Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

08 жовтня 2014 року до Великомихайлівського районного суду Одеської області звернулось публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог посилались на те, що 30.08.2006 року між ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] був укладений договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 09.09.2014 року має заборгованість у розмірі - 7806,01 грн., з яких: 1654,97 грн - заборгованість за кредитом; 5303,13 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи: 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 347,91 грн. - штраф (процентна складова). Тому просять стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість у розмірі - 7806,01 грн. за кредитним договором та судові витрати у розмірі 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив розглядати справу у його відсутність. Також зазначив, що у разі відсутності відповідачки, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать розписки про одержання судових повісток, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 30 серпня 2006 року між ЗАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] був укладений кредитний договір. Позивач свої зобов'язання за договором виконав та надав відповідачеві кредит у сумі 2000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В судовому засіданні встановлено, що ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" є правонаступником всіх прав та зобов'язань ЗАТ КБ ТОВ "ПРИВАТБАНК" - за рішенням загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року, що підтверджується витягом із Статуту ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК". Як встановив суд, в порушення взятих на себе договірних кредитних зобов'язань, відповідач [PERSON] належним чином свої кредитні зобов'язання не виконував, внаслідок чого, станом на 09.09.2014 року, заборгованість по кредиту складає - 7806,01 грн., з яких: 1654,97 грн - заборгованість за кредитом; 5303,13 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи: 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 347,91 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунком заборгованості за договором № б/н від 30.08.2006 року. На підставі ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом та ст.526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності з вимогами ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень ст.610 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Станом на день розгляду справи судом, [PERSON] не погасив наявну станом на 09.09.2014 року заборгованість за кредитним договором № б/н від 30.08.2006 року. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору № б/н від 30.08.2006 року. Як з`ясував суд, вказаний вище кредитний договір, не був визнаний судом незаконним чи таким, що порушує будь-чиї інтереси та є дійним на сьогодні і ніким не був оскаржений. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача правомірні, регулюються умовами укладеним між сторонами договором та нормами чинного законодавства України. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне заявлені вимоги задовольнити в повному обсязі, в сумі 7806,01 грн., з яких: 1654,97 грн - заборгованість за кредитом; 5303,13 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи: 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 347,91 грн. - штраф (процентна складова). Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] слід стягнути понесені позивачем судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved