Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 2462960,27 грн та судові витрати. В обґрунтування позову зазначив, що 10.07.2008 між ВАТ «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Надра», та [PERSON] було укладено кредитний договір №136/П/56/2008-840, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит з метою придбання нерухомого майна (квартири) в сумі 170940,00 доларів США, зі сплатою 14,99% річних, з кінцевим терміном повернення - 09.07.2033. Зазначив, що банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі та здійснив видачу кредитних коштів в сумі 170940,00 доларів США. В свою чергу, [PERSON] скористалась кредитними коштами та свої зобов'язання за кредитним договором №136/П/56/2008-840 від 10.07.2008 належним чином не виконала. Станом на 12.12.2013 заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем становить 308139,66 доларів США, що за курсом НБУ станом на момент подачі позову становить 2462960,27 грн, з яких: непогашений кредит - 166548,84 доларів США, несплачені відсотки - 110085,95 доларів США, несплачена пеня за прострочення строків - 14410,87 доларів США, несплачений штраф за прострочення сплати мінімально необхідного платежу - 17094,00 доларів США. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, 10.07.2008 між ВАТ "КБ "Надра", правонаступником якого є ПАТ "КБ "Надра" та [PERSON] було укладено договір поруки. Відповідно до умов вищевказаного договору поруки, [PERSON] зобов'язалась відповідати у повному обсязі за виконання [PERSON] усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору №136/П/56/2008-840 від 10.07.2008. У зв'язку з тим, що відповідачем [PERSON] порушено строки сплати кредиту, а відповідальність відповідачів є солідарною, позивач просив позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день і час розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили. В ході розгляду справи від представника відповідача-1 надійшли письмові пояснення, в яких він проти задоволення позовних вимог заперечував. Згідно ч.2 ст.197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника позивача, письмові пояснення представника відповідача-1, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10.07.2008 між ВАТ «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Надра», та [PERSON] було укладено кредитний договір №136/П/56/2008-840, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит з метою придбання нерухомого майна (квартири) в сумі 170940,00 доларів США, зі сплатою 14,99% річних, з кінцевим терміном повернення - 09.07.2033. Відповідно до п.п. 3.3.1, 3.3.3 кредитного договору, відповідач [PERSON] зобов'язалась повертати кредит та сплачувати нараховані відсотки щомісячно, до 10 числа поточного місяця, при цьому щомісячний платіж повинен складати суму не меншу, ніж зазначена в п.п. 3.3.1 кредитного договору. Встановлено, що банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі та здійснив видачу кредитних коштів в сумі 170940,00 доларів США. В свою чергу, [PERSON] скористалась кредитними коштами та свої зобов'язання за кредитним договором №136/П/56/2008-840 від 10.07.2008 року належним чином не виконала. Відповідно до пп. 4.2.4 кредитного договору, банк має право вимагати від [PERSON] дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених кредитним договором, визначений в п.п. 3.3.3 договору, а також у випадку невиконання умов передбачених у п.п. 4.3.6 договору. Відповідно до п.п. 5.2 договору, у разі прострочення [PERSON] строку виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п.п. 3.3.3 кредитного договору, [PERSON] сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до п.п. 5.3 кредитного договору у разі порушення [PERSON] вимог п.п. 4.3 за виключенням п.п. 4.3.3, 4.3.4 кредитного договору, [PERSON] зобов'язалась сплатити банку штраф у розмірі 10 відсотків від суми кредиту, визначеної у п.п. 1.1 кредитного договору за кожен випадок. Станом на 12.12.2013 р. заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем становить 308139,66 доларів США, що за курсом НБУ станом на момент подачі позову становить 2462960,27 грн, з яких: непогашений кредит - 166548,84 доларів США, несплачені відсотки - 110085,95 доларів США, несплачена пеня за прострочення строків - 14410,87 доларів США, несплачений штраф за прострочення сплати мінімально необхідного платежу - 17094,00 доларів США. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, між ВАТ "КБ "Надра", правонаступником якого є ПАТ "КБ "Надра" та [PERSON] було укладено договір поруки №136/П/56/2008-840. Відповідно до умов вищевказаного договору поруки, [PERSON] зобов'язалась відповідати у повному обсязі за виконання [PERSON] усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору №136/П/56/2008-840 від 10.07.2008. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право на звернення стягнення на предмет застави. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно з ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Як вбачається з матеріалів справи, позивач зазначає, що станом на 12.12.2013 р. заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем становить 308139,66 доларів США, що за курсом НБУ станом на момент подачі позову становить 2462960,27 грн, з яких: непогашений кредит - 166 548,84 доларів США, несплачені відсотки - 110 085,95 доларів США, несплачена пеня за прострочення строків - 14410,87 доларів США, несплачений штраф за прострочення сплати мінімально необхідного платежу - 17094,00 доларів США. Проте суд зазначає, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24.01.2012 року, зміненим рішенням Апеляційного суду міста Києва від 19.09.2012 року у справі №2-3179/11, яке набрало законної сили, за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, стягнуто з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором №136/П/56/2008-840 від 10.07.2008 року в розмірі 1635683 грн. 72 коп. Як встановлено судом, у справі №2-3179/11 позивачем заявлено до стягнення заборгованість за кредитним договором №136/П/56/2008-840 від 10.07.2008 року станом на 26.03.2010 року в розмірі 212 756,84 доларів США, що еквівалентно 1 688 225 грн. 84 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 166 548,84 доларів США; простроченої заборгованості по сплаті відсотків в сумі 25 557,14 доларів США; пені в сумі 3 556,86 доларів США; штрафу в розмірі 15 656,71 доларів США. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором №136/П/56/2008-840 від 10.07.2008 року в сумі 166 548,84 доларів США задоволенню не підлягають, оскільки рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24.01.2012 року, зміненим рішенням Апеляційного суду міста Києва від 19.09.2012 року у справі №2-3179/11, яке набрало законної сили, вказана сума заборгованості за спірним кредитним договором вже стягнута з відповідачів. Крім того, як вбачається з розрахунку заборгованості, позивачем нараховані відсотки за користування кредитом за період з 10.07.2008 р. по 11.12.2013 р. в розмірі 110 085,95 доларів США. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24.01.2012 року, зміненим рішенням Апеляційного суду міста Києва від 19.09.2012 року у справі №2-3179/11, також стягнуто з відповідачів на користь банку за кредитним договором №136/П/56/2008-840 від 10.07.2008 року прострочену заборгованість по сплаті відсотків в сумі 25 557,14 доларів США. Таким чином, враховуючи рішення Апеляційного суду міста Києва від 19.09.2012 року у справі №2-3179/11, яке набрало законної сили 10.10.2012 року, вимоги позивача про стягнення простроченої заборгованості по сплаті відсотків у розмірі 110 085,95 доларів США підлягають частковому задоволенню за період з 10.10.2012 р. по 11.12.2013 р. у розмірі 31 916,21 доларів США. При зверненні до суду позивача також просив стягнути з відповідачів пеню за прострочення сплати за загальний період з 12.12.2012 р. по 11.12.2013 р. у розмірі 14 410,87 доларів США та штраф на підставі п. 5.3 кредитного договору №136/П/56/2008-840 від 10.07.2008 року в розмірі 17 094 доларів США. Суд зазначає, що вказані вимоги не підлягають задоволенню як похідні вимоги від основного зобов'язання за кредитним договором №136/П/56/2008-840 від 10.07.2008 року, в задоволенні якої судом відмовлено у зв'язку з наявністю рішення Апеляційного суду міста Києва від 19.09.2012 року у справі №2-3179/11, яке набрало законної сили 10.10.2012 року, про стягнення такої заборгованості між тими ж сторонами. Представником відповідача заявлено клопотання про застосування строків позовної давності до позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Суд вважає, що заява представника відповідача не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Відповідно до ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Відповідно до 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. За приписами ч.ч.3, 5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Крім цього, розділом 7 кредитного договору №136/П/56/2008-840 від 10.07.2008 року передбачено, що сторони

Outcome: partial