Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

8 липня 2014 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернувся [PERSON] із вказаним позовом з метою захисту своїх прав як споживача, в якому просить зобов'язати ПАТ "Міський комерційний банк" повернути йому банківський вклад (депозит) у розмірі 7 465,00 Євро з нарахованими відсотками, згідно Договору банківського вкладу № 2630/67/131241 від 11.09.2013 р. та Договору банківського вкладу на вимогу № 2620/67/165877 від 11.03.2014 р., а також, стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на невиконання відповідачем своїх зобов'язань, що виникли з договору банківського вкладу, в частині повернення суми вкладу після закінчення строку договору. В судове засідання позивач не з'явився, надіславши заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав повністю і зазначив, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав та не повідомив про поважні причини неявки. За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд має можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким що підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Встановлено, що 11.09.2013 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу № 2630/67/131241, згідно якого позивач здійснив банківський вклад на депозитний рахунок у сумі 11 000,00 Євро на 181 день, а відповідач прийняв його та зобов'язався виплатити відсотки в розмірі 8,7 відсотків річних (п. п. 1.2., 4.3.2. договору). Отже, позивач виконав умови договору у повному обсязі. Відповідно до п.1.2. Договору процентна ставка (річних) складає 8,7 %. Згідно п. 4.3.2 Договору, Банк зобов'язався на вимогу Вкладника повернути вклад та виплатити нараховані на суму складу проценти на умовах та в строки, що встановлені цим Договором. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно із ч. 1 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. За умовами Договору Банк приймає від Вкладника грошові кошти на строк до 11 березня 2014 року. Судом встановлено, що після закінчення строку дії вказаного договору позивач звернувся до відповідача із заявою з вимогою повернути вклад за договором (а. с. 8). Однак, кошти відповідачем були повернуті лише частково. Таким чином, вимога позивача залишилась не виконаною, а тому, суд вважає, що в даному випадку відповідач допустив неналежне виконання взятих зобов'язань перед позивачем, оскільки, не повернув позивачу депозитні кошти з процентами, згідно п. п. 2.4 Договору, в строк закінчення дії договорів у повному обсязі. Станом на 08.07.2014 р., відповідно до наданого позивачем розрахунку, загальна сума невиплачених коштів по банківському вкладу становить 7 465,00 Євро з нарахованими відсотками. На день розгляду справи, сума неповернутого банківського вкладу та відсотків не змінилася, що визнано позивачем. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням того, що на момент винесення рішення відповідач не виконав умови вказаного договору, з урахуванням заявлених вимог позивача, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по договору вкладу у сумі 7 465,00 Євро, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 08.07.2014 р. становить 118 837,93 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір", суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 243,60 грн. і в дохід держави 944,78 грн. судового збору, сума якого розрахована виходячи з обсягу задоволених позовних вимог та з урахуванням офіційного курсу долара США встановленого НБУ на день звернення позивача із позовом до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved