Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

10.08.2018 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» /далі ПАТ/, яким просить стягнути моральну шкоду у розмірі 134 028 грн. В обґрунтування вказує, що з 05.10.1999 року по 04.04.2005 року виконував роботу відповідно до трудового договору з повним робочим днем в підземних умовах на ПАТ, всього 5 років 6 місяців, ним отримано професійні захворювання - хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.), група В, ЛН першого-другого ступеня; нейросенсорна приглухуватість першого ст. (з легким зниженням слуху), що відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу від 15.01.2016 року протокол № 194 виникли з вини роботодавця. Внаслідок цього йому первинно 20% втрати професійної працездатності. Внаслідок погіршення стану здоров'я, у 2018 році його знову було направлено на обстеження до клініки державного підприємства «Український НДІ промислової медицини», відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу від 17.05.2017 року в нього встановлено: хронічне обструктивне захворювання легень другої-третьої стадії (пиловий бронхіт другої-третьої ст., емфізема легень другої-третьої ст.), група С, загострення середнього ступеня важкості, ЛН другого-третього ступеня, хронічне легеневе серце, НК першої стадії; нейросенсорна приглухуватість другого ст. (з помірним зниженням слуху). Згідно Довідки МСЕК при повторному огляді з 11.06.2018 року йому встановлено 3 група інвалідності та 55% втрати професійної працездатності згідно довідки серії 12ААА № 050321 від 22.06.2018 року та за висновками МСЕК він потребує забезпечення лікарськими засобами та ВМП. Вважає, що йому не було забезпечено безпечних умов праці, він втратив працездатність, виконуючи тривалий час роботи в напружених та шкідливих умовах праці. Виходячи з характеру захворювань позивача був порушений його звичайний спосіб життя та його було звільнено з роботи, також йому важко виконувати будь яку роботу, кожного дня зазнає та терпить задишку при незначному фізичному навантаженні, кашель, переважно сухий та з виділенням слизового, в'язкого харкотиння, біль та важкість у грудній клітці, загальну слабкість, швидка втома, зниження слуху на обидва вуха, шум у вухах. Виходячи з тривалості роботи у відповідача просить стягнути з ПАТ - 134 028 грн. моральної шкоди. Ухвалою судді від 20.08.2018 відкрито провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 02 жовтня 2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву , згідно якого представник відповідача просить відмовити в позові. Вказує, що позивач звільнився з ПрАТ "КЗРК" у 2002 році, стан його здоровя був задовільний. Винуватцем ушкодження здоровя позивача є ПАТ "ЦГЗК". Вказує на відсутність причинно-наслідкового зв'язку між шкодою здоров'ю позивача і діями роботодавця, а також відсутність доказів завдання позивачу моральної шкоди. Ухвалою суду від 05.10.2018 у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник позивача [PERSON] в судове засідання з'явився, позов підтримав у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала з підстав, вказаних у відзиві. Заслухавши доводи представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Сукупністю належних, допустимих і достовірних доказів судом встановлено такі фактичні обставини і відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що згідно пояснень представників сторін медичних висновків та епікризів, а.с. - 15-16, акту розслідування хронічного професійного захворювання, а.с. 21-22, позивачу [PERSON] встановлено професійні захворювання - хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.), група В, ЛН першого-другого ступеня; нейросенсорна приглухуватість першого ст. (з легким зниженням слуху). Згідно довідки МСЕК серії 12ААА № 016741 від 21.04.2016 року, позивачу первинно з 11.04.2016 року встановлено 20% втрати професійної працездатності. Згідно довідки серії 12ААА № 050321 від 22.06.2018 року, позивачу при повторному огляді з 11.06.2018 року встановлено 3 група інвалідності та 55% втрати професійної працездатності та за висновками МСЕК він потребує забезпечення лікарськими засобами та ВМП, а.с. 23,24. Оцінка суду. Згідно до ч.3 ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Ст.ст.21, 28, 34 цього Закону було передбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей. Законами України про Державний бюджет України на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія на 2006 -2007 р.р., абзацу 4 ст.1, підпункту "є" ч. 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч.3 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей. Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п.3 Прикінцевих положень вказаного Закону виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної шкоди потерпілим на виробництві і крім того з 01.01.2008 р. припинено відшкодування моральної шкоди Фондом, незалежно від часу настання страхового випадку. Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішення спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок отриманого ним професійного захворювання та втрати у зв'язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини. Згідно до вимог ст. 153 КЗпП України - на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обов'язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до положень ст.237-1 КЗпП України власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачу, як вказувалося раніше, згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання, санітарно-гігієнічною характеристикою умов праці (а.с.17-22) встановлено професійні захворювання, підставою для встановлення якого послужила в тому числі робота позивача протягом 1999 - 2005 в умовах впливу небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу на ПАТ «КЗРК». Умови праці на робочому місці кріпильника підземного та підземного колійного робітника відносяться до 3 класу 2-3 ступенів шкідливості за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі і за важкістю праці. Встановлена вина роботодавця ПАТ «КЗРК» в пошкодженні здоров'я, рекомендовано згідно п. 18 акту застосування заходів по зменшенню рівня впливу шкідливих факторів та важкості праці. Вказане свідчить про наявність причинно-наслідкового звязку між ушкодженням здоровя позивача і діями відповідача. Згідно роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Тому, суд враховує тривалість роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів, характер і тяжкість отриманих позивачем професійних захворювань, що порушує його нормальні життєві зв'язки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати ним професійної працездатності, тривалість розладу його здоров'я, припинення трудової діяльності з відповідачем за власним бажанням. З урахуванням вищенаведеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, позов слід задовольнити частково та стягнути на користь позивача 14 000 грн. моральної шкоди у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач завищеною. Згідно зі ст.ст. 133, 141 ч.6 ЦПК України , якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial