Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 16305,99 грн., зазначивши, що між АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та відповідачкою 30.08.2010 року було укладено кредитний договір № б/н, де відповідачка отримала кредит в розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідачка 25 листопада 2010 року також підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна 30 днів пільгового періоду». Проте, відповідачка порушила свої зобов`язання щодо щомісячного повернення кредитної заборгованості, передбаченої договором. А тому, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором, яка станом на 28.01.2020 року становить 16305,99 грн., в тому числі: заборгованість за тілом кредиту - 00,00 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 10702,70 грн., нараховано відсотків за користування кредитом - 00,00 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 00,00 грн., заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦК України - 1523,73 грн., нараховано пені прострочене зобов`язання - 2826,89 грн., нараховано комісії - 00,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 752,67 грн., а також просить стягнути з відповідачки 2102,00 грн. судового збору. Від [PERSON] до суду відзиву не надходило. В судове засідання сторони не викликалися. Дослідивши надані позивачем письмові докази в порядку спрощеного позовного провадження, суд доходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 30 серпня 2010 року відповідачці було відкрито картковий рахунок за кредитним договором № б/н, укладеним сторонами у формі заяви про відкриття рахунку та надання кредитної картки з встановленим кредитним лімітом на картковий рахунок. У заяві зазначено, що відповідачка згідна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Факт видачі картки та встановлення кредитного ліміту зафіксовано в анкеті-заяві. До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідачки за вказаним кредитним договором станом на 28.01.2020 року становить 16305,99 грн., в тому числі: заборгованість за тілом кредиту - 00,00 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 10702,70 грн., нараховано відсотків за користування кредитом - 00,00 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 00,00 грн., заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦК України - 1523,73 грн., нараховано пені прострочене зобов`язання - 2826,89 грн., нараховано комісії - 00,00 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 752,67 грн. Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Із розрахунку заборгованості чітко прослідковується, що відповідачка користувалася грошима, отримувала кошти через банкомат, а отже й отримала кредитну картку, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Із даного розрахунку також вбачається, що відповідачка знімала кредитні кошти, потім частково погашала заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Користуючись кредитними коштами, відповідачці були добре відомі і зрозумілі умови договору. Відповідачка 25 листопада 2010 року також підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна 30 днів пільгового періоду». Підписана відповідачкою довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна 30 днів пільгового періоду» містить умови щодо розміру процентної ставки у пільговому періоді - 0,01% річних, базової процентної ставки - 3,0% в місяць, порядку їх нарахування, порядку погашення заборгованості по кредиту, розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір та порядок нарахування пені та штрафів. Тобто, сторонами при укладенні кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка не оспорювала умови кредитування. А тому, суд приходить до обгрунтованого висновку про стягнення з відповідачки боргу за тілом кредиту і відсотків по кредиту. Щодо стягнення з відповідачки пені і штрафних санкцій, то згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобо`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобо`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобо`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобо`язання за кожен день прострочення виконання. Оскільки сторонами було погоджено умови кредитування щодо нарахування та сплати пені, то суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення із відповідачки заборгованості по пені за прострочене зобов`язання у розмірі 2826,89 грн. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача штрафів, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17, зважаючи на які з метою захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних осіб під час здійснення завдань цивільного судочинства у відповідності до Конституції України суд вважає, що вимога у частині стягнення штрафів не ґрунтується на законі, а тому в цій частині вимог позивачу слід відмовити. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідачки слід стягнути на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 15053,32 грн., куди входить заборгованість за тілом кредиту - 10702,70 грн., заборгованість за відсотками - 1523,73 грн., пеня за прострочене зобов`язання - 2826,89 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити у зв`язку з їх безпідставністю. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 1940,57 грн. З урахуванням викладеного, відповідно до ст. ст. 15, 16, 526, 530, 533, 536, 549-552, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, та

Outcome: partial