Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернулася до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя , в якому прохала поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме: 1. 3-х кімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], загальною площею 67,97 кв. м., придбана 18.11.2010 року, вартістю 30 000 доларів США; 2.Одноповерховий будинок загальною площею 60 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS], придбаний 14.08.2009 року, загальною вартістю 150 000 грн,; 3.Земельну ділянку, загальною площею приблизно 0,25 га, розташована за адресою: [ADDRESS], придбана у 2009 році, загальною вартістю 50 000 гри.; 4.Квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], придбана 01.04.2009 року, вартістю 100 000 доларів США; 5.2-х кімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], загальною площею 49,7 кв.м., вартістю 30 000 доларів США; 6.Прибуток від підприємницької діяльності, якою займається відповідач [PERSON] у ПП «[PERSON]» з 09.07.2008 року по теперішній час у розмірі приблизно 6 000 000 грн.; 7.Депозитні рахунки у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на загальну суму 500 000 грн. 8.Депозитні рахунки у ПАТ «Приватбанк» в сумі 20 000 доларів США у 2011 році. 9.Готівку у розмірі 1 500 000 грн.; 10.Літак АН-2. придбаний 19.03.2010 року, вартістю 20 000 доларів США; 11.Автомобіль FORD MONDEO приблизно 2013 р.в., державний номер [NUMBER], придбаний у 2012 році, вартістю 27 000 доларів США ; 12.Автомобіль ВАЗ 2106 1990 р.в., придбаний у 2014 році, вартістю 30 000 грн.; 13.Причеп автомобільний, придбаний у 2001 році вартістю 3 000 грн.; 14.Мотоцикл ІЖ «Планета», вартістю 1 500 грн.; 15.Скутер 1995 р.в.. без номерних знаків, придбаний у 1995 році, вартістю 4 000 грн..; 16.Гумовий човен придбаний у 2014 році, вартістю 8 000 грн.. 17.Запчастини на літак, придбані у 2008 році, вартістю 50 000 грн. 18.Двигун АШ 62 ір для літака АН. вартістю 20 000 доларів США; 19.Зимова гума на автомобіль FORD MONDEO, вартістю 6 000 грн.; 20.3 одиниці мисливської зброї, вартістю 6 000 грн.; 21.Електрогенератор, придбаний у 2016 році, вартістю 8 000 грн.; 22.Мотоблок придбаний у 2011 році, вартістю 4 000 грн.; 23.Газонокосарка, придбана у 2014 році, вартістю 2 000 грн.. 24.Електродриль, придбана у 2005 році, вартістю 2 000 грн.; 25.Електропилка, придбана у 2005 році, вартістю 5 000 грн.: 26.Котел для опалювання, придбаний у 2001 році, вартістю 5 000 грн. 27.Бойлер для підігріву води об'ємом 30 літрів, вартістю 4 000грн. 28.Бойлер для підігріву води об'ємом 10 літрів, вартістю 1 000грн. 29.Супутникові антені 2 шт.. придбані у 2011 році, вартістю 10000 грн.; 30.Тюнери для антен 2 шт.. придбані у 2011 році, вартістю, 2 000 грн.; 31.Кондиціонери 2 шт., придбані у 2011 році, вартістю 14 000 грн. 32.Ліжко разом з матрацом, вартістю 6 000 грн.; 33.Постільна білизна, вартістю 3 000 грн.; 34.Паласи 3 штуки, вартістю 6 000 грн. 35.Портьєри вартістю 6 000 грн.; 36.4 люстри, придбані у 2004 році, вартістю 4 000 грн.; 37.Карнизи 13 шт., придбані у 2011 році, вартістю 6 500 грн.; 38.Бра 2 шт., придбані у 2007 році, вартістю 2 000 грн.; 39.Бібліотека (книги), вартістю 10 000 грн.; 40.Картини 6 шт., придбані у 2010 році, вартістю 2 000 грн.; 41.Плед вартістю 3000 грн. придбаний у 2010 році; 42.Швейна машинка «Чайка» , придбана у 2005 році, вартістю 1500 грн.; 43.Шафи-купе 2 шт„ придбаний у 2012 році, вартістю 14 000 грн,; 44.Телевизор SAMSUNG придбаний у 2012 році, вартістю 9 000 грн,; 45.Телефон/факс, придбаний 2011 році, вартістю 300 доларів США; 46.Комод, придбаний у 2014 році, вартістю 2 500 грн.; 47.М'які меблі у вигляді 3х диванів та 4х крісел, вартістю 5 000 грн.; 48.Пилосос, придбаний у 2012 році, вартістю 2 500 грн.; 49.Фотоапарат, придбаний у 2016 році, вартістю 8 000 грн.. 50.Музичний центр, придбаний у 2010 році, вартістю 2 000 грн.; 51.Відеокамера вартістю 800 грн.; 52.DVD-плеєр, придбаний у 2011 році, вартістю і 1000 грн.; 53.Тумба під телевізор, вартістю 500 грн.; 54.Скляний столик, вартістю 2 000 грн.; 55.Телевізор кольоровий PHILIPS, придбаний 2000 році, вартістю 2 000 грн.; 56.Телевізор кольоровий SAMSUNG, придбаний 2000 році, вартістю 3 000 грн.; 57.Меблі для вітальні, придбані у 2005 році, вартістю 3 000 грн.; 58.Пуфика 2 шт., придбані у 2005 році, вартістю 1 000 грн.; 59.Меблі для передпокою, придбані у 2014 році, вартістю 3 000 грн.; 60.Кухонні меблі та стіл, придбані 2008 році, вартістю 12 000 грн.; 61.Холодильник, придбаний у 2014 році, вартістю 7 000 грн.; 62.Морозильна камера горизонтальної заморозки, придбана у 2013 році, вартістю 7000 грн.; 63.Морозильна камера вертикальної заморозки, придбана у 2010 році, вартістю 2500 грн.; 64.Пральна машина Wirpool, придбана у 2011 році, вартістю 5 000 грн.; 65.Кухонна стінка, вартістю 1 500 грн.; 66.Варочна поверхня для приготування SAMSUNG, вартістю 5 500 грн.; 67.Духова шафа SAMSUNG вартістю 6 000 грн.; 68.Електрична духовка, вартістю 1 500 грн.; 69.Мікрохвильова піч, придбана у 2005 році, вартістю 1 500 грн. 70.Посуд, вартістю 3 000 грн.. Прохала виділити їй внатурі 3-х кімнатну квартиру в [ADDRESS], земельну ділянку площею 0,25 га. розташовану за адресою [ADDRESS] , автомобіль FORD MONDEO, державний номер [NUMBER], автомобіль ВАЗ 2106 , літак АН-2, 50 % від прибутку ПП [PERSON] з 2010 року по теперішній час в розмірі 3000000 грн., 50% від депозитного рахунку в ПАТ "ПриватБанк" в сумі 10000 доларів США, 50% від депозитного рахунку у ПАТ "Райффазен Банк Аваль" у розмірі 250 000 грн.,, квартиру в [ADDRESS] . (т.1 а.с.9-13). Пізніше позивач [PERSON] уточнила та довповнила свої позовні вимоги і прохала стягнути 50 відсотків доходів від підприємницької діяльності за період з 2008 по 2016 рік в сумі 2 378 628,20 грн., а також стягнути 50 відсотків отриманої відповідачем пенсії за період з 2001 року по 2017 рік в розмірі 162 507,05 грн. (т.2 а.с.49). В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позов по тих підставах , що в ньому викладені та просили його заовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов не визнали і пояснили , що не заперечують право позивача на поділ спільного майна подружжя, проте заперечують проти переліку майна , що підлягає поділу, вважаючи позовні вимоги недоведеними. Так 3-х кімнатна квартира в [ADDRESS] була придбана [PERSON] за кошти в сумі 38 000 доларів США , які він позичив за договором позики від 20 жовтня 2010 року, тому вона не є об'єктом права спільної сумісної власності, оскільки придбана , хоча і в період шлюбу , але за його власні кошти. Житловий будинок по [ADDRESS] належав батькам [PERSON] , в ньому він проживав з дитинства і після смерті батьків він залишився йому у спадок . У 2009 році він оформив право власності на своє ім'я. Тому даний будинок є спадковим майном і не підлягає поділу. [PERSON] пояснив , що квартир у м.Одеса та в с.Розсошенці Полтавського району Потавської області у нього не має і ніколи не було. Автомобіль FORD MONDEO державний номер [NUMBER] належить сину [PERSON] і не може бути предметом поділу. Дипозитних рахунків в банках "ПриватБанк" та "Райффайзен Банк Аваль" чи в будь-яких інших банках він на даний час не має . Прибуток від підприємницької діяльності на який посилається позивач , не є прибутком , а є обіговими коштами на рахунку з яких він , як приватний підприємець на єдиній системі оподаткування сплачував єдиний податок. Дані кошти витрачалися , як на підприємницьку діяльність ( придбання запчастини , паливних матеріалів , виплата зарпалати , сплата податків) так і на потреби сім'ї, також на навчання на контрактній основі двох синів та інші поточні витрати, тому фактично на даний час готівкових коштів у нього на зберіганні , які б можна було реально поділити не має. Готівкова сума коштів в розмірі 20000 гривень , яка зберігалася у нього в сейфі , разом з документами була викрадена позивачем [PERSON] , з приводу чого він звертався до правоохоронних органів з відповідною заявою. Що стосується отриманої ним пенсії за період з 2001 року по 2016 рік , [PERSON] пояснив , що він її не зберігав і не зберігає на якомусь рахунку , а також витрачав на своє проживання та на потреби сім'ї. З приводу літака Ан 2 та двигуна до нього [PERSON] пояснив , що даний літак він використовує у своїй підприємницькій діяльності, придбав його за кошти отримані від підприємницької діяльності , тому дане майно є власністю приватного підприємця [PERSON] , а не спільним майном подружжя і не підлягає поділу. Щодо зазначеного в позові рухомого майна [PERSON] пояснив , що більшості цих речей не існує і йому не зрозуміло звідки позивач [PERSON] взяла цей перелік майна. Відповідач [PERSON] погодився , що за час шлюбу ними придбано і перебуває у його володінні одна мисливська рушниця, котел для опалювання, бойлер для підігріву води об'ємом 10 літрів, дві супутникові антени з тюнерами, два кондиціонери , чотири люстри, дві бра, дві шафи-купе, комод, телевізор кольоровий "SAМSUNG", телевізор кольоровий "PHILIPS", меблі для вітальні , два пуфика, морозильна камера вертикальної заморозки, варочна поверхня для приготування "SAMSUNG", посуд.Разом з тим він не погоджується з вартістю цього майна , яку вказала позивач у позові вважає ціну завищеною і не доведеною належними доказами. Зважаючи на викладене відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] прохають відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Суд , вислухав пояснення позивача , відповідача , їх представників , свідків, дослідивши матеріали справи прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.2 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків , встаеновлених цим Кодексом. Судом встановлено , що сторони перебували у шлюбі з 03 вересня 1983 року по 18 липня 2017 року, цей факт не заперечується сторонами. За період шлюбу подружжя придбало нерухоме та рухоме майно , яке позивач прохає суд розподілити між сторонами. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно до ст.69 ч.І СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1ст..70 СК у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відтак спільне майно подружжя, за відсутності домовленості між ними, слід ділити порівну, з врахуванням обставин, що мають значення у справі, призначення речей, їх фактичного перебування у володінні одного з подружжя та намірів щодо володіння та використання майна кожним з подружжя. У зв'язку з цим, вирішуючи даний спір слід керуватися пунктами 22 та 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», відповідно до якої поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угоди (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховується також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі. Як правило, дійсна вартість спільного майна визначається експертним висновком судової товарознавської експертизи, яка відповідно до ст. 143 ЦПК України, може бути призначена лише за заявою осіб, що беруть участь у справі. Верховний Суд України у своїх висновках, викладених в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України, за ІІ півріччя 2013р., вказав про те, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи зазначену вище норму права та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. З аналізу вказаних вище норм матеріального закону і керівних роз'ясень Верховного Суду України слідує, що згідно загальних правил змагальності цивільного процесу предметом доказування в справах про поділ спільного майна подружжя, є: наявність спільного майна з конкретно визначеними ознаками взагалі і на час розгляду справи, його вартість, час його придбання і джерело коштів. Вирішуючи питання , щодо визначення обсягу спільного майна подружжя, що підлягає поділу суд врахував , що 3-х кімнатна квартира , розташована за адресою [ADDRESS], придбана [PERSON] в період шлюбу у 2010 році , що підтверджується відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно (т.1а.с.42) , а тому є об'єктом права спільної сумісної власності і підлягає поділу. Посилання відповідача [PERSON] на той факт , що кошти на придбання квартири були отримані ним за договором позики , а тому є його особистими коштами , внаслідок чого квартира є його особистою власністю і не підлягає поділу є помилковими і не спростовують висновків суду з наступних підстав. Так , судом в судовому засіданні встановлено , що дійсно 20 жовтня 2010 року [PERSON] уклав договір позики з [PERSON]. за яким отримав у борг для придбання квартири грошові кошти в сумі 38 тисяч доларів США , з терміном повернення 01 січня 2020 року. Факт ортимання коштів підтверджено розпискою (т.1 а.с.202). Факт отримання [PERSON] позики на купівлю квартири підтвердив в судовому засіданні і свідок [PERSON] Проте відповідно до ч.2 ст.61 СК України передбачено що , якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї , то гроші , інше майно , в тому числі гонорар , виграш, які були одержані за цим договором , є об'єктом права спільної сумісної власності. Тому квартира , яка придбана на на запозичені кошти є спільним майном подружжя і підлягає поділу. Разом з тим згідно ч.4 ст.65 СК України , договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї , створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно , одержане за договором , використане в інтересах сім'ї. Зважаючи на викладене [PERSON] не позбавлений права вимагати від [PERSON] сплати половини боргу за договором позики. Що стосується квартир , розташованих за адресами [ADDRESS] та [ADDRESS] , то вони не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя "[PERSON]" , оскільки належать іншим особам , які мають однакове з відповідачем прізвище , ім'я , по батькові, що визнали сторони в судовому засіданні і даний факт підтверджено письмовими доказами витребуваними судом (т.2 а.с.44-45, 82-84). Житловий будинок по [ADDRESS] , також не є об'єктом спільної сумісної власності , оскільки належав згідно записів погосподарської книги Смирновської сільської ради, батькам відповідача [PERSON] , а саме [PERSON], та [PERSON], і після їх смерті дістався у спадок відповідачеві, що підтверджується довідкою Смирновської сільської ради від 15.06.2017 року (т.2 а.с.50) , а також в судовому засіданні не заперечувався позивачем [PERSON] Земельна ділянка розміром 0,28 га. в тому числі під будівлями в розмірі 0,25 га, розташована за адресою [ADDRESS] надана у користування і не перебуває у власності [PERSON], що підтверджується довідкою Смирновської сільської ради (т.1 а.с.227), а тому не може бути об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Автомобіль FORD MONDEO державний номер [NUMBER] належить [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (т.1 а.с.206), автомобіль ВАЗ 21063 реєстраційний номер [NUMBER] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ТЗ [NUMBER], що підтверджується копією довіреності (т.1 а.с.199), в зв'язку з чим вони не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя і не підлягають поділу між подружжям. Літак АН-2 та двигун до нього АШ 62 ІР , придбані відповідачем [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу у 2008 році та 2010 роках відповідно . Згідно договору ціна літака складає 4667 гривень (т.1 а.с.203-205), ціна двигуна складає 270 гривень (т.1 с.а.209-213).Літак АН-2 ( 30.09.1965 року випуску , заводський номер [NUMBER], реєстраційне посвідчення [NUMBER])зареєстрований в реєстрі цивільних повітряних суден України від 19.03.2010 року за [PERSON] с. Смирнове (т.1 а.с.57). Оскільки дане майно придбано в період шлюбу , воно є об'єктом спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу. Посилання відповідача та його представника на той факт , що дане майно придбане за особисті кошти приватного підприємця ПП [PERSON], а тому є особистою власністю приватного підприємця і не підлягає поділу, є безпідставними , оскільки не підтверджені належними доказами. Відповідач [PERSON] на підтвердження наявності на даний час рухомого майна переліченого в позовній заяві не надала жодного доказу. Показання свідків [PERSON] та [PERSON] про те, що вони неодноразово бували в гостях у сім'ї "[PERSON]" і бачили меблі , побутову техніку інше рухоме майно і їм відомо , що дане майно подружжя придбали за спільні кошти в період шлюбу , суд не приймає як належний та допустийи доказ , оскільки дані свідки не змогли вказати ні перелік майна , ні час його придбання , ні вартість , ні походження коштів за які вони придбавались. Їх свідчення базувалися на припученнях і на відомостях, що повідомила їм позивач [PERSON] Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини , визнані сторонами та іншими особами , які беруть участь у справі , не підлягають доказуванню. Зважаючи на вимоги вище вказаних норм, із зазначених побутових речей у позові судом визнаються об'єктом спільної сумісної власності , які наявні на даний час і підлягають поділу , лише ті речі , наявність яких визнав та підтвердив відповідач [PERSON] Вирішуючи питання щодо позовних вимог про розподіл коштів на депозитних рахунках [PERSON] в ПАТ "Райффазен банк Аваль " та ПАТ "ПриватБанк" , судом в даних банків була виребувана інформація , згідно якої на даний час в цих банках відсутні будь-які дипозитні рахунки відкриті на ім'я [PERSON] (т.1 а.с.114-122). Будь-яких доказів , які б спростовували ці відомості та підтверджували наявність коштів на дипозитних рахунках у відповідача [PERSON] , позивачем [PERSON] суду не надано , тому в цій частині позовні вимоги суд вважає недоведеними. З аналогічних підстав суд вважає недоведенимиі позовні вимоги щодо поділу доходів від підприємницької діяльності ПП [PERSON] за період з 2008 року по 2016 рік в сумі 2378868,20 грн. та отриманої відповідачем [PERSON] пенсії з 2001 року по 2017 рік в сумі 16250.05 грн. Як пояснив відповідач [PERSON] вказані в довідці від 22.05.2017 року Пологівської ОДПІ ГУДФС в Запорізькій області (т.2 а.с.20) відмості про доходи ПП [PERSON] не є чистим прибутком приватного підприємця , а є обігом грошових коштів на рахунку з яких має сплачуватися єдиний податок приватним підприємцем , який перебуває на єдиній ситемі оподаткування. З даних коштів здійснювалися витрати на забезпечення підприємницької діяльності, крім того він витрачав кошти на свої потреби та потреби своєї сім'ї. Аналогічно він витрачав на своє забезпечення та забезпечення своєї сім'ї і отриману ним пенсію. Дані заперечення відповідача [PERSON] підтверджуються довідкою від 23.06.2017 року Пологівської ОДПІ про особливості оподатуквання ПП [PERSON] та сплачені ним податки і обов'язкові платежі (т.2 а.с.48) , довідкою ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про обороти на рахунку від 27.06.2017 року (т.2 а.с.68,69), листом Запорізького національного технічного університету від 23.06.2017 року про оплату [PERSON] за навчання своїх синів [PERSON], [PERSON] (т.2 а.с.70). Доказів , які б спростовували заперечення відповідача [PERSON] і доводили , що на даний час він зберігає готівкові кошти отримані від підприємницької діяльності та від отриманої пенсії , позивачем суду не надано. Як зазначалося вище, під час вирішення спору поділу підлягає лише спільно нажите майно, наявне на час припинення спільного ведення господарства, тобто предметом поділу можуть бути лише наявні кошти , а не загальна сума отримана одним з подружжя протягом 10 років. Зважаючи на вище викладене доведеним обсягом спільного сумісного майна подружжя , що підлягає поділу судом визнається: 3-х кімнатна квартира в [ADDRESS], літак АН-2 , двигун авіаційний АШ-62ІР,одна мисливська рушниця, котел для опалювання, бойлер для підігріву води об'ємом 10 літрів, дві супутникові антени з тюнерами. два кондиціонери , чотири люстри, дві бра, дві шафи-купе, комод, телевізор кольоровий "SAМSUNG", телевізор кольоровий "PHILIPS", меблі для вітальні , два пуфика, морозильна камера вертикальної заморозки, варочна поверхня для приготування "SAMSUNG", посуд. Вирішуючи питання про поділ вище вказаного спільного майна подружжя, суд керується ст.71 СК України , згідно якої майно , що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Речі для профенсійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Під час розгляду справи , жодна із сторін не заявила клопотання про призначення технічної експертизи з можливих варіантів поділу квартири за адресою [ADDRESS] і виділення в натурі по 1/2 частині кожному, тому суд вважає можливим здійснити поділ квартири лише в ідеальних частках , виділивши позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] по 1/2 частині квартири. Оскільки відповідач [PERSON] є приватним підприємцем , має свідоцтво комерційного пілота (т.1 а.с.207,208) і використовує літак АН-2 АН-2 ( 30.09.1965 року випуску , заводський номер [NUMBER], реєстраційне посвідчення [NUMBER]) для своєї підприємницької діяльності, тому даний літак та двигун авіаційний АШ-62ІР (заводський номер [NUMBER] для літака АН-2) при поділі майна суд вважає необхідним виділити це майно [PERSON]. З цих самих підстав [PERSON] необхідно виділити мисливську рушницю "ІЖ 58" серійний номер [NUMBER], оскільки він має дозвіл [NUMBER] на зберігання рушниці серії [NUMBER] , дійсний до 2020 року (т.1 а.с.200). Опалювальний котел та бойлер на 10 літрів, суд вважає необхідним залишити [PERSON], оскільки дані речі змонтовані в житловому будинку по [ADDRESS], де останній проживає , і забезпечують опалення та водопостачання будинку, з цих міркувань суд вважає необхідним залишити [PERSON] і варочну поверхню для приготування їжі. Дві супутникові антени з тюнерами, два кондиціонери, дві шафи купе, два телевізори, чотири люстри , суд вважає можливим розподілити між сторонами порівну. Крім того , з урахуванням принципу рівності часток, суд виділяє позивачу [PERSON] дві бра, комод, меблі для вітальні, два пуфика, морозильну камеру вертикальної заморозки та посуд. Жодна із сторін в судовому засіданні не заявила клопотання про призначення товарознавчої експертизи для визначення реальної вартості майна на час розгляду справи , тому суд при поділі рухомого майна бере до уваги вартість літака АН-2 та двигуна до нього , згідно ціни зазначеної в договорі купівлі-продажу , а саме ціна літака 4667 грн., ціна авіаційного двигуна АШ-62ІР - 270 грн., оскільки інших доказів, які б спростовували доводи відповідача і підтверджували ціну цих речей вказану в позові , позивачем суду не надано. Хоча відповідач і заперечував проти вартості побутових речей зазначену в позові , однак з вище викладених причин ( не заявлення сторонами клопотання про оцінку майна) та зважаючи , що інше рухоме майно ділиться між сторонами в рівних частках в натурі без компенсації різниці у вартості, суд бере до уваги ціну речей зазначену позивачем в позові , а саме мисливська рушниця 2000 грн., котел для опалювання 5000 грн., бойлер для підігріву води об'ємом 10 літрів 1000 грн., дві супутникові антени з тюнером 12000 грн., два кондиціонери 14000 грн., чотири люстри 4000 грн., дві шафи-купе 14000 грн.,комод 2500 грн., меблі для вітальні 3000 грн., два пуфика 1000 грн., телевізор "PHILIPS" 2000 грн., телевізор кольоровий "SAМSUNG" 3000 грн, варочну поверхню для приготування "SAMSUNG" 5500 грн., морозильнау камерау вертикальної заморозки 2500 грн., посуд вартістю 3000 гривень. В задоволенні решти позовних вимог , суд вважає необхідним відмовити , оскільки позивачем не доведено , наявінсть майна переліченого в позові , його вартість , період придбання, походження коштів для його придбання , не доведено також наявність зазначених коштів на депозитних рахунках, доходу від підприємницької діяльності та отриманої пенсії . Вирішуючи питання розподілу судових витрат , суд у відповідності до ст.88 ЦПК України вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплати судового збору пропорційно до задоволених вимог. Так позивачем заявлено позов з ціною позову 9 209 097,92 грн., при цьому сплачено судовий збір в сумі 4800 грн. Позовні вимоги позивача задоволено на 4,6% від ціни позову , відповідно компенсації судових витрат підлягає 4,6% від сплаченого судового збору , що становить 214 грн. 08 коп.

Outcome: partial