Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі ПАТ КБ "Приватбанк") звернулося в суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 14595,86 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 01.08.2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В позові вказує, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява, разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затвердженими наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 р. та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ складає між ним та банком договір. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 1.1.2.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позивач свої зобов'язання за Договором та Угодою виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Обов'язки позичальника передбачені Умовами та правилами надання банківських послуг: відповідно до п. 2.1.1.5.5 позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором; згідно п. 2.1.1.5.6 у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), позичальник зобов'язується оплатити винагороду банку; згідно з п.2.1.1.7.6 при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Позивач зазначає, що відповідно до п. 2.1.1.12.11 «Правил користування платіжною карткою», банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленій банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором. Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що знайшло відображення у розрахунку заборгованості за договором. В порушення умов кредитного договору, ст.ст. 509, 525, 526,1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконала. Станом на 29.02.2016 року відповідач має заборгованість 14595,86 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 8047,67 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом - 4676,96 грн., заборгованість за пенею та комісією - 700 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина) та 1863,96 грн. штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не з'явився. Подав клопотання про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Ухвалою суду від 06.10.2016 р. задоволена заява відповідача про витребування доказів, зобов'язано позивача до 05.11.2016 р. подати суду пам'ятку клієнта, про яку зазначено в Заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг від імені [PERSON] від 01.08.2013 р.; докази отримання [PERSON] кредитної картки та пін-коду до неї (письмові, фото); первинні документи на підтвердження конкретних фактів зняття відповідачкою [PERSON] з кредитної картки готівки в банкоматі, отримання, переказу за кредитною карткою коштів у касі, покупки нею товарів (меморіальні ордери, касові чеки, квитанції з підписами ініціатора платежу), а також фотографії [PERSON] з банкоматів. На виконання вищезазначеної ухвали суду ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав довідку про те, що між ним та [PERSON] був підписаний кредитний договір б/н від 05.08.2013 р., за яким було надано такі кредитні картки: [NUMBER], дата відкриття 05.08.2013, термін дії - 05/17, [NUMBER], дата відкриття 09.08.2013, термін дії - 05/17. Позивачем надано виписку по картрахунку [PERSON] - основна карта: [NUMBER], за період з 01.08.2013 по 31.10.2016, яка містить інформацію про проведені операції по рахунку [NUMBER] за 09.08.2013 р., з 09.08.2013 р. по 30.09.2016 р.; по рахунку [NUMBER] за період з 05.08.2013 р. по 08.08.2013р., за період з 04.10.2013 р. по 11.10.2015р.; по рахунку [NUMBER] за 02.08.2013 р. Листом № 20.1.0.0.0/7-20161021/5069 від 31.10.2016 р. позивач повідомив, що при оформленні кредиту заява на отримання кредиту підписується повнолітнім, дієздатною особою, якою підтверджується, що позичальник ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами, Позичальник підтвердив свою згоду на те, що Заява, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. Також на підтвердження вручення кредитної картки надав «фото Відповідача з продуктом банку - кредитною карткою». Відповідач та її представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову. Відповідач пояснила, що ніяких кредитних договорів із ПАТ КБ "Приватбанк" не укладала, кредитних карток про встановлення кредитного ліміту не оформляла. Пояснила, що вона працює вчителем в Дубківській школі, з січня по липень 2015 р. Городенківський відділ освіти виплачував їй заробітну плату через Приватбанк, по що надала суду довідку та виписку по зарплатному рахунку. Ніякими іншими картками Приватбанку вона не користувалась, їх ніколи не отримувала. Категорично заперечила, що на поданій позивачем фотографії зображена вона. Пояснила суду, що влітку 2015 р. в неї на зарплатній картці залишалось 150 грн., для того щоб мати можливість придбати таблетки, дала своєму синові зарплатну картку Приватбанку щоб він зняв гроші з картки. Тоді виявилось, що гроші з картки зникли, хоча раніше свою картку вона нікому в користування не давала. Звернувшись до банку щоб вияснити причину пропажі грошей з її зарплатного рахунку, дізналась від працівника банку, що її кошти пішли в погашення якось боргу, а також про те, що на її ім'я є золота картка банку, хоча таку ніколи не отримувала і нею не користувалась. Працівник банку демонстрував їй з свого планшета декілька жіночих фотографій, як таких, що ніби на них зафіксована вона, однак ніякої схожості між нею і зображеними на тих фотографіях жінками - не було. Вона чітко пам'ятає час, з якого вона працює вчителем після закінчення Коломийського педучилища - з 15.08.1969 р., тому їй невідомо, чому в Анкеті від 01.08.2013 р., яка незрозуміло ким заповнена, в графі дата початку роботи на місці роботи, на якому працює, зазначено - місяць 10, рік - 1983 р. і розмір заробітної плати 4560 грн., в той час як її зарплата навіть в даний час становить 2700 грн. Представник відповідача вважає позовні вимоги необґрунтованими, незаконними, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Відносини відповідачки з ПриватБанком ґрунтуються на договорі банківського рахунку, в 2015 р. їй була відкрита цільова зарплатна картка, по якій вона кілька місяців отримувала заробітну плату, ніякий кредитний ліміт по цій карті не встановлювався. Баланс по цій картці становить на даний час 0 грн. Заперечила укладення кредитного договору між позивачем та відповідачкою. Зазначає, що Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських услуг в ПриватБанку, надана позивачем, не є кредитним договором, заява не містить даних про те, яку кредитну картку бажає отримати [PERSON], графа бажаний кредитний ліміт не зазначений. В заяві не зазначено, що відповідачка під розпис отримала Пам?ятку клієнта, яка містить тарифи і основні умови кредитування. Сторонами не погоджено істотних умов кредитного договору, передбачених цивільним кодексом: не зазначена сума кредиту, обов'язок банку надати кредит, обов'язок позичальника повернути кредит, не визначено розмір процентів за користування кредитом, тому заява не може бути розглянута як договір. Умови та правила надання банківських послуг, витяг з яких доданий банком до позову, до яких начебто приєдналась відповідачка, є внутрішнім документом банку, який підписаний тільки головою правління банку, вони не є договором і не є частиною договору, і не підписані [PERSON] Тарифи по престижних картках Віза додані до позову, не мають відношення до зарплатної картки відповідачки, нею не підписувались і не містять дати їх чинності. Щорічна відсоткова ставка, яка вказана в даних Тарифах (2,5% щомісячно) не відповідає відсотковій ставці, яка застосована позивачем в Розрахунку заборгованості (спочатку 2%, потім 2,3%, 2,7%, 3,2%, 4,2%). Наданий позивачем розрахунок заборгованості не є належним допустимим доказом, містить недоліки і суперечить іншим документам, доданим позивачем до позовної заяви. Застосована позивачем в Розрахунку заборгованості відсоткова ставка суперечить зазначеній в тарифах банку. Згідно тарифів - 2,5% щомісячна ставка, то відповідно - 30% річних, однак в розрахунку з 09.08.2013 року -27,6%, з 01.09.2014 року - 32,4%, 01.04.2015 року - 42%. Позивач зазначає, що згідно розрахунку на 09.08.2013 р. проценти не повинні нараховуватись на суму 3585 грн., однак фактично проценти нараховані. Зазначені в розрахунку суми погашення не сходяться з наданою банком випискою. Відповідачка не отримувала в позивача ніяких кредитних коштів, платіжних інструментів, не отримувала кредитну картку; підтвердження того, що відповідачка отримала чи кошти, чи кредитну картку, - банк не надав. Доказів передачі банком відповідачці кредитної картки також позивач не надав. Довідка про видачу кредитних карток по договору від 05.08.2013 р. не є таким доказом, вона не містить дати її видачі, номера, не підписана посадовою особою, якою видана. Наведені банком у виписці по кредитній картці операції не є операціями, що вчинялись відповідачкою, оскільки вона не отримувала кредитні картки, тому не могла ними користуватись. Зазначена в наданому позивачем розрахунку заборгованості інформація про суми отриманих коштів та про суми погашення за наданим кредитом не відповідає дійсності. Відображені в виписці по рахунку платежі відповідачкою не вчинялись, сплата процентів по виписці не відповідає даним, що містяться в розрахунку. На поданій банком фотографії зображена не відповідачка, а невідома особа. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що 01.08.2013 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено Договір № б/н відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором станом на 29.02.2016 року відповідач має заборгованість 14595,86 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 8047,67 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом - 4676,96 грн., заборгованість за пенею та комісією - 700 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина) та 1863,96 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ч.1ст. 208 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. При цьому ч.2 ст. 208 ЦК України встановлює, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами). Вимоги до оформлення документів, в тому числі щодо їх підпису, встановлені в національному стандарті Державна уніфікована система документація ДСТУ 4163-2003 «Уніфікована система організаційно - розпорядчої документації», затвердженому Наказом Держспоживстандарту України від 07.04. 2003 року № 55, що є обов'язковим для застосування в діяльності підприємств, установ, організацій. Відповідно до п. 5.23, п.5.26, п. 7.12 ДСТУ 4163-2003 «Уніфікована система організаційно - розпорядчої документації», підпис складається з назви посади особи, яка підписує документ, особистого підпису, ініціалів і прізвища. Підпис розміщують під текстом документа або під відміткою про наявність додатків. Підписується кожна сторінка не прошитого багатосторінкового документу, з відтиском печатки підприємства, установи,організації, іншої юридичної особи. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч.2 ст.207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до приписів норми ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним. Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК зміст договору становлять умови (пункти), зазначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Також згідно ст.654 Цивільного кодексу України форма додатків до договору має відповідати формі основного договору, тобто має бути зазначена на документах дата і підпис особи, яка уклала договір. Згідно роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зазначених у п.14 постанови № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", суди повинні розмежовувати кредитний договір, який є недійсним у силу закону (нікчемний) або може бути визнаний таким у судовому порядку (оспорюваний) з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК, та кредитний договір, який є неукладеним (не відбувся), що не може бути визнаний недійсним, зокрема, у випадку, коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б з однієї його істотної умови або зміст яких неможливо встановити, виходячи з норм чинного законодавства (статті 536, 638, 1056-1 ЦК). Відповідно до ч.4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається в письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов'язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця. Проте, позивач ПАТ КБ «Приватбанк доказів укладання з відповідачкою, як з позичальником та споживачем послуг банку, кредитного договору № б/н від 01.08.2013 року в письмовій формі, та надання відповідачці банком його примірника, як передбачено ч. 4ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суду не надано. В обґрунтування своїх вимог позивачем надано лише копію вищевказаної анкети-заяви, розрахунок заборгованості, тарифи по престижним карткам віза та умови і витяг з правил надання банківських послуг, які не можуть бути визнані належними і допустимими доказами наявності кредитних правовідносин між сторонами саме з такими умовами повернення кредиту, на які вказує ПАТ «ПриватБанк». Як вбачається зі змісту копії анкети-заяви, наданої позивачем, графа кредитний ліміт відповідачкою не заповнена, відсутні будь-які дані щодо бажання відповідачки оформити на своє ім'я будь-яку із запропонованих в анкеті ПАТ КБ «ПриватБанк» карток. В судовому засіданні відповідачка категорично заперечила, що укладала кредитний договір з Приватбанком, ствердила, що вказані умови їй для ознайомлення та підпису представниками банку не надавалися, з нею не узгоджувалися, їх примірник нею не підписувався та нею не отримувався. Посилання відповідачки на те, що декілька місяців отримувала по картці Приватбанку заробітну плату підтверджено випискою по картрахунку № [NUMBER] за період з 01.01.2015 р. по 01.08.2015 р. та Довідкою № 985/95, виданою 05.09.2016 р відділом освіти Городенківської РДА, про те, що [PERSON] з січня по липень 2015 р. заробітну плату отримувала в Приватбанку. Надана позивачем довідка про надання відповідачці кредитних карток: [NUMBER], [NUMBER] не містить жодних даних про одержання відповідачкою-позичальником зазначених карток. Позивачем не надані суду докази надання представниками банку відповідачці для ознайомлення та підпису Умови та правил надання банківських послуг, отже, вони не є складовою частиною договору № б/н від 01.08.2013 року, і їх положення не є обов'язковими для відповідача. Позивачем не доведено, що саме відповідачка [PERSON] користувалась цими картками та проводила платежі, вказані у виписці за період з 01.08.2013 р. по 31.10.2016 р., на поданій банком фотографії зображена не відповідачка, а невідома особа. Встановлені під час судового розгляду та наведені вище обставини, відсутність належних та допустимих доказів в обґрунтування отримання відповідачкою грошових коштів, їх розміру, нарахованих відсотків та пені, можливе внесення коштів в рахунок погашення заборгованості, переконує суд в тому, що обставини, наведені позивачем у позовній заяві, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Також позивачем не надано належних та допустимих доказів, що підтверджують правомірність нарахування заборгованості за кредитним договором у визначеному позивачем розмірі та відповідність вказаних нарахувань умовам кредитного договору. Доданий до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року № СП-2010-256, на який посилається позивач, та згідно умов яких банк може самостійно змінювати кредитний ліміт та умови кредитування клієнтів, не можуть бути взяті до уваги, оскільки підписаний лише головою правління ПАТ КБ «Приватбанк», підпис відповідачки на ньому відсутній, остання не ознайомлена з ними; отже, не є частиною укладеного між банком та відповідачкою 01.08.2013 року договору. Аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявності укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] кредитного договору № б/н від 01.08.2013 року та досягнення сторонами згоди щодо всіх його істотних умов. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до [PERSON] - слід відмовити. На підставі ст.ст. 208, 525, 526, 638, 639,1050,1054 ЦК України,

Outcome: dismissed