Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про визнання договору про користування електричною енергією недійсним, посилаючись на те, що 12.02.2010року начебто був укладений договор №4718 про користування електричною енергією до житлового будинку, що розташований за адресою [ADDRESS] та додаткова угода про передачу на відповідальне збереження приладу обліку та пломб встановлених на ньому від 30.03.2010р. Договір укладено між ПАТ"АЕС Київобленерго"та [PERSON] Однак даний договір позивач не укладала та не доручала вчиняти даний правочин. Про існування даного договору вона дізналася лише 08.10.2014р., при з'ясуванні обставин укладання договору стало відомо, що на даному договорі та додатковій угоді міститься підпис чоловіка позивача [PERSON], замість підпису споживача. Даний договір був підписаний особою, яка не мала на те повноважень, оскільки право власності на земельну ділянку позивач набула шляхом приватизації і вона не являється предметом спільної сумісної власності та на ній не розташовано жодних споруд де можливо було встановити електролічильник та взагалі відсутні електроспоживаючі прилади. Окрім того згідно договору купівлі- продажу від 22.03.2012р. земельної ділянки площею 0,1338га, що знаходиться в [ADDRESS] [PERSON] продала належну їй земельну ділянку гр.. [PERSON] Посилаючись на викладені вище обставини позивач просив суд визнати Договір про користування електроенергією №4718 від 12.02.2010 р. укладений між нею та ПАТ "АЕС Київобленерго"недійсним. Позивач ПАТ «Київобленерго» звернулося до суду з даним позовом, мотивуючи тим, що [PERSON] є споживачем електричної енергії, яку постачає ПАТ «Київобленерго» за адресою : [ADDRESS]. Відносини, які виникають між споживачем електроенергії та енергопостачальником регулюються Правилами користування електричною енергією для населення затверджені Постановою Кабінету Міністрів від 26.07.1999 року № 1357 і є обовязковим для виконання кожного із сторін. Відповідачка не виконала належним чином свої зобовязаня, в звязку з чим заборгованість за спожиту електричну енергію станом вересень 2012 року становить 48145 гривні 46 копійка. В заявленому позові просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Київобленерго» борг за спожиту електроенергію в розмірі 48145гривні 46 копійка та сплачений судовий збір в розмірі 482 гривні 00 копійок. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17.12.2012року позов ПАТ«Київобленерго» про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Київобленерго» борг за спожиту електроенергію в розмірі 48145гривні 46 копійка та сплачений судовий збір в розмірі 482 гривні 00 копійок задоволено. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 03.11.2015р. рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17.12.2012року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 14.09.2016року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17.12.2012р. та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14.12.2015року скасовано, та справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Окрім того ПАТ «Київобленерго» звернулося до суду з даним позовом, мотивуючи тим, що [PERSON] є споживачем електричної енергії, яку постачає ПАТ «Київобленерго» за адресою : [ADDRESS]. Відносини, які виникають між споживачем електроенергії та енергопостачальником регулюються Правилами користування електричною енергією для населення затверджені Постановою Кабінету Міністрів від 26.07.1999 року № 1357 і є обовязковим для виконання кожного із сторін. Відповідачка не виконала належним чином свої зобовязаня, в звязку з чим заборгованість за спожиту електричну енергію станом червнень 2015 року становить 25483 гривні 33 копійка. В заявленому позові просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Київобленерго» борг за спожиту електроенергію в розмірі 25483гривні 33 копійка та сплачений судовий збір. В судовому засіданні представник [PERSON] позов про визнання договору про користування електричною енергією підтримав про просив суд постановити рішення, яким позов задовольнити. Проти позовів ПАТ «Київобленерго» про стягнення заборгованості заперечив, посилаючись на відсутність договірних відносин між сторонами. Представник ПАТ «Київобленерго» в судовому засіданні позовні вимоги про стягнення заборгованості підтримав з підстав зазначених в позовних заявах та просив суд постановити рішення, яким позови задовольнити. Проти позову про визнання договору про користування електричною енергією заперечив, посилаючись на його необґрунтованість. Суд з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності дійшов до наступного висновку. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно пп. 9 п. 1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Судом встановлено, що ПАТ «Київобленерго» згідно ліцензії НКРЕ на право здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом і на право передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами з дотримання вимог «Правил користування електричною енергією для населення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357 здійснює підприємницьку діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території. Судом встановлено, що 12.02.2010року начебто був укладений договор №4718 про користування електричною енергією до житлового будинку, що розташований за адресою [ADDRESS] та додаткова угода про передачу на відповідальне збереження приладу обліку та пломб встановлених на ньому від 30.03.2010р. Договір укладено між ПАТ"АЕС Київобленерго"та [PERSON] Відносини, які виникають між споживачем електроенергії та енергопостачальником регулюються Правилами користування електричною енергією для населення, затверджені Постановою Кабінету Міністрів від 26.07.1999 року за № 1357 і є обов'язковими для виконання кожною із сторін. Пунктом 42 ПКЕЕН передбачено, що споживач електроенергії зобов'язаний дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору; оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В судовому засіданні представником [PERSON] було заявлено клопотання про призначення почеркознавчої експертизи по даній справі. Ухвлою Оболонського районного суду м. Києва від 26.01.2015р. клопотання представника позивача [PERSON] про призначення почеркознавчої експертизи по справі за позовом [PERSON] до ПАТ « АЕС Київобленерго» про визнання договору недійсним та за позовом ПАТ « Київобленерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію задоволено. Висновком судово- почеркознавчої експертизи Київської незалежної судово- експертних установи від 28.09.2016( а.с.214-220) підписи від імені [PERSON], зображення яких містяться в копії договору № 4718 від 12.02.2010 про користування електричною енергією - на четвертому аркуші в графі: « підпис споживача» та на останньому ( шостому аркуші в графах « підпис споживача та» споживач» виконані не [PERSON], а іншою особою. Підпис від імені [PERSON], зображення якого містяться в копії додаткової угоди до договору про постачання електроенергії б\\н від 30.04.2010року про передачу на відповідальне збереження приладу обліку та пломб встановлених на ньому в графі « споживач», виконаний не [PERSON], а іншою особою. Так, за положеннями ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно частини третьої зазначеної статті, волевиявлення учасника правочину мас бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Підставою недійсності правочину, відповідно до ст. 215 ЦК України е недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У зв*язку із наведеним, не підлягають задоволенню і похідні позовні вимоги про стягнення заборгованості, оскільки укладення позивачем договору не мало місце, а тому правові підстави відсутні. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання договору недійсним та відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості повністю. На підставі наведеного,

Outcome: approved