Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому зазначила, що [INFO] помер її двоюрідний брат - [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді двох земельних ділянок загальною площею 3,8832 га, розташованих на території Ставищенської сільської ради Коростенського району, Житомирської області, цільове призначення яких для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які належали спадкодавцеві на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЖТ №023658, виданого 10.05.2002 року. Відповідно до довідки №419/02-22 від 29.10.2020 року, виданої Ставищенською сільрадою Коростенського району, [PERSON] був зареєстрований та проживав один за адресою: [ADDRESS] . 18.12.2020 року вона звернулась до Коростенської районної державної нотаріальної контори щодо надання роз`яснення по оформленню спадкових прав після смерті свого спадкодавця. На своє звернення отримала відповідь про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку з виявленням розбіжностей в написанні прізвища спадкодавця в правовстановлюючих документах на нерухоме майно, а саме у вищезазначеному Державному акті прізвище спадкодавця вказано " [PERSON] ", а у свідоцтві про смерть зазначено " [PERSON] ". З приводу усунення цієї розбіжності вона зверталась до Українського бюро лінгвістичних експертиз де експертним висновком №056/38-m від 13.01.2020 року підтверджено, що попри розбіжності у документах у написані прізвища " [PERSON] " та " [PERSON] " вони є ідентичними. Рішенням суду просить встановити, що Державний акт серії ІІІ-ЖТ №023658 від 10.05.2002 року, про право приватної власності на землю , загальною площею 3,8832 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Ставищенської сільської ради Коростенського району Житомирської області, виданий на ім`я [PERSON] , належав [PERSON] , який помер [INFO] . Одночасно просить визнати право власності за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на земельні ділянки, загальною площею 3,8832 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Ставищенської сільської ради Коростенського району, Житомирської області, які належали [PERSON] на підставі Державного акту серії ІІІ-ЖТ №023658, виданого 10.05.2002 року про право приватної власності на землю. Сторони письмово повідомили про розгляд справи у їх відсутності, в зв`язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що [INFO] в с.Кропивня Коростенського району, Житомирської області у віці 50 років помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 02.09.2006 року. З довідки №419/02-22 від 29.10.2020 року, виданої Ставищенською сільрадою Коростенського району слідує, що [PERSON] був зареєстрований та фактично проживав один на день своєї смерті ( [INFO] ) за адресою: [ADDRESS] . Частиною 1 ст. 1268, ч.1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно вимог частини 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З листа Коростенської районної державної нотаріальної контори №238/02-14 від 18.03.2021 року та Інформаційної довідки зі спадкового реєстру слідує, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі заяви двоюрідної сестри [PERSON] про прийняття спадщини, 27.02.2007 року заведено спадкову справу №46/2007, але свідоцтво про право на спадщину ще не видано. Інформація про наявність інших спадкоємців в справі відсутня. 18.12.2020 року представник [PERSON] звернувся до Коростенської районної державної нотаріальної контори з заявою про роз`яснення оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] . На дане звернення нотаріус листом №1263/02-14 від 18.12.2020 року повідомив, що при вивченні поданих правовстановлюючих документів на нерухоме майно виявлено розбіжності, а саме в Державному акті на право приватної власності на землю прізвище власника вказано " [PERSON] ", а у свідоцтві про смерть " [PERSON] ", для усунення яких рекомендував звернутися до суду. Вивченням матеріалів справи встановлено, що в правовстановлюючому документі на право власності на землю та в свідоцтві про смерть спадкодавця існує розбіжність в написані прізвища спадкодавця. Інші дані, тобто ім`я, по батькові, дата народження, місце проживання співпадають. З експертного висновку №056/38-m від 13.01.2020 року, наявного в справі слідує, що зазначення осіб з прізвищем " [PERSON] " та " [PERSON] " є ідентичними. Пунктом 6 ч.1 ст.315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Враховуючи те, що свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видано на ім`я [PERSON] , факт належності Державного акту серії ІІІ-ЖТ №023658 про право приватної власності на земельну ділянку останньому ніким не оспорюється та нічим не спростовується, тому є всі підстави для задоволення позову в частині встановлення належності [PERSON] вказаного правовстановлюючого документа, що має для позивача юридичне значення. Що стосується позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно, а саме земельні ділянки, загальною площею 3,8832 га, що розташовані на території Ставищенської сільської ради Коростенського району Житомирської області, то дані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають (п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування"). Оскільки докази того, що отримати свідоцтво про право на спадщину в органах нотаріату на зазначене в позовній заяві нерухоме майно, за наявності встановленого факту належності правовстановлюючого документу, позивач позбавлена можливості в матеріалах справи відсутні, тому підстав для задоволення позову в цій частині не має. За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial