Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до Оратівського районного суду Вінницької області з позовом до Рожичнянської сільської ради Оратівського району Вінницької області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги мотивові тим, що [INFO] в с Рожична Оратівського району Вінницької області помер [PERSON], який проживав та був зареєстрований в с. Рожична Оратівського району Вінницької області. [PERSON] залишив заповіт від 15.11.2011 року за №113 згідно якого все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось заповідає [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,8143 га, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №393372 від 06.06.2007 року. Спадщина знаходиться на території Рожичнянської сільської ради Оратівського району Вінницької області. Своєчасно, в передбачений законом строк [PERSON] не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки захворів та знаходився на лікуванні, тому просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO] в с. Рожична Оратівського району Вінницької області, терміном 3 (три) місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Рожичнянської сільської ради Оратівського району Вінницької області Багінська Н.Б., будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст.174 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вивчивши вимоги позову, дослідивши докази в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 29.07.2014 року виданого виконавчим комітетом Рожичнянської сільської ради Оратівського району Вінницької області [INFO] в с. Рожична Оратівського району Вінницької області помер - [PERSON]. Із заповіту, який 15.11.2011 року посвідчено секретарем Рожичнянської сільської ради Оратівського району Вінницької області та зареєстровано в реєстрі за №113 вбачається, що все своє майно [PERSON] заповів [PERSON]. Заповіт не змінено і не скасовано. Згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №393370 від 04.12.2006 року [PERSON] належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,8144 га, яка знаходиться на території Рожичнянської сільської ради Оратівського району Вінницької області. Згідно довідки №286 від 30.07.2014 року виданої виконавчим комітетом Рожичнянської сільської ради Оратівського району Вінницької області по відомостях Рожичнянської сільської ради Оратівського району [PERSON], дійсно провів похорон [PERSON], який помер [INFO] і похоронений в с. Рожична Оратівського району Вінницької області. Згідно довідки №287 від 30.07.2014 року виданої виконавчим комітетом Рожичнянської сільської ради Оратівського району Вінницької області по відомостях Рожичнянської сільської ради Оратівського району [PERSON] постійно проживав та вів спільне господарство разом із [PERSON], 1937 р.н., до дня його смерті [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Статтею 1270 ЦК України встановлено строк для прийняття спадщини - шість місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно п.24 Постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладених у Листі № 24-753/0/4-13"Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" строку поважними визнаються такі причини, як тривала хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] пропустив строк прийняття спадщини, оскільки тривалий час хворів. Протягом встановлених ст. 1270 ЦК України шести місяців з часу відкриття спадщини позивач не подала до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Після закінчення встановленого строку [PERSON] звернувся в суд для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини та навів причини пропуску строку для прийняття спадщини, які суд визнав поважними.

Outcome: approved