Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Позивач - [PERSON], звернулася до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до [PERSON], третя особа - Комунальне підприємство «Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації», про виділ частки майна в натурі зі спільної часткової власності та визначення порядку користування земельною ділянкою, в якому просила суд з урахуванням уточнених позовних вимог виділити в натурі [PERSON], яка народилась [INFO] року в м. Бухта Ольга, Приморського краю, ідентифікаційний номер [NUMBER], 61/100 частку садибного (індивідуального) житлового будинку [ADDRESS], а саме: в основній частині житлового будинку літ. «А» приміщення: «1-1» - коридор; «1-2» - кухня; «1-3» - кімната; «1-4» - кімната; «А1» - прибудова; з господарських будівель та споруд: літ. «В1» - погріб; літ. «Д» - літня кухня; літ. «д» - веранда; літ. «Е» - сарай; літ. «К1» - водопровід; та огорожа «№1» і хвіртка «№4». Встановити порядок користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Припинити право спільної часткової власності [PERSON] на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначила, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить садибний (індивідуальний) житловий будинок. [PERSON] належить 61/100 частка житлового будинку. Інші 39/100 частки житлового будинку належать [PERSON], яка померла. Відповідач, [PERSON], є спадкоємцем майна, що залишилось після смерті [PERSON], а саме 39/100 частки житлового будинку. Відповідач фактично прийняв спадщину, так як на момент смерті спадкодавиці фактично проживав та був прописаний із нею. Протягом тривалого часу між співвласниками склався наступний порядок користування житловим будинком: - у користуванні Позивача перебувають: в основній частині житлового будинку літ. «А» приміщення: «1-1» - коридор; «1-2» - кухня; «1-3» - кімната; «1-4» - кімната; «А1» - прибудова; з господарських будівель та споруд: літ. «В1» - погріб; літ. «Д» - літня кухня; літ. «д» - веранда; літ. «Е» - сарай; літ. «К1» - водопровід; та огорожа «№1» і хвіртка «№4»; - у користуванні співвласника перебувають: в основній частині житлового будинку літ. «А» приміщення: «2-1» - тамбур; «2-2» - кімната; «2-3» - кімната; «2-4» - кімната; «2-5» - кімната; «2-6» - комора; «2-7» - кухня; «А2» - прибудова; з господарських будівель та споруд: літ. «В» - погріб; літ. «Г» - вбиральня; літ. «Г1» - вбиральня; літ. «К» - водопровід; та хвіртка «№3» і огорожа «№5». Крім того, на території домоволодіння знаходиться споруда - літ. «Б», «Б1» - сарай, яка за її функціональним призначенням не використовується. У Позивача виникла необхідність виділити належну їй частку в натурі, але угоди щодо способу виділення її частки із загального майна між нею та співвласником не досягнуто, у зв'язку з чим Позивач вимушена була звернутися до суду. Представник позивача [PERSON], діючий за договором про надання правової допомоги від 28.03.2015 року (а.с. 25, 26), в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав, та просив суд позов задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечував в частині збільшення частки у праві спільної часткової власності, шляхом виділення сараїв «Б» та «Б1» , з іншими вимогами зустрічного позову погодився. Представник відповідача [PERSON], діючий за угодою про надання правової допомоги від 31.03.2016 року (а.с. 104), в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та просив зустрічний позов задовольнити в повному обсязі. Вислухавши сторони, дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, а зустрічний позов - частковому задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS]. [PERSON] належить 61/100 частка житлового будинку №6, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Договором дарування від 02 грудня 1989 року, посвідченим держаним нотаріусом Чугуївської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за №2-3051, зареєстрованим в Чугуївському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим №1534 (а.с. 8,9). Належність [PERSON] 61/100 частки вказаного житлового будинку підтверджується також технічним паспортом від 30.06.2010 року (а.с. 10-12). Інші 39/100 частки житлового будинку [ADDRESS], належать [PERSON], яка померла. [PERSON], є спадкоємцем майна, що залишилось після смерті [PERSON], а саме 39/100 частки житлового будинку [ADDRESS]. [PERSON] фактично прийняв спадщину, так як на момент смерті спадкодавиці фактично проживав та був прописаний із нею за однією адресою: [ADDRESS] Протягом тривалого часу між співвласниками склався наступний порядок користування житловим будинком: - у користуванні Позивача перебувають: в основній частині житлового будинку літ. «А» приміщення: «1-1» - коридор; «1-2» - кухня; «1-3» - кімната; «1-4» - кімната; «А1» - прибудова; з господарських будівель та споруд: літ. «В1» - погріб; літ. «Д» - літня кухня; літ. «д» - веранда; літ. «Е» - сарай; літ. «К1» - водопровід; та огорожа «№1» і хвіртка «№4». - у користуванні співвласника перебувають: в основній частині житлового будинку літ. «А» приміщення: «2-1» - тамбур; «2-2» - кімната; «2-3» - кімната; «2-4» - кімната; «2-5» - кімната; «2-6» - комора; «2-7» - кухня; «А2» - прибудова; з господарських будівель та споруд: літ. «В» - погріб; літ. «Г» - вбиральня; літ. «Г1» - вбиральня; літ. «К» - водопровід; та хвіртка «№3» і огорожа «№5». Крім того, на території домоволодіння знаходиться споруда - літ. «Б» - сарай, яка за її функціональним призначенням не використовується. 04.11.2014 року комісією було складено Акт обстеження нежитлової будівлі сараю в [ADDRESS], відповідно до якого запропоновано, в зв'язку з неможливістю подальшого використання сараю за його функціональним призначенням, недоцільністю проведення капітального ремонту, з метою запобігання розповсюдження гризунів, провести демонтаж нежитлової будівлі сараю, який знаходиться в спільній власності співвласників житлового будинку, та провести благоустрій внутрішньо дворової території в [ADDRESS] (а.с. 13). Відповідно до вказаного акту та висновку судової будівельно-технічної екпертизи №4947/8340/8341 сарай літ. «Б» підлягає демонтажу в зв'язку з неможливістю подальшого використання сараю за його функціональним призначенням, недоцільністю проведення капітального ремонту. Земельна ділянка під житловим будинком площею 1320 кв. м не приватизована. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦК України, фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та вважається правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Як роз'яснено в п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України N 7 від 04.10.91р. "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. В окремих випадках суд може, враховуючи конкретні обставини справи, і при відсутності згоди власника, що виділяється, зобов'язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов'язковим наведенням відповідних мотивів. Зокрема, це може мати місце, якщо частка у спільній власності на будинок є незначною й не може бути виділена в натурі чи за особливими обставинами сумісне користування ним неможливе, а власник в будинку не проживає і забезпечений іншою жилою площею. Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України N 7 від 04.10.91р. "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", порушуючи справу даної категорії, суддя зобов'язаний згідно з вимогами ст.143 ЦПК, з метою забезпечення її своєчасного і правильного розгляду, провести всі необхідні для цього підготовчі дії, зокрема, відповідно до заявлених вимог запропонувати сторонам подати або за їх клопотанням витребувати документи (дані): … висновки технічної експертизи щодо можливих варіантів поділу будинку в натурі або встановлення порядку користування ним відповідно до належних співвласникам часток, а у необхідних випадках - органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекції про допустимість пов'язаних з цим переобладнань. Відповідно до ст. 95 Земельного кодексу України, землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право самостійно господарювати на землі. Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України, при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» одночасно з розв'язанням спору про право власності на будинок, виділ частки або встановлення порядку користування конкретними приміщеннями, суд може також згідно зі ст. 105 ЗК вирішити позов, якщо він заявлений, про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою між громадянами, яким жилий будинок належить на праві спільної власності. Для визначення можливості виділу у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, в процесі розгляду справи Позивачем було заявлено клопотання про проведення судової будівельно-технічної експертизи. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної екпертизи №4947/8340/8341 (а.с. 52-67), Позивач просить визначити варіант розподілу жилого будинку та надвірних будівель визначивши Позивача [PERSON], а Відповідача [PERSON] Порядок користування земельною ділянкою визначити відповідно до ІІ варіанту. Представник [PERSON] проти вказаного варіанту розподілу заперечував, пояснивши, що порядок користування земельною ділянкою який склався між співвласниками відповідає їх домовленості. Відповідно до вказаного висновку експертизи сарай літ. «Б1» демонтований, сарай літ. «Б» знаходиться у аварійному стані. Суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги [PERSON] в частині збільшення частки у праві спільної часткової власності у зв'язку з ненаданням належних доказів для вирішення даного питання. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. На підставі викладеного й у відповідності до ст. 316, 328, 355, 356, 364 Цивільного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного суду України N7 від 04.10.91р. "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 60, 169, 209, 213, 214, 215, 223 ЦПК України, суд -

Outcome: partial