Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивач в особі представника звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що 20.09.2014 року о 19 год. 30 хв. Відповідач [PERSON], керуючи автомобілем «Шкода», реєстраційний номер [NUMBER], на вул. Набережно-Хрещатицька, м.Київ, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Renault», реєстраційний номер [NUMBER], що призвело до його пошкодження. Своїми діями відповідач порушив п.13.1 ПДР України. Вказує, що відповідно до постанови Подільського районного суду м.Києва від 03.10.2014 року відповідача було визнано винним у вчиненні вищезазначеної ДТП. Зазначає, що оскільки цивільна відповідальність потерпілого - власника транспортного засобу [PERSON] була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» за договором добровільного страхування наземного транспорту № 299284Га/13к від 18.11.2013 року, у зв'язку з чим за заявою про настання події, що можна визнати страховим випадком, заяви про виплату страхового відшкодування та на підставі зібраних документів було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 56 868 грн. 55 коп. Звертає увагу суду на те, що відповідачу було направлено досудову вимогу №1133/2 від 21.05.2015 року, про необхідність здійснення платежу у розмірі 56 868,55 грн., однак дана вимога залишилась відповідачем без виконання. У зв'язку з вищевикладеним, оскільки позивачем було здійснено виплату страхувальнику за договором добровільного страхування наземного транспорту № 299284Га/13к від 18.11.2013 року та до нього у межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки, а саме - відповідача [PERSON], змушений був звернутись до суду з даним позовом та просить стягнути з останнього в порядку регресу витрати у розмірі 56 868 грн. 55 коп. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задоволити з підстав, викладених у ньому. Відповідач та його представник у судовому засіданні хоча і визнали позов частково, а саме - в частині щодо настання ДТП, однак заперечили в частині розміру заборгованості та просили відмовити у його задоволенні, мотивуючи тим, що він необгрунтований належними та допустимими доказами. Також представник відповідача зазначив, що автотоварознавче дослідження автомобіля, пошкодженого у вищезазначеній ДТП було проведено з порушенням порядку його проведення, оскільки відповідача, як зацікавлену особу, страхова компанія не запрошувала на огляд автомобіля, який відповідно наданих матеріалі був проведений 24.09.2014 р., пошкодження фіксувались одноособово працівником страхової компанії [PERSON], що не може гарантувати його об'єктивність та повноту, а тому не може бути прийнятий судом як належний та допустимий доказ. Крім того, вказав на ту обставину, що рахунок на оплату за №6489 на ТОВ «Авто-Мотив ЛТД» від позивача на суму 57 853,60 грн. було сформовано 23.09.2014 року, тобто, ще до початку огляду автомобіля, визначення пошкоджених деталей та проведення калькуляції, яка була проведена 29.09.2014 року, а тому не може бути прийнятий судом як належний та допустимий доказ. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечив та просив його задоволити з підстав, викладених у ньому. Представники третіх осіб ТОВ «Авто-Мотив ЛтД», ФОП [PERSON] в судове засідання не з'явились, як вбачається з матеріалів справи, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки до суду не повідомили, тому суд вважає за можливе розглядати справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів з урахуванням думки сторін, які не заперечували проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника [PERSON], третю особу [PERSON] дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, у тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України та ч. 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 20.09.2014 року о 19 годині 30 хвилин відповідач [PERSON], керуючи автомобілем «Шкода» д/н [NUMBER] в м.Києві на вул.Набережно-Хрещатицька не дотримався безпечної дистанції, в наслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Рено» д/н [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів, завдавши матеріальних збитків, що підтверджується постановою Подільського районного суду м.Києва від 03.10.2014 року (а.с.12), відомостями №9440098 про ДТП (а.с.10-11). Як вбачається з вищезазначеної постанови, відповідач [PERSON] порушив п. 13.1 ПДР України, відповідно до якого водій в залежності від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу, що підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення, даними схеми ДТП, письмовими поясненнями [PERSON] Крім того, відповідно до вищезазначеної постанови відповідача було визнано винним у вчиненні ДТП 20.09.2014 року о 19 годині 30 хвилин, в результаті якої було пошкоджено автомобіль «Рено» д/н [NUMBER], який належить третій особі - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с.45-46). Ч.2 ст.8 Закону України "Про страхування" визначено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ст.9 Закону України "Про страхування" страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування при настанні страхового випадку. Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. У відповідності до положень ч.1 ст.990 ЦК України, яка кореспондується з положеннями ч.1 ст.25 Закону України "Про страхування", страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт складається страховиком у формі, яка ним встановлюється. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. П.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана однієї особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно із ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, що одержав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Як вбачається з матеріалів справи, 18.11.2013 року між позивачем та третьою особою [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту (а.с.13-22), предметом якого є страхування ризиків, пов'язаних з володінням, користуванням, розпорядженням належним страхувальнику на праві власності автомобілем марки «Рено» д/н [NUMBER]. Крім того, відповідно до рахунку на оплату №6489 від 23.09.2014 року (а.с.32) ТОВ «Авто-Мотив Лтд» вартість ремонту автомобіля [PERSON] згідно калькуляції (а.с.34-39) склала 57 953,60 грн. Відповідно до матеріалів справи, 20.09.2013 року [PERSON], який керував транспортним засобом марки «Рено» д/н [NUMBER] під час вищезазначеної ДТП, звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку по договору страхування (а.с.23-26). Згідно страхового акту №1.002.14.05379/VESKO28460 від 07.10.2014 року зазначено рішення страховика - випадок визнано страховою подією та необхідність провести виплату страхового відшкодування у розмірі 56 868,55 грн. (а.с.27-29) за розрахунком №6489 від 23.09.2014 року. Крім того, у вищезазначеному страховому акті зазначено, що були проведені два огляди автомобіля «Рено» д/н [NUMBER].09.2014 року ТОВ «Авто-Мотив Лтд» (а.с.40-41) та 01.10.2014 року ФОП [PERSON] (а.с.125-126). Також слід зазначити, що із врахуванням дійсної вартості застрахованого об'єкта (217 01 грн.), розміру страхової суми (217 010 грн.), розміру франшизи за договором страхування 1 085,05 грн., вартості відновлювального ремонту страхового об'єкту згідно рахунку №6489 ТОВ «Авто-Мотив Лтд» від 23.09.2014 року позивачем було здійснено розрахунок страхового відшкодування у розмірі 56 868,55 грн. (а.с.76). Судом встановлено, що відповідно до платіжного доручення №134778 від 08.10.2014 року позивачем було здійснено страхове відшкодування на користь третьої особи [PERSON] у розмірі 56 868,55 грн. (а.с.31). Крім того, слід зазначити, що посилання представника відповідача на розбіжності у зазначенні дат проведення оглядів ТОВ «Авто-Мотив Лтд» та 01.10.2014 року ФОП [PERSON] (а.с.125-126) та їх зазначенням у страховому акті №1.002.14.05379/VESKO28460 від 07.10.2014 року (а.с.27-29) спростовується, наданими представником позивача документами, а саме: актом огляду транспортного засобу ТОВ «Авто-Мотив Лтд» (а.с.40-41) від 24.09.2014 року та актом огляду транспортного засобу ФОП [PERSON] (а.с.125-126) від 24.09.2014 року, які проводились у м.Києві. Крім того, слід зазначити, що для усунення розбіжностей у визначенні вартості матеріальних збитків, заподіяних потерпілому пошкодженням належного йому на праві власності автомобіля, у підтвердження своїх заперечень, відповідач своїм правом заявити клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи не скористався, у зв'язку чим, суд приходить до висновку що до необґрунтованості даних посилань останнього. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. У зв'язку з вищевикладеним, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підтверджені належними та допустимими у розумінні ст.ст.57-60 ЦПК України доказами, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В зв'язку з вищезазначеним з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 568,69 грн. судового збору (а.с.3). На підставі викладеного, ст.ст.990, 993, 979, 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України ст.ст.8, 9, 25 Закону України "Про страхування",

Outcome: approved