Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

У травні 2021 року акціонерне товариство "Акцент-Банк" (далі - Банк) звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 10.06.2016 року у розмірі 42621 грн. 09 коп., яка утворилася станом на 14 березня 2021 року. В обґрунтування заявлених позовних вимог Банк посилається на те, що [PERSON] , який отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 46,80% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом, не виконує взятих на себе зобов`язань з повернення коштів, внаслідок чого станом на 14 березня 2021 року утворилась заборгованість на загальну суму 42621 грн. 09 коп., з яких: 17437 грн. 89 коп. заборгованості за кредитом; 23083 грн. 52 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом; 2099 грн. 68 коп. штраф. Тому, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 42621 грн. 09 коп. заборгованості за кредитним договором. В судове засідання представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та у разі відсутності відповідача просить ухвалити заочне рішення. Відповідач, який про час, місце та дату судового засідання повідомлений відповідно до вимог ЦПК України, в судове засідання не з`явився. Тому згідно вимог ст. 280 ЦПК України за письмовою згодою позивача суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 червня 2016 року між ПАТ "Акцент-Банк", правонаступником якого є АТ "Акцент-Банк", та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку, за змістом якої відповідач визнав, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, становлять укладений між сторонами договір про надання банківських послуг. При цьому відповідач засвідчив, що він ознайомилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг у Банку (розміщені на офіційному сайті) та погоджується з ними. Також відповідач зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Банку. Відповідач не виконував взятих на себе зобов`язань із повернення грошових коштів й згідно із наданим Банком розрахунком її заборгованість станом на 14 березня 2021 року становить 42621 грн. 09 коп., з яких: 17437 грн. 89 коп. заборгованості за кредитом, 23083 грн. 52 коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 2099 грн. 68 коп. штраф. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Як передбачено ч. ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою (п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року № 2664-ІІІ (далі Закон № 2664-ІІІ). Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону № 2664-ІІІ фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання; 3) прізвище, ім`я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Із норм ст. 547 ЦК України слідує, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач обґрунтував свій позов тим, що між сторонами був укладений кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак, останній не виконав зобов`язання за цим договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість. На підтвердження вказаних обставин позивач надав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку від 10 червня 2016 року; тарифи користування кредитною карткою "Універсальна"; витяг з Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку; розрахунок заборгованості за договором кредиту. Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 10 червня 2016 року не містить умов щодо розміру та підстав для нарахування процентів та штрафу. Витяг із Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку та Тариф обслуговування кредитною карткою "Універсальна", що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначають, у тому числі: пільговий період користування коштами, базову процентну ставку, розмір обов`язкового щомісячного платежу, розмір прострочених зобов`язань по кредиту, а також інші умови. Названі документи не підписані відповідачем, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці тарифи та умови розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. Отже, за відсутності достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та Правила надання банківських послуг, відсутності у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами та штрафу, надані банком Тарифи і Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки ці документи достовірно не підтверджують вказаних обставин. У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 3 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права. Оскільки матеріали справи не містять доказів щодо істотних умов укладеного сторонами кредитного договору, то надані АТ "А-Банк" розрахунки заборгованості достовірно не вказують на розмір невиконаного відповідачем зобов`язання та є неналежним доказом. Отже, факт невиконання відповідачем зобов`язання за кредитним договором від 10 червня 2016 року у частині сплати процентів та штрафу не доведений, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Разом з тим, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ "А-Банк" не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що він вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідача на користь Банку слід стягнути заборгованість за кредитом в сумі 17437 грн. 89 коп., а в задоволенні решти позовних вимог щодо стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 23083 грн. 52 коп. та штрафу в сумі 2099 грн. 68 коп. слід відмовити. При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 42621 грн. 09 коп., а задоволено на суму 17437 грн. 89 коп., тобто на 40,91%. За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 928 грн. 66 коп. судового збору (2270 х 40,91 %).

Outcome: partial