Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ВАТ НАСК «Оранта» про відшкодування витрат, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12.09. 2013 року він керуючи автомобілем марки ВАЗ 2107, д.н.з. [NUMBER] на проїзній частині вул. Зої Гайдай, біля будинку № 10 в м. Києві здійснив наїзд на пішохода [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілому було завдано шкоду здоров'ю. Його цивільно-правова відповідальність була застрахована в НАСК «Оранта», згідно поліса АЕ/1248940, про що було повідомлено [PERSON] В зв'язку із завданням ним шкоди [PERSON] до нього звернулась його дочка з вимогою допомогти здійснити оплату витрат на лікування, оскільки лікування повинно здійснюватись негайно, а страхова компанія будь-яких виплат не здійснює. Ним по мірі можливості було здійснено відшкодування коштів на користь [PERSON] в загальній сумі 10 000 гривень. В результаті часткової виплати коштів, він звернувся до страхової компанії з заявою від 02.07. 2014 року про відшкодування йому понесених ним витрат на лікування потерпілого, проте відповідачем йому було відмовлено. Вважає, що відповідач неправомірно відмовив йому щодо відшкодування понесених ним витрат, які він здійснив на користь потерпілого та які повинен нести відповідач, оскільки погодження суми страхового відшкодування здійснював не сам відповідач, а суд при ухваленні вироку, в присутності цивільного позивача і відповідача, а отже і погодження даних відшкодувань є обґрунтованим та законним. Відповідачем не оскаржувався даний цивільний позов в частині визначення ( розрахунку) суми відшкодувань, які підлягають з НАСК «Оранта», а отже і та різниця, що була відшкодована ним була відома відповідачу та суду зокрема, що стала підставою для зменшення витрат, що стягувались з відповідача, а відтак дані витрати повинен йому відшкодувати відповідач, оскільки його цивільно-правова відповідальність застрахована в останнього і саме НАСК «Оранта» несе дані витрати, що були встановлені судом і частина з яких була понесена ним, а тому просить стягнути з НАСК «Оранта» 10 000 ( десять тисяч ) гривень понесених ним витрат та судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у позовних вимогах. Представник відповідача Ільчук В.О., який діє на підставі довіреності 08-03-29/272-13 від 19.11. 2013 року позовні вимог не визнав та просив у їх задоволенні відмовити у повному обсязі, пояснивши суду, що попередньо взаєморозрахунок між позивачем та потерпілим із страховою компанією погоджено позивачем не було, оскільки оплата витрат на лікування позивачем була здійснена у період, коли позивач не був визнаний судом винним, а отже НАСК «Оранта» не має правових підстав для здійснення виплати страхового відшкодування. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача Ільчука В.О., дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 12.09. 2013 року позивач [PERSON] керуючи автомобілем марки ВАЗ 2107, д.н.з. [NUMBER] на проїзній частині вул. Зої Гайдай, біля будинку № 10 в м. Києві, від вул. Тимошенко в напрямку вул. Героїв Дніпра, проявив неуважність до дорожньої обстановки, чим порушив п.п. 1.5 та 2.3. б) Правил Дорожнього руху України здійснив наїзд на пішохода [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілому було завдано шкоду здоров'ю. Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 22.05.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю в 2 роки. Зобов'язавши [PERSON] не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально- виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з'являтись на реєстрацію в органи кримінально - виконавчої інспекції. На підставі ч.2 ст. 86 КК України, ч.2 ст. 3 Закону України « Про застосування амністії в Україні», п.»і» ст. 1 Закону України « Про амністію у 2014 році» - [PERSON] звільнений від відбування покарання з нереабілітуючих обставин. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 28 500 гривень, а з ВАТ «НАСК «Оранта» на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 44 300 гривень, з урахуванням розписок про отримання [PERSON] - дочкою потерпілого від [PERSON] грошових коштів на часткове відшкодування заподіяних злочином матеріальних збитків на загальну суму 10 000 гривень (а.с.7 - 12 ). Відповідно до полісу страхового обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/1248940 від 27.05. 2013 року відповідальність [PERSON] була застрахована в ВАТ НАСК «Оранта» ( а.с.15). Згідно ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Обов'язковий страховий ліміт - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов страхування. Відповідно до ст. 24 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Як встановлено в судовому засіданні з пояснень позивача [PERSON], ним по мірі можливості було здійснено відшкодування коштів на користь [PERSON] в загальній сумі 10 000 гривень на стадії досудового слідства, вказаний факт встановлений вироком суду. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини , визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Проте, як пояснив позивач у судовому засіданні , відшкодування коштів на лікування потерпілого він не погоджував з НАСК «Оранта» і на час часткового відшкодування витрат потерпілому, він ще не був визнаний винним у скоєнні ДТП. Разом з тим, вирок Оболонського районного суду м. Києва від 22.05.2014 року, яким визнано [PERSON] винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, набрав законної сили 23.06. 2014 року ( а.с.12). Відповідно до п. 36.4 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик має право здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги з ремонту пошкодженого майна, лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків. Страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована, у разі, коли такі витрати здійснюються за згодою страховика. Якщо страхувальник або особа, відповідальність якої застрахована, здійснили такі витрати без попереднього погодження із страховиком, страховик має право відмовити у компенсації таких витрат, про що і повідомила позивача у своєму листі за № 09-03-09/13991 від 23.07. 2014 року НАСК «Оранта» ( а.с. 13). Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Разом з тим, відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи зазначене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню .

Outcome: dismissed