Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] , державного реєстратора Велятинської сільської ради Горщара М.В.про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію виправлень розділу реєстру та стягнення моральної шкоди. Позов мотивує тим, що вона є власником житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований по [ADDRESS] , загальною площею 86.2 м. кв., житлова площа 51.0 м.кв., та земельної ділянки, площею 0.0926 га, кадастровий номер 2110100000:24:001:0476, на якій розташований вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. Право власності набула на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 27 серпня 2004 року. Відповідач [PERSON] разом з [PERSON] вже втретє намагається незаконно заволодіти даним будинком на підставі підроблених документів. Так, 09.08.2018 року при замовленні витягу із державного реєстру речових прав на нерухоме майно їй стало відомо, що 20.07.2018 року державним реєстратором Бойко О.М. Київської філії Комунального підприємства Вишеньківської сільської ради «Добробут-Гарант», м. Київ прийнято рішення про реєстрацію права власності вказаного будинку за [PERSON] . Підставою здійснення такої реєстраційної дії був договір позики від 27 вересня 2012 року та договір про відступне від 23.10.2012 року, укладені, між [PERSON] та [PERSON] . За вказаним договором [PERSON] вважав себе власником спірного будинку на підставі договору дарування від 23.08.2012 року укладеному з [PERSON] . Однак, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.11.2014 року визнано недійсним такий договір дарування, як такий, що укладений на підставі сфальсифікованого рішення Ужгородського міськрайонного суду від 14.02.2012 року. Гр. [PERSON] вироком Ужгородського міськрайонного суду від 02.04.2015 року засуджено за ч.4 ст. 358, ч.4 ст. 190 КК України. Також вона оспорила в судовому порядку договір про відступне від 23.10.2018 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 26.02.2019 року такий позов задоволено та повернуто їй у власність спірний будинок та земельну ділянку. У грудні 2020 року вона дізналася, що належним їй нерухомим майном вже втретє незаконно заволоділи. Так, 21 травня 2019 року державним реєстратором Велятинскьої сільської ради Хустського району Закарпатської області здійснено виправлення у розділі належного їй на праві власності будинку та земельної ділянки, а саме виправлено адресу нерухомого майна [ADDRESS] змінено на [ADDRESS] . Державний реєстратор здійснив незаконну зміни адреси на підставі визнаного недійсним договору про відступне від 23.10.2018 року. Із такою заявою звернулася саме [PERSON] , якій було достеменно відомо про скасування такого договору. Враховуючи наведене вказує, що державним реєстратором було прийнято рішення про реєстрацію змін до розділу з порушенням законодавства про реєстрацію речових прав на нерухоме майно, а тому таке рішення є незаконним та підлягає скасуванню разом із вчиненим записом про такі зміни. Одночасно, просить стягнути 150 000 грн. моральної шкоди, яка завдана їй протиправними діями реєстратора [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.05.2021 року дану цивільну справу передано за підсудністю до Хустського районного суду Закарпатської області. Дана ухвала ніким в апеляційному порядку не оскаржувалася та набрала законної сили. Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 25.06.2021 року відповідно до приписів ст. 32 ЦПК України, дану справу було прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 12.08.2021 року закрито підготовче судове засідання у справі та призначено її до судового розгляду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, проте в матеріалах справи міститься заява, у якій вона просить розглянути справу у її відсутності та задовольнити позов у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , та [PERSON] не скористалися правом на участь у судовому засіданні та будь-яких пояснень не надали, про причини неявки суд не повідомили, клопотань, про відкладення розгляду справи, заперечень чи відзиву на позову не подавали. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до договорів купівлі-продажу серії ВВК №963848 та серії ВВК №963850, є власником житлового будинку та земельної ділянки за кадастровим номером 2110100000:24:001:0476, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (а.с.10-23). Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.11.2014 року у справі №308/5107/14-ц визнано недійсним договір дарування від 23.08.2012 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] . Визнано незаконним та скасовано державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно - об`єкт нерухомості та земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , за [PERSON] . Визнано за [PERSON] право власності на нерухоме майно та земельну ділянку за адресою [ADDRESS] . Витребувано з незаконного володіння [PERSON] об`єкт нерухомості та земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , на користь [PERSON] (а.с.24-27). Дане рішення набрало законної сили 02.03.2015 року. Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.04.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 358, ч.4 ст. 190 КК України (а.с.29-36). Вказаними рішенням суду від 26.11.2014 року та вироком від 02.04.2015 року встановлено, що [PERSON] зареєстрував за собою право власності на спірний будинок та земельну ділянку на підставі завідомо підробленого рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.02.2012 року у справі №712/84/12. Також з матеріалів справи вбачається, що 23.10.2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про відступне (а.с.37, 38), згідно умов якого у зв`язку з неможливістю виконання боржником [PERSON] грошового зобов`язання щодо повернення кредиту [PERSON] у розмірі 800 000 грн., сторони дійшли згоди щодо заміни грошової суми, належної з [PERSON] як боржника, передачею ним у власність будівлі, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . У п.2 цього ж договору зазначено, що право власності [PERSON] на дане майно підтверджується договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Кравченко О.І. 23.08.2012 року, за реєстром №4525. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.02.2019 року у справі №308/9428/18 визнано недійсним договір про відступне, укладений 23 жовтня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Мангур В.В. за реєстровим номером 1083.Скасовано рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень від 20.07.2018 року, індексний номер 42163854, про реєстрацію права власності на житловий будинок, загальною площею 86.2 кв.м., житлова площа 51 кв.м., в [ADDRESS] , з надвірними спорудами за [PERSON] . Повернуто у власність попередньому власнику [PERSON] право власності на нерухоме майно та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . Стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , державного реєстратора Бойко О.М. Київської філії комунального підприємства Вишеньківської сільської ради «Добробут-Гарант» на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі по 1000 гривень з кожного (а.с.39-43). Дане рішення набрало законної сили 28.03.2019 року. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.12.2020 року вбачається, що 21.05.2019 року державним реєстратором Велятинскьої сільської ради Хустського району Закарпатської області здійснено виправлення у розділі щодо нерухомого майна з реєстраційним номером 649141621101, яким є земельна ділянка площею 0.0926 га, кадастровий номер 2110100000:24:001:0476, знаходиться за адресою [ADDRESS] , а саме виправлено адресу нерухомого майна з [ADDRESS] змінено на [ADDRESS] . Підставою для здійснення такої реєстрації виправлення розділу реєстру вказано: договір про відступне від 23.10.2018 року №1083; договір позики №1034 від 27.09.2012 року (а.с.55). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основноположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в судовому порядку звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За приписами ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. А згідно ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Відповідно до ч.1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Так, відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 26 Закону України №1952 (в редакції, чинній з 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту2 частини6 статті37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Зміст зазначеної правової норми свідчить про те, що закон встановлює такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи: 1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; 2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; 3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав. Беручи до уваги вищенаведене, враховуючи, що рішення про державну реєстрацію речових прав на майно шляхом внесення відповідних виправлень до розділу реєстру, було прийнято державним реєстратором на підставі правочину, який відповідно до рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.02.2019 року є недійсним, то така державна реєстрація речових прав на спірне нерухоме майно підлягає безумовному скасуванню, так як вчинена без відповідної правової підстави. Одночасно, виходячи з положень ст. 23 ЦК України позивач просить відшкодувати моральну шкоду. Відповідно до ч.1,2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" судам роз`яснено, оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Згідно з п. 9 Постанови ВСУ № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Позивач зазначає, що неправомірними діями відповідачів їй заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї, у перенесених нею хвилюваннях через спробу на незаконне заволодіння її майном, а тому вважає, що їй завдано моральну шкоду у розмірі 150000 гривень. Суд погоджується з твердженням позивача про заподіяння їй моральної шкоди неправомірними діями обох відповідачів, позаяк [PERSON] , подаючи для державної реєстрації договір про відступне, знала про визнання такого договору недійсним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 26.02.2019 року, яке їй направлялося у березні 2019 року (а.с.44) та було вручено 05.04.2019 року (а.с.45), а державний реєстратор не врахував, що вказаний договір про відступне не міг бути підставою для вчинення оспорюваних реєстраційних дій, як і не врахував наявність на той момент обтяження нерухомого майна згідно ухвали суду від 28.08.2018 року. За такого, суд вбачає підстави для застосування до спірних правовідносин сторін загальної норми цивільного законодавства України щодо підстав для відшкодування моральної шкоди, що найбільш відповідатиме вимогам розумності та справедливості, основним засадам соціальної та правової держави Україна, як закріплено в ст. 3 Конституції України - що саме права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. При цьому, визначаючи розмір заподіяної шкоди, суд виходить із принципів виваженості, розумності та справедливості, враховує глибину понесених позивачем моральних страждань, та вважає необхідним стягнути солідарно із відповідачів на користь позивача відшкодування моральної шкоди на суму у розмірі по 10 000 грн. з кожного з відповідачів Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 3178 грн., тобто по 1589 грн. з кожного з відповідачів.

Outcome: partial