Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

01 лютого 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Фідобанк", Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про зняття арешту з майна. Вказувала, що вона не має можливості розпоряджатись належним їй на праві власності майном, оскільки на все її майно в межах виконавчого провадження про звернення стягнення на предмет іпотеки накладено арешт. Виконавчий лист повернуто стягувачеві, проте державним виконавцем арешт з її майна до теперішнього часу не знято. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд зняти арешт з нерухомого майна [PERSON], накладений постановою державного виконавця Ленінського ВДВС Кюкало Ю.М. №33505975 від 29.08.2012 р., реєстраційний номер обтяження: 13226514. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Представник Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" в судове засідання не з'явився. Про розгляд справи повідомлявся належним чином. Своїм правом на подання відзиву не скористався. Представник Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській областів судове засідання не з'явився про розгляд справи повідомлений судом належним чином. Про розгляд справи повідомлявся належним чином. Своїм правом на подання відзиву не скористався. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, суд встановив таке. 22.05.2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» (правонаступник - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Фідобанк")та [PERSON] був укладений Кредитний договір №014/5865/3/15831, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 49 000,00 доларів США. 22.05.2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] був укладений іпотечний договір, відповідно до умов якого позивач з метою забезпечення виконання зобов'язань по зазначеному кредитному договору передала Банку в іпотеку квартиру [ADDRESS]. 14.06.2012 року згідно Рішення Апеляційного суду Миколаївської області звернуто стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру [ADDRESS], яка належала на праві власності [PERSON] в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Ерсте Банк» за кредитним договором №014/5865/3/15831 від 22.05.2008 р. в розмірі 595 019 грн. 56 коп., шляхом проведення публічних торгів з початковою ціною продажу на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. 09.07.2012 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва по вказаній справі був виданий виконавчий лист, який в подальшому був пред'явлений стягувачем для виконання до Ленінського ВДВС м. Миколаєва (правонаступник - Інгульський ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області). З матеріалів справи вбачається, що в Ленінському ВДВС м. Миколаєва (правонаступник - Інгульський ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області) на виконанні перебували виконавчі провадження №33505975 про звернення стягнення на майно [PERSON], №35796465 про стягнення з [PERSON] виконавчого збору в розмірі 1 915,93 грн., №38416184 про стягнення з [PERSON] виконавчого збору в розмірі 321,90 грн., №35796517 про стягнення витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 50,00 грн. При цьому, виконавчий лист по виконавчому провадженню №33505975, 23.04.2013 р. повернуто стягуавчу відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час повернення), оскільки коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно. Проте, арешт накладений на нерухоме майно позивача в межах виконавчого провадження державним виконавцем знято не було. В жовтні 2017 року позивач звернулась до Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області із заявою про зняття арешту з її майна. Однак згідно відповіді державного виконавця їй було повідомлено, що для зняття арешту вона має сплатити борг за всіма виконавчими провадженнями, в яких вона є боржником. Згідно Квитанції від 12.12.2017 р. (а.с.22) вбачається, що позивач сплатила борг за виконавчими провадженнями в сумі 2 287,82 грн. 29.12.2017 р. позивач вдруге звернулась до державного виконавця із заявою про зняття арешту. Проте, державним виконавцем було відмовлено позивачу у знятті арешту через відсутність правових підстав для цього, оскільки виконавче провадження №33505975 виконано не в повному обсязі та за цим виконавчим провадженням з боржника не стягнуто виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій. При цьому, з листів державного виконавця вбачається, що виконавче провадження №33505975 - знищено. Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що Інгульський ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області, не знімаючи арешт з її нерухомого майна, без жодних достатніх та обґрунтованих для того підстав, порушує її право власності та можливість розпоряджатись власним майном. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а згідно ст.4, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у випадку незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до п. 2 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в правах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 р. позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд оцінює докази відповідно до вимог ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що накладений арешт перешкоджає позивачу реалізувати своє право власності належним чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню .

Outcome: approved