Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Всеукраїнська громадська організація "Комітет конституційно-правового контролю України" звернулася до суду з позовом до ректора Херсонського економіко-правового інституту [PERSON] про відшкодування збитків. Свої вимоги мотивують тим, що між ними та [PERSON] 11 березня 2013 року було укладено договір про надання юридичних послуг, за яким позивач повинен був у термін визначений п. 2.1.1 передати Виконавцю пакет документів для юридичної експертизи до 20 травня 2013 року. Оскільки відповідач не надав належним чином засвідченої копії документів, зазначених у п. 1.2 договору, то позивач не зміг виконати зобов'язання, покладені на нього договором. 20.08.2013р. між позивачем та [PERSON] була укладена додаткова угода про відстрочення оплати штрафних санкцій, а тому позивачем було сплачено [PERSON] штраф за невиконання умов договору у розмірі 19 600 грн. З метою визнання дій відповідача, щодо ненадання відповіді та запитаної інформації на запит на інформацію позивача, протиправними, позивач 20 травня 2013 року було укладено договір з [PERSON] про надання правової допомоги, шляхом усного та письмового консультування, підготовки позовної заяви до адміністративного суду до 31.07.2013р. про визнання дій відповідача, щодо, ненадання інформації на запит позивача. 21.05.2013р. позивач та [PERSON] уклали додаткову угоду про відстрочення оплати наданих послуг за договором від 20.05.2013р. до 20.04.2014р. 16.04.2014р. позивач сплатив [PERSON] оплату юридичних послуг 5250грн. Окрім того внаслідок протиправних дій відповідача 07.04.2014р. позивач уклав договір з [PERSON] про надання юридичних послуг шляхом усного та письмового консультування, підготовки позовної заяви до суду загальної юрисдикції до 01.08.2014р. про відшкодування збитків, заподіяних протиправними діями відповідача. 04.08.2014р. позивач сплатив [PERSON] 5300грн. Зазначили, що постановою Окружного адміністративного суду м. Херсона від 23 вересня 2013 року по справі № 821/3448/13-а визнано протиправними дії ректора Херсонського економіко-правового інституту [PERSON], щодо ненадання відповідей на запити, яка набрала законної сили. Крім того, вказали, що ними під час розгляду справи в Окружному адміністративному суді м. Херсона було понесено витрати на оплату юридичних послуг пов'язаних із підготовкою позовної заяви до суду та вчинення інших процесуальних дій. Посилаючись на те, що внаслідок протиправних дій та бездіяльності відповідача, позивачу було заподіяно збитки, які не були відшкодовані в добровільному порядку, Всеукраїнська громадська організація "Комітет конституційно-правового контролю України" просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у сумі 30150,00 грн. та судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Позивач, як на підставу своїх вимог, згідно ст.ст. 22, 1166 ЦК України зазначає, що між Всеукраїнська громадська організація "Комітет конституційно-правового контролю України" та [PERSON] 11 березня 2013 року було укладено договір про надання юридичних послуг, за яким позивач повинен був у термін визначений п. 2.1.1 передати Виконавцю пакет документів для юридичної експертизи до 20 травня 2013 року. Оскільки відповідач не надав належним чином засвідченої копії документів, зазначених у п. 1.2 договору, то позивач не зміг виконати зобов'язання, покладені на нього договором. 20.08.2013р. між позивачем та [PERSON] була укладена додаткова угода про відстрочення оплати штрафних санкцій, а тому позивачем було сплачено [PERSON] штраф за невиконання умов договору у розмірі 19 600 грн. З метою визнання дій відповідача, щодо ненадання відповіді та запитаної інформації на запит на інформацію позивача, протиправними, позивачем 20 травня 2013 року було укладено договір з [PERSON] про надання правової допомоги, шляхом усного та письмового консультування, підготовки позовної заяви до адміністративного суду до 31.07.2013р. про визнання дій відповідача, щодо, ненадання інформації на запит позивача. 21.05.2013р. позивач та [PERSON] уклали додаткову угоду про відстрочення оплати наданих послуг за договором від 20.05.2013р. до 20.04.2014р. 16.04.2014р. позивач сплатив [PERSON] оплату юридичних послуг 5250грн. Окрім того внаслідок протиправних дій відповідача 07.04.2014р. позивач уклав договір з [PERSON] про надання юридичних послуг шляхом усного та письмового консультування, підготовки позовної заяви до суду загальної юрисдикції до 01.08.2014р. про відшкодування збитків, заподіяних протиправними діями відповідача.04.08.2014р. позивач сплатив [PERSON] 5300грн. Судом встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду м. Херсона від 23 вересня 2013 року по справі № 821/3448/13-а визнано протиправними дії ректора Херсонського економіко-правового інституту [PERSON], щодо ненадання відповідей на запити, яка набрала законної сили. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами ЦК України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача реальних збитків. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ст. 1166 ЦК України, частинами першою і другою якої передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно роз'яснень у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.92 р. № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" зазначено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Таким чином, для відшкодування збитків необхідно встановити і довести такі факти: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою; вина заподіювача шкоди. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Таким чином, законодавством передбачено відшкодування особі майнової шкоди, зокрема збитків, за наявності порушення цивільного права особи та причинного зв'язку між порушенням права й збитками. Як вбачається з матеріалів справи, позивач сплатив суму у розмірі 19 600 грн., яку він просить стягнути з відповідача, за невиконання Всеукраїнською громадською організацією "Комітет конституційно-правового контролю України" умов договору. Тобто між позивачем та виконавцем існували договірні відносини, про які відповідач не знав та не міг знати. Позивач сплатив дану суму за невиконання своїх зобов'язань. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Отже, сплачена позивачем сума, яка була передбачена договором про надання юридичної допомоги, не є збитками у розумінні статті 22 ЦК України, позивачем не доведено та не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та сумою, яка була сплачена позивачем за невиконання ними ж умов договору. Не підлягають також стягненню з відповідача витрати на оплату юридичних послуг пов'язаних із підготовкою позовної заяви до суду та вчинення інших процесуальних дій, які були понесені позивачем під час розгляду справи в Окружному адміністративному суді м. Херсона, оскільки віднесення позивачем до складу збитків витрат на юридичну допомогу суперечить вимогам закону, зокрема положенням ст. 22 ЦК України, оскільки такі витрати не мають обов'язкового характеру. Крім того, суд вважає, що відсутній причинно-наслідковий зв'язку між поведінкою відповідача та збитками позивача у вигляді суми оплати наданих позивачу юридичних послуг. Крім того, згідно ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Поняття судових витрат і порядок їх стягнення у адміністративному судочинстві визначаються у гл. 7 КАС України. Таким чином, питання щодо стягнення даних судових витрат та витрат, пов'язаних з розглядом справи може розглядати лише той адміністративний суд, який розглядав справу, оскільки склад та розмір витрат, пов'язаних з розглядом справи входить до предмета доказування у справі. Згідно ст.84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката, несуть сторони. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Законом України від 20.12.2011 року «Про граничні розміри компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом справ. Так, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальний дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до п.2 ч.3 ст.79, ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тобто хоча за подання позову сплачено судовий збір, а згідно квитанції сплачено гонорар за правову допомогу, однак оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню з вищенаведених підстав, то і не підлягають задоволенню вимоги щодо судових витрат. Оцінивши докази, які наявні у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Всеукраїнської громадської організації "Комітет конституційно-правового контролю України" до ректора Херсонського економіко-правового інституту [PERSON] про відшкодування збитків задоволенню не підлягають в повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed