Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Скитківської сільської ради, Липовецького району про визнання права власності на житловий будинок по спадщині за заповітом, обґрунтовуючи підставність своїх вимог таким. 19.02.2015 року померла [PERSON], яка проживала в [INFO]. За життя вона вчинила заповіт, який зареєстровано 24.09.2014 року секретарем Скитківської сільської ради та внесено в реєстр № 29. Даним заповітом [PERSON] заповіла йому, [PERSON], все належне їй майно, де б воно не було і з чого не складалось. Інших спадкоємців не має. Він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та оформив свої спадкові права на частину майна, а саме: земельні ділянки, однак Постановою приватного нотаріуса від 11.09.2015 року за вихідним № 419/02-31, йому, [PERSON], було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом на житловий будинок із господарськими будівлями, що розташований по вулиці Шевченка, 14 в селі Скитка, Липовецького району, який належав спадкодавцеві згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння за № 84 від 20.05.1990 року, оскільки він належить до колгоспного двору, а тому належить його членам на праві сумісної власності, тобто встановити яка частка належить спадкодавцеві не можливо. Вважає, що факт належності спадкодавцю даного будинку з господарськими будівлями підтверджується належними доказами, інших членів колгоспного двору, які претендують на частку в колгоспному дворі не має, він являється єдиним спадкоємцем за заповітом, а тому просить визнати за ним право власності по спадщині за заповітом після смерті [PERSON] на житловий будинок з усіма господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вулиці Шевченка, 14 в селі Скитка, Липовецького району, Вінницької області. В судове засідання представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 15.06 2015 року, посвідченої приватним нотаріусом Липовецького районного нотаріального округу, не зявилась, однак у заяві, яку адресувала суду вказала, що позовні вимоги підтримує, зіславшись на обставини викладені в позовній заяві, просила суд позов задовольнити. Представник Скитківської сільської ради Липовецького району Вінницької області в судове засідання також не зявився, проте надав суду заяву, в якій вказав, що позов визнає у повному обсязі та просить суд справу розглянути за їх відсутності. Враховуючи те, що представник відповідача скористався своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи у їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Суд, вивчивши та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм всебічну, повну та обєктивну оцінку, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 19.02.2015 року в селі Скитка, Липовецького району, Вінницької області померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серія 1-АМ № 315891, виданим виконкомом Скитківської сільської ради Липовецького району Вінницької області (а.с.5). На випадок своєї смерті [PERSON] вчинила заповідальне розпорядження, яке зареєстровано 24.09.2014 року секретарем Скитківської сільської ради та внесено в реєстр № 29. Даним заповітом [PERSON] заповіла [PERSON] все належне їй майно, де б воно не було і з чого не складалось. Як свідчать матеріали Спадкової справи, що були витребувані судом №36/1015, позивач вчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та оформив свої спадкові права на частину спадкового майна, а саме земельні ділянки, однак оформити свої спадкові права на житловий будинок з господарськими будівлями по вулиці Шевченка 14, в селі Скитка, Липовецького району, позбавлений можливості, у зв'язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, про що було винесено постанову відповідного змісту, оскільки вказаний обєкт нерухомості належить до суспільної групи колгоспний двір, головою якого зазначено [PERSON], а відтак він належить до спільної сумісної власності, тому визначити яка частка належала спадкодавцю неможливо. Позивач не погоджуючись із рішенням нотаріуса звернувся до суду в позовному порядку на захист свого порушеного права. Судом встановлено, що правовідносини, що є предметом спору регулюються Главою 29 „Захист права власності Цивільного кодексу України та Книгою Шостою „Спадкове право Цивільного кодексу України 2004 року, оскільки спадщина відкрилась після 1 січня 2004 року. Відповідно до ст. ст. 1217-1219 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились внаслідок його смерті, крім прав та обовязків, що нерозривно повязані з особою спадкодавця. Зі змісту ст.ст.1223, 1233 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно положень ст.1274 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитись від прийняття спадщини протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України. Позивач спадщину відповідно ст. ст. 1268-1270 ЦК України прийняв, подавши заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Вищезгаданий заповіт спадкодавцем не було змінено та не було скасовано, що стверджується записом вчиненим секретарем сільської ради. Факт належності спадкодавцю житлового будинку № 14 з господарськими будівлями, що розташований по вулиці Шевченка в селі Скитка, Липовецького району підтверджується самим свідоцтвом № 84 від 20.05.1990 року про право особистої власності на домоволодіння, видане виконавчим комітетом Скитківської сільської ради, довідками Скитківської сільської ради за № , № 801, 802, 803 від 17 вересня 2015 року де зазначено, що станом на 15.04.1991 року даний житловий будинок мав статус майна, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, [PERSON] була єдиним членом колгоспного двору, на день смерті, 19.02.2015 року, була зареєстрована та проживала одноосібно в житловому будинку по вулиці Шевченка 14, в селі Скитка, Липовецького району. Інших членів колгоспного двору, які претендують на частку в колгоспному дворі не має. Встановлені судом факти вказують на те, що позивач являється єдиним спадкоємцем за заповітом. За правилами ст. ст. 120, 121, 123 ЦК УРСР у редакції, чинній до 16 грудня 1993 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2005 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Відповідно до п.п. "а" п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З аналізу норм ст.ст.1268-1270 ЦК України, необхідно щоб спадкоємець прийняв спадщину у шестимісячний строк. Здобуті у справі докази доводять факт прийняття позивачем як спадкоємцем за заповітом спадщини та належність її спадкодавцеві. Однак у нотаріальному порядку оформити свої права позивач позбавлений можливості. У п.23 постанови ПВС України від 30.05.2008 року за №7, зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За таких обставин та у контексті наведених правових норм регулювання предмета спору, суд дійшов висновку, що за позивачем слід визнати право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок № 14 з господарськими будівлями, що розташований в селі Скитка, Липовецького району, Вінницької області по вулиці Шевченка. Крім того, відповідач позов визнав, не заперечує проти його задоволення. Згідно ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності на те законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, приймаючи до уваги, що відповідно до вимог діючого законодавства позивач має право на спадкування за заповітом на майно, яке належало спадкодавцю, в установленому законом порядку спадщину прийняв, іншого порядку визнати за ним право власності на житловий будинок чинним законодавством не передбачено, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення. На підставі ст. ст. 120, 121, 123 ЦК УРСР, постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2005 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", ст.ст. 25, 328, 346, 392, 1216, 1217, 1218 - 1223, 1233, 1234,, 1241, 1268 -1270 ЦК України,

Outcome: approved