Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь невиплачену заробітню плату за період з 01.03.2019 по 20.09.2019 у розмірі 20763,98 грн; середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 15223,44 грн; моральну шкоду у розмірі 5000 грн. В обгрунтування позову покликається на те, що з 06.05.2003 по 20.09.2019 перебувала у трудових відносинах з відповідачем, що підтверджується записами у трудовій книжці ( [NUMBER] ). 20.09.2019 була звільненою з посади чергового бюро перепусток економічно-кошторисного відділу ДП "Виробничо-сервісний центр у Львівській області" відповідно до наказу №41-О за угодою сторін. Відповідно до довідки про заборгованість, виданої [PERSON] та підписаної бухгалтером на день звільнення становить 20763, 98 грн. Виплата заробітної плати не проводилась з березня 2019 року, що підтверджується випискою по картковому рахунку. Крім того, у зв`язку з тим, що відповідач не провів повний розрахунок при її звільненні та враховуючи, що з моменту останньої виплати пройшло 138 робочих днів, відповідач зобов`язаний виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 15223,44 грн. Внаслідок недостатності коштів має потребу у докладенні додаткових зусиль для організації свого життя. Через тривалий час порушення її трудових прав, ненастання бажаних для неї наслідків, зокрема, у виді неналежної виплати заробітної плати змушена була шукати інших шляхів заробітку, завдана моральна шкода була значною та тривалою для неї, тому просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 5000 грн. А відтак просить позов задовольнити. Ухвалою від 04 листопада 2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, так як згідно з вимогами ч.6 ст.19 ЦПК України поданий спір є малозначним, а тому у відповідності до ст.274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Згідно з ч.4 ст.19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. В судовому засіданні позивач позов підтримала, не заперечила щодо заочного розгляду справи та прийняття заочного рішення. В судове засідання відповідач не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомленим належним чином, у зазначений строк в ухвалі від 04.11.2019 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі не надав суду відзив на позовну заяву без поважних причин. У зв`язку з неявкою у судове засідання представника відповідача суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України постановив здійснювати розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши позивачку, з`ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке. Відповідно до ч.7 ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч.1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно із ч.5 ст.97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Як вбачається із матеріалів справи, а саме із копії трудової книжки [PERSON] БТ-1 №7336140 вона перебувала у трудових відносинах із Державним підприємством "Виробничо-сервісний центр у Львівській області" з 06.05.2003 по 20.09.2019. У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Згідно із ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, сума невиплаченої заробітньої плати за період з 01.03.2019 по 20.09.2019 становить 20763 грн. 98 коп. Даний розрахунок суд приймає як належний та допустимий доказ, оскільки відповідачем жодних доказів щодо неправильності даного розрахунку не подано. Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, заначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити своєму працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого Постановою КМУ №100 від 08.02.1995р. в інших випадках збереження середньої заробітньої плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. З огляду на викладене та враховуючи те, що відповідач не провів із позивачем розрахунок в строк визначений ст.116 КЗпП, суд приходить до висновку, що з нього слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку з часу звільнення в сумі 15223,44 грн., а тому позов в цій частині також слід задоволити. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно з п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" суд визначає залежно від характуру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких завдав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення) та з урахуванням інших обставин. Зважаючи на вищевикладені обставини, а також те, що відповідач не навів будь-яких даних щодо спростування заявлених позивачем вимог, не представив суду жодних доказів та не довів відсутності своєї вини у виплаті заробітної плати та розрахунку при звільненні позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. Рішення суду в частині виплати середньої заробітної плати за один місяць, у відповідності до вимог п.2. ч.1 ст.430 ЦПК України допустити до негайного виконання. На підставі ст.ст. 116-117 К3пП України, Закону України «Про оплату праці» та

Outcome: approved