Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником квартири [ADDRESS]. У квартирі також зареєстрований відповідач, який є її колишнім чоловіком. Але з 2000 року відповідач у квартирі не проживає, добровільно виїхав з квартири, забрав всі свої особисті речі, з того часу квартирою не цікавиться, квартплату та комунальні послуги не сплачує. На підставі викладеного позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] У підготовче засідання позивачка не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу в її відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності позивачки. Відповідач у підготовче засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу в його відсутність, при цьому повністю визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача, за наявних у справі матеріалів. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що спірним житловим приміщенням є квартира [ADDRESS]. Власником вказаної квартири є позивачка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло та договором купівлі-продажу квартири. Сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 1984 року по 1999 рік, що підтверджується свідоцтвом про шлюб та про розірвання шлюбу. На даний час у квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], що підтверджується Довідкою про місце проживання особи. Згідно із ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік. Згідно із п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім?ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з?ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім?ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Судом встановлено, що з 2000 року відповідач [PERSON] добровільно залишив квартиру [ADDRESS] і на даний час в квартирі не проживає. Той факт, що відповідач не проживає у спірній квартирі підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема: -свідоцтвом про право власності від 10.10.1999 року; -договором купівлі-продажу квартири від 10.11.1999 року; -актами ЖБК "Суднобудівник-16" від 23.11.2017 року, 24.05.2018 року, 29.11.2018 року про те, що [PERSON] у спірній квартирі не проживає. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідач тривалий час ніяких витрат по утриманню спірної квартири не несе, квартплату, комунальні послуги та електроенергію не сплачує, доказів того, що він намагався вирішити питання про вселення до спірної квартири, суду надано не було, що свідчить про те, що квартирою він не цікавиться. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, оскільки дані вимоги є підставними та обґрунтованими. На підставі викладеного,

Outcome: approved