Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

\~Позивач звернулася до суду з позовом до КП "Дорожник", в якому просить стягнути на її користь з відповідача по справі середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08.08.2014 року по 30.06.2015 року включно у розмірі 47699,70 грн. В обґрунтування свого позову вказує, що вона працювала в КП "Дорожник" з 14.09.2009 року по 05.05.2014 року на посаді начальниа виробництва, звільнена за п. 5 ст. 36 КЗпП України. 03.10.2014 року рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська по цивільній справі № 209/4510/14-ц задоволено частково її позов до КП "Дорожник". Стягнуто на її користь з відповідача по справі середній заробіток за весь час затримки розрахунку в сумі 13903,50 грн., та 500 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 14403,5 грн. Однак повне фактичне виконання рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська здійснео 30.06.2015 року Дніпровським відділом ДВС Дніпродзержинського МУЮ, шляхом примусового стягнення коштів з арештованих рахунків КП "Дорожник". З цих підстав, вказує, що середня заробітна плата за весь час затримки розрахунку становить 47699,70 грн., яка обрахована нею за 223 робочих дня з розрахунку 213,9 грн. середньоденної заробітної плати. \~\~Позивач в судове засідання не зявився, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечень проти позову не має, позовні вимоги визнає. З урахуванням заяв сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній даних і доказів, згідно ч.2\~ст. 158 ЦПК України. З'ясувавши позиціїї сторін, дослідивши матеріали справи,\~\~суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню. Як встановлено судом, позивач працювала в КП "Дорожник" з 14.09.2009 року по 05.05.2014 року року на посаді начальниа виробництва, звільнена за п. 5 ст. 36 КЗпП України. 03.10.2014 року рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська по цивільній справі № 209/4510/14-ц, стягнуто на користь позивача з відповідача по справі середній заробіток за весь час затримки розрахунку в сумі 13903,50 грн., та 500 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 14403,5 грн. Повне фактичне виконання рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 03.10.2014 року виконано 30.06.2015 року шляхом примусового стягнення коштів з арештованих рахунків КП "Дорожник" Дніпровським відділом ДВС Дніпродзержинського МУЮ. Ці обставини визнані відповідачем, та підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами (а.с. 6-10).\~\~\~ Суд погоджується з вказаним позивачем в позові розрахунком суми середнього заробітку за весь час затримки розрахунку за період з 08.08.2014 р. по 30.06.2015 р. включно в сумі 47699,70 грн., яка обрахована позивачем за 223 робочих дня з розрахунку 213,9 грн. (а.с. 11) середньоденної заробітної плати, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обовязок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником належних працівникові при звільненні сум. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», встановлено, що при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, якщо працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведене відсутності в цьому своєї вини. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору при поданні позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача по справі на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн.

Outcome: approved