Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Кобилецько-Полянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. В обгрунтування позову зазначено, що 11 березня 2012 року, у віці 72 років, помер його батько [PERSON], про що в книзі реєстрації смертей, 12 березня 2012 року було зроблено відповідний актовий запис про смерть за № 6, підтвердженням чого є Свідоцтво про смерть, видане 12 березня 2012 року, виконкомом [PERSON] Полянської селищної ради, Рахівського району, Закарпатської області. До дня смерті, батько постійно проживав в будинку за номером 200 (двісті) по вулиці Павлюка в селищі Кобилецька Поляна, Рахівського району, Закарпатської області. Після його смерті залишилось належне йому спадкове майно, в тому числі житловий будинок, що розташований по вулиці Павлюка, за номером 200 (двісті), в селищі Кобилецька Поляна, Рахівського району, Закарпатської області. Належність вищезаначеного житлового будинку спадкодавцю [PERSON], підтверджується даними, викладеними в довідці виданою Кобилецько-Полянською селищною радою, Рахівського району, Закарпатської області від 23 грудня 2015р. за № 2173. Єдиним спадкоємцем, на спадкове майно після смерті батька, є він, його син, [PERSON], оскільки його мати [PERSON], померла раніше за його батька, а саме 7 березня 2007 року, про що в книзі реєстрації смертей, 9 березня 2007 року було зроблено відповідний актовий запис про смерть за № 11, підтвердженням чого є Свідоцтво про смерть, видане 9 березня 2012 року, виконкомом [PERSON] Полянської селищної ради, Рахівського району, Закарпатської області. До дня смерті батька він постійно проживав разом із спадкодавцем за адресою: селище [PERSON], в будинку за номером 200 (двісті), Рахівського району Закарпатської області. У встановлений законом порядок, з метою отримання спадкового майна, він [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, звернувся до приватного нотаріуса Рахівського нотаріального округу [PERSON], із заявою про видачу мені Свідоцтва про право на спадщину за законом, на спадкове майно житловий будинок за номером 200 (двісті), що розташований в селищі Кобилецька Поляна по вулиці Павлюк, Рахівського району, Закарпатської області, за померлим батьком, [PERSON]. Проте йому було відмовлено у видачі такого Свідоцтва, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, що підтверджував би право власності на вищевказаний житловий будинок за спадкодавцем, і як наслідок 11 січня 2016 року приватним нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу [PERSON] було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ, що підтверджував би право власності за померлим, [PERSON], на житловий будинок за номером 200 (двісті), що розташований в селищі Кобилецька Поляна по улиці Павлюка, Рахівського району, Закарпатської області та було розяснено порядок оскарження даної постанови. Будь-якого спору щодо спадкового майна, немає, а згідно даних, що містяться в інформаційній довідці зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за №42652779 від 12 січня 2016 року, заповітів та/або спадкових договорів, його батько, [PERSON], не оформляв, та згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за №42652790 від 12 січня 2016 року, спадкової справи після смерті його батька не заводилося. Беручи до уваги вищевикладене та факт відсутності правовстановлюючих документів на вищезгадане спадкове майно, що в даному випадку становить перешкоду успадкування ним спадкового нерухомого майна після смерті батька, і є підставою, яка не дає йому можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом, він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав на спадкове майно за законом. На підставі наведеного просив визнати за ним [PERSON], право власності на житловий будинок, загальна площа якого становить 39,51 кв.м., а житлова площа - 19,23 кв.м., що розташований за адресою: смт. Кобилецька Поляна, вул. Павлюка, буд. 200 (двісті), Рахівського району, Закарпатської області, в порядку спадкування за законом, після смерті його батька [PERSON]. Ухвалою суду від 25 травня 2016 року до участі в справі залучено [PERSON] в якості співвідповідача. В ході розгляду справи позивач змінив позовні вимоги, де просив встановити факт родинних відносин між ним, [PERSON] як сином та нині померлим [PERSON], [PERSON], як батьком, та визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку, загальна площа якого становить 39,51 кв.м., а житлова площа - 19,23 кв.м., що розташований за адресою: смт. Кобилецька Поляна, вул. Павлюка, буд. 200 (двісті), Рахівського району, Закарпатської області, в порядку спадкування за законом, після смерті його батька [PERSON]. Позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності і підтримання змінених позовних вимог. Представник відповідача - Кобилецько-Полянської селищної ради в судове засідання не з"явився. Селищний голова [PERSON] направив суду заяву про розгляд справи без участі представника ради. Відповідачка [PERSON], будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи в судове засідання не з"явилася. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку. \~ Згідно ст.ст.1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Судом встановлено, що 11 березня 2012 року помер батько позивача [PERSON], після чого відкрилася спадщина на належний йому житловий будинок, що розташований по вулиці Павлюка, за номером 200, в селищі Кобилецька Поляна, Рахівського району, Закарпатської області. \~\~\~ Звернення позивача до суду з вимогою встановлення юридичного факту та визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в його користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок та родинної спорідненості із спадкодавцем. Відповідно до ст. 255 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що батько позивача [PERSON] був особою угорської національності. При видачі позивачу свідоцтва про народження ім"я батька «Ференц Яношович» було перекладено як «Федір Іванович», хоча як загально відомо ім"я не перекладаються. Таким чином, судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON] являється сином спадкодавця [PERSON], померлого 11 березня 2012 року, а отже є, в силу ст. 1261 ЦК України спадкоємцем першої черги спадкування за законом. \~\~\~\~Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). \~\~\~\~\~\~ При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увагу на зміну редакції ч. 4 ст.\~331\~і ч. 4 ст.\~334 ЦК\~та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. При цьому, належність правовстановлюючих документів встановлюється відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. \~\~ Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як\~\~Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставінаказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене\~наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5\~і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445. \~\~\~\~ Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК\~таЗаконом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». \~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що підтвердженням приналежності, нині померлому [PERSON] житлового будинку №200 по вул. Павлюка в смт. Кобилецька Поляна Рахівського району Закарпатської області є довідка виконавчого комітету Кобилецько-Полянської селищної ради Рахівського району Закарпатської області №2173 від 23 грудня 2015 року, згідно якої будинок в селищі Кобилецька Поляна по вул. Павлюка,200 дійсно належав [PERSON]. \~ При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви. \~ \~ Судом встановлено, що позивач прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем, у зв'язку з чим набув правового статусу особи, яка цю спадщину прийняла. Спору щодо набуття права на спадщину судом не встановлено. \~ Таким чином, враховуючи, що позивач по справі належить до спадкоємців за законом, спадщину прийнява, майнового спору з приводу спадкування не існує, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання відшкодування судових витрат позивачем не ставилось. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved