Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовучи свої позовні вимоги тим, що 11 грудня 2013 року з вини [PERSON], який керував автомобілем марки "ВАЗ 2109" державний номер [NUMBER], сталося ДТП, в результаті чого автомобіль [NUMBER] отримав механічні пошкодження, вартість відновлюваних робіт якої складає 8553,59 гривень, а тому власнику автомобіля [PERSON] було виплачено страхове відшкодування. Позивач стверджує, що відповідач добровільно відшкодувати шкоду позивачу в порядку регресу відмовляється, а тому він змушений звернутися до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, щодо ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі у відповідності до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик, відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи і розгляд справи буде проведено за його відсутності. У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 20.09.2013 року між ВАТ "СТ "Іллічівське" (правонаступником якого є ПрАТ "Страхове товариство "Іллічівське") та [PERSON] було укладено договір (поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу, а саме автомобіля марки "ВАЗ 2109" д/н [NUMBER] . Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області №362/7536/13-п від 27 грудня 2013 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме, що 11 грудня 2013 року [PERSON] керував автомобілем марки "ВАЗ 2109" державний номер [NUMBER], при зміні напрямку руху не надав перевагу в русі автомобілю [NUMBER], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Як вбачається із звіту № 72 Товариства з обмеженою відповідальністю "Сальватор" про оцінку, складеного 12 грудня 2013 року, матеріальний збиток власнику автомобіля [NUMBER] складає 10 876,31 гривень. Позивачем було виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля [NUMBER] в розмірі 8 553,59 гривень, що підтверджується страховим актом №ЦО-43155-АС-0006256217-01 від 12.02.2014 року. Згідно з ч.2, 5 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до вимог ст.27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Як вбачається з ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування , якщо інший розмір не встановлений законом Вимогами ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Приймаючи до уваги те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання та не повернув суму регресної вимоги, чим позивачу завдано матеріальну шкоду, суд дійшов висновку що позовні вимоги слід задовольнити. Позовні вимоги в частині відшкодування витрат судових витрат, підлягають до задоволення, оскільки, згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтвердженні судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved