Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивач ПАТ "[PERSON] Ворота" в особі представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «[PERSON] Ворота» звернулося в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, за іпотечним договором №б/н від 11 квітня 2008 року (за реєстровим №1182), а саме: на будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами , які розташовані за №28 (двадцять вісім), по вул. Царинка в с. Грушка Тлумацького району Івано-Франківської області, та на земельну ділянку, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд загальною площею 0,2494 гектари, яка розташована за №28 по вулиці Царинка в селі Грушка Тлумацького району Івано-Франківської області, що належить в рівних частках на праві особистої приватної спільної часткової власності [PERSON], та [PERSON], на підставі Дублікату Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САВ №312931 від 24.07.2007 року виданого Виконавчим комітетом Грушківської сільської ради на підставі рішення від 10.02.2004 року №10 та рішення №24 від 22.05.2007 року, та зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 22.07.2007 року в книзі №3 за номером запису 229 та за реєстраційним № 5098362, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССС №228262, виданим Обласним комунальним підприємством «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 22.08.2007 року за №15682578, для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства "[PERSON] Ворота", що виникли на підставі: договору про надання споживчого кредиту № 02/332Ф від 11.04.2008 року в розмірі 91929 грн. 03 коп.; встановити спосіб реалізації нерухомого майна - предмету іпотеки, що належить [PERSON], [PERSON] шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ «[PERSON] Ворота» в порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку», з укладанням від імені [PERSON] та [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем за ціною визначеною на підставі оцінки даного майна субєктом оціночної діяльності станом на дату продажу, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, з отримання витягу з Поземельної книги, Державного земельного кадастру, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також наданням АТ «[PERSON] Ворота» всіх повноважень, необхідних для здійснення такого продажу. В судове засідання представник позивача не з`явився, але надіслав до суду письмову заяву в якій підтримує позов та просить справу розглянути без його участі. Не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] будучи належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилися, не повідомивши причин неявки. Тому, виходячи зі змісту ч.1 ст.224 ЦПК України, з врахуванням того, що відповідачі про причини неявки не повідомили, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши дані, що містяться в письмових доказах по справі, суд вважає, що позов слід задовольнити, з таких підстав. Судом встановлено, що 11 квітня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком «Золоті Ворота», який перейменований на ПАТ «[PERSON] Ворота», (надалі - Банк, Позивач) та [PERSON] (надалі - Позичальник, відповідач), укладено Договір про надання споживчого кредиту №02/332Ф із Договором про зміни №1 від 08.06.2012 року (надалі - Кредитний договір), згідно якого позивач надав позичальнику 35350 грн. зі сплатою 14,5 % річних у період з 11.04.2008 року по 08.02.2012 року,7,5% у період після 08.06.2012 року, зі сплатою 0,25 % від суми кредиту комісії за розрахунково-касове обслуговування кредитної заборгованості у період з 11.04.2008 оку по 08.06.2012 року, із кінцевим строком повернення 25.03.2015 року (п.п.1.1.,2.3., 3.2.5. Кредитного договору)(а.с.7-15). Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору позичальник зобов'язувався на умовах, передбачених Договором, повернути кредит у терміни, встановлені Графіком платежів у розрізі сум погашення основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань позичальника за кожним платіжним періодом з розписом сукупної вартості кредиту. За умовами Кредитного договору, зокрема п.3.2.1., позичальник зобов'язується здійснювати погашення кредиту та сплату процентів в повному обсязі та на умовах, передбачених Договором. Згідно із п.2.2. Кредитного договору, за користування кредитом позивач нараховує проценти, а позичальник до 25 числа (включно) кожного поточного місяця (включаючи місяць надання кредиту, якщо кредит було надано до 20 числа включно), а також на день закінчення строку дії Договору, сплачує проценти позивачу за період з 21 числа попереднього місяця (у місяці надання кредиту - з дня фактичного надання кредиту) по 20 число поточного місяця включно (або по день, що передує дню повного погашення кредиту) (а.с.7-11). Позичальник прострочив сплату кредиту та процентів. Пунктом 4.1.1. Кредитного договору визначено, що у випадку порушення строку повернення кредиту, передбаченого п.1.1 Договору, та/або строків сплати процентів, позичальник сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочки. Оскільки пунктом 5.9. Кредитного договору, у відповідності до ст.259 ЦК України, встановлено збільшену позовну давність щодо неустойки (три роки), то нарахована пеня підлягає стягненню у повному обсязі. Пунктом 5.2. Кредитного договору визначено, що Кредитний договір діє до повного виконання сторонами зобов'язань за ним. У відповідності до правової позиції Верховного суду України у справі №6-133цс14 (Постанова від 01.01.2014 року), за договором, яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічною строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо поверненя кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст.261 ЦК України). Оскільки п.1.1. Кредитного договору установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту (Графік платежів), а й кінцевий строк повного погашення кредиту, у відповідності до ст.ст. 257, 261 ЦК України, правової позиції Верховного суду України у справі №6-133нс 14 (Постанова від 01.01.2014 року), трьохрічний строк позовної давності за даним кредитним договором слід обраховувати із 25.03.2015 року. Таким чином, у результаті порушення умов Кредитного договору, станом на 27.07.2015 року за позичальником обліковується заборгованість в розмірі 91 929 грн. 03 коп. У зв'язку із простроченням [PERSON] (боржника) за кредитним договором, позивач (кредитор) набув права вимоги за кредитним договором (ст.ст.610 - 613, 625, 1050 ЦК України). Вимоги АТ «[PERSON] Ворота» за кредитним договором забезпечені іпотекою згідно договору іпотеки від 11.04.2008 року в реєстрі нотаріальних дій №1182, посвідченого нотаріально нерухомого майна, яке належить на праві спільної часткової власності в рівних частках [PERSON] та [PERSON], а саме: будинку з господарськими будівлями та побутовими будівлями і спорудами (цегляного житлового будинку житловою площею 40,0 кв.м,, загальною площею 77,2 кв.м., за планом літера «А», кам'яної стайні, за планом літера «Б», стодоли з шиферної плитги за планом літера «В», огорожі з металевої сітки за планом №1-2), які розташовані по вул. Царинка, 28, в с. Грушка Тлумацького району, Івано-Франківської області; та земельної ділянки площею 0,2494 га, цільове призначення «для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд», вул. Царинка, 28, в с. Грушка Тлумацького району, Івано-Франківської області(а.с.16-19). Предмет іпотеки є спільною частковою власністю в рівних частках [PERSON] та [PERSON] Іпотекодавців на підставі Дублікату Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САВ №312931 від 24.07.2007 року виданого Виконавчим комітетом Грушківської сільської ради на підставі рішення від 10.02.2004 року №10 та рішення №24 від 22.05.2007 року, та зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 22.08.2007 року в книзі №3 за номером запису 229 та за реєстраційним № 5098362 ,що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССС №228262, виданим Обласним комунальним підприємством «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації». Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, (ч.1ст.575 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, (ч.1 ст.12 Закону України «Про іпотеку»). Майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням (ст. 11 Закону України «Про іпотеку». За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання. Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування; витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки: збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору, (ст.7 Закону України «Про іпотеку»). Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. (ч.І ст.590 ЦК України). Реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. (ч.1 ст.591 ЦК України). Відповідно до статті 34 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", статті 360-7 ч.2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх судів України. У своїй Правовій позиції, висловленій судовими палатами у цивільних та господарських справах Верховного Суду України, при розгляді справи № 6-124цс13, ВСУ чітко зазначив, що відповідно до частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виходячи з положень частини другої статті 16 ЦК України, частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором. Статтею 38 Закону України «Про іпотеку», абзацом 2 п.3.12.1., пунктом 3.12.2 договору іпотеки від 11.04.2008 року передбачено право іпотекодержателя на продаж предмету іпотеки будь- якій особі покупцеві на підставі укладання між ними договору купівлі-продажу. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч. 1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі- покупцеві. Відповідно до абз.1, 2 п.9 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних та кримінальних справи №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявления вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом пе погашена. Таким чином, у зв'язку із простроченням позичальника за договором №02/332Ф про надання споживчого кредиту від 11.042.2008 року, абзацом 2 п.3.12.1., пунктом 3.12.2 договору іпотеки від 11.04.2008 року, на підставі ст.ст.16, 575, 590, 591 ЦК України, ст.7, 11, 12, 33, 38, 39 Закону України «Про іпотеку» позивач набув права вимоги надання йому судом повноважень для продажу предмету іпотеки будь-якій особі покупцеві на підставі укладання між ними договору купівлі- продажу. У зв'язку із зміною 14.05.2010 року найменування Акціонерно-комерційного банку «Золоті Ворота» на Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Ворота», останній є правонаступником прав та зобов'язань АКБ «Золоті Ворота» за кредитним договором та договором іпотеки. За встановлених в судовому засіданні обставин позов слід задовольнити, а також стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved