Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

26 листопада 2013 року ПАТ «Готель Чічіков» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання безпроцентної позики у розмірі 1762,12 грн. посилаючись на те, що 01 червня 2013 року до ПАТ «Готель Чічіков» на постійну роботу з окладом у розмірі 3418,00 грн. було прийнято [PERSON] 08 липня 2013 року відповідач звернувся до позивача з проханням про надання безвідсоткової ссуди (позики) у розмірі 5000 грн., яку він зобов'язався повернути протягом 7 місяців. 11 липня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №11/07/13 про надання безпроцентної позики (надалі «Договір про надання безпроцентної позики»). 11 липня 2013 року позивач передав відповідачу на безпроцентній основі грошові кошти у розмірі 5000 грн., шляхом перерахування на картковий рахунок відповідача. Відповідно до п. 4 Договору про надання безпроцентної позики - «Підписання цього договору позичальником підтверджується факт одержання ним від позикодавця позики в розмірі, зазначеному в п. 2 цього договору». Відповідно до п. 2 Договору - «Розмір позики складає 5000 грн.» Відповідно до правового висновку Верховного суду України, зробленому на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 вересня 2013 року (за справою №6-63 цс 13) - письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до п. 6 Договору про надання безпроцентної позики позичальник взяв на себе зобов'язання щомісячно повертати позику рівними частинами у розмірі 714 грн., окрім одного місяця - грудень 2013 року - 716 грн. Відповідно до п. 8 Договору про надання безпроцентної позики, позичальнику було надано право дострокового повернення позики. 07 серпня 2013 року відповідача було звільнено з посади за його власним бажанням на підставі ст. 38 Кодексу Законів про працю України. Відповідно до п. 9 Договору про надання безпроцентної позики - «У випадку звільнення позичальника з роботи до документу повернення всієї суми позики, сума неповерненого залишку підлягає обов'язковому поверненню позичальником негайно». Після звільнення з роботи відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання по поверненню всієї суми позики. Таким чином, відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання та до теперішнього часу не повернув суму позики у повному обсязі і не здійснює жодних заходів спрямованих на їх виконання. В зв'язку з вказаним просили позов задовольнити у повному обсязі Представник позивача - ПАТ «Готель Чічіков» у судове засідання не з'явився, справу просив розглядати за його відсутності, на задоволенні позову наполягав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час, місце розгляду справи, враховуючи положення ч. 9 ст. 74 ЦПК України, був повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надавав, тому зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у ній даних і доказів. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав: Судом встановлено, що наказом №102-К від 01.06.2013 року, [PERSON] було прийнято на посаду су-шефа ресторанного сервісу ПАТ "Готель Чічіков" з посадовим окладом у розмірі 3418 грн. /а.с.6/ Як вбачається з копії заяви від 08.07.2013 року [PERSON] звернувся до президента ПАТ "Готель Чічіков" з проханням про надання безвідсоткової ссуди у розмірі 5000 грн., яку зобов'язався повернути протягом семи місяців. /а.с.7/ 11 липня між ПАТ «Готель Чічіков» та [PERSON] було укладено договір №11/07/13 року «Про надання безпроцентної позики». /а.с.8/ Наказом №131 від 11.07.2013 року «Про надання безпроцентної ссуди» [PERSON] було надано безпроцентну ссуду у розмірі 5000 грн. /а.с.9/ Згідно платіжного доручення №3380 від 11.07.2013 року ПАТ «Готель Чічіков» передав [PERSON] на безпроцентній основі грошові кошти у розмірі 5000 грн. шляхом перерахування на картковий рахунок відповідача. /а.с.10,11/ 07.08.2013 року [PERSON] було звільнено з посади су-шефа за його власним бажанням. /а.с.13/ Як вбачається з копії заяви від 15.08.2013 року [PERSON] зобов'язався повернути залишок позики у розмірі 1762 грн. 12 коп., в строк до 15 жовтня 2013 року. /а.с.13/ Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина 2 статті 1047 ЦК України, допускає пред'явлення на підтвердження укладення договору позики його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей, або кількості речей. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим до виконання сторонами. Таким чином, судом встановлено, що 11 липня 2013 року між ПАТ "Готель Чічіков" та [PERSON], був укладений письмовий договір про надання безпроцентної позики в сумі 5000 грн. Відповідно до п. 6 Договору про надання безпроцентної позики позичальник взяв на себе зобов'язання щомісячно повертати позику рівними частинами у розмірі 714 грн., окрім одного місяця - грудень 2013 року - 716 грн. На даний час, відповідач отримані кошти повернув частково, залишок заборгованості перед позивачем складає 1762 грн. 12 коп., які власне [PERSON], зобов'язався у повному обсязі повернути у строк до 15 жовтня 2013 року. Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Таким чином, з аналізу досліджених доказів вбачається, що [PERSON], не виконав взяті на себе зобов'язання по поверненню грошової суми в розмірі 1762 грн. 12 коп., а тому суд дійшов до висновку, що з відповідача необхідно стягнути суму боргу на користь позивача, а відповідно й висновку про обгрунтованість позовних вимог на їх задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved