін і Партнери» в особі керуючого Калініна Сергія Костянтиновича, який діє на підставі Статуту, рішення засновника № 2/2018 від 17.07.2018 року, з однієї сторони, та [PERSON] , з іншої сторони, уклали договір про надання професійної правничої (правової) допомоги (а.с. 18). Із змісту п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України вбачається, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч. 5 ст. 135 ЦПК України сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів ч. 4 ст. 137, ч. 7 ст. 139, ч. 3 ст. 141 ЦПК України, а також їх документального обґрунтування. Згідно меморіальному ордеру № @2PL638655 від 15.02.2021 року в АТ КБ «Приватбанк», [PERSON] на користь адвокатського бюро «Калінін і Партнери» було сплачено 2000,00 грн. згідно договору № б/н/20-1 від 15.02.2021 року про надання професійної правничої допомоги (а.с. 22). Згідно меморіальному ордеру № @2PL917260 від 18.02.2021 року в АТ КБ «Приватбанк», [PERSON] на користь адвокатського бюро «Калінін і Партнери» було сплачено 2000,00 грн. згідно договору № б/н/20-1 від 15.02.2021 року про надання професійної правничої допомог (а.с. 23). Згідно меморіальному ордеру № @2PL630412 від 23.02.2021 року в АТ КБ «Приватбанк», [PERSON] на користь адвокатського бюро «Калінін і Партнери» було сплачено 1000,00 грн. згідно договору № б/н/20-1 від 15.02.2021 року про надання професійної правничої допомог (а.с. 24). Отже, суд вважає за необхідне стягнути з АТ "Банк Форвард" на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. Що стосується вимоги позивача про стягнення з АТ "Банк Форвард" на його користь судового збору за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454,00 грн., суд дійшов висновку про те, що дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки до суду позивачем не було подано заяву про забезпечення позову і судовий збір в розмірі 454,00 грн. не було сплачено. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 908,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved