Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

ПАТ «Акцент-Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи його тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 05.08.2008 р. [PERSON] отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору договір складається з заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась станом на 27.03.2014 р. заборгованість в розмірі 18699,77 грн., з яких: 2398,60 грн. - заборгованість за кредитом, 8879,51 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 6055,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 866,66 грн. - штраф (процентна складова). В судовому засіданні представник позивача Сауляк Є.В. позов підтримав за викладених у позовній заяві обставин, просить його задоволити. Вважає, що позивачем строк позовної давності не пропущено, оскільки згідно Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, але якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Тобто, дія договору триває, зобов"язання відповідачем за договором не виконано. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, суду пояснив, що позивачем не доведено факту отримання коштів відповідачем. Письмовий доказ - рух коштів по рахунку надано з поточного рахунку, а не з карткового рахунку. В розрахунку заборгованості - підвищена відсоткова ставка, чого не передбачено в умовах. Остання проплата відбулась в лютому 2009 р., а позов пред"явлено в квітні 2014 р. Просить застосувати позовну давність до вимог позивача і відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] своїм підписом погодилась на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам складають між нею та банком договір б/н, за яким [PERSON] 05.08.2008 р. отримала кредит в розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За договором позичальник при порушенні строків платежів по грошових зобов'язаннях, передбачених договором, більше ніж на 120 днів зобов'язаний виплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. і 5% від суми позову (п.8.6). Позичальник здійснює погашення кредиту шляхом внесення мінімального обов'язкового платежу, який складається з плати за користування кредитом і частини заборгованості за кредитом. Строк погашення процентів здійснюється щомісячно за попередній місяць, строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці. За несвоєчасне виконання своїх боргових зобов'язань позичальник сплачує відсотки за завищеною процентною ставкою або додаткову комісію. Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. (а.с. 10-12) Відповідач [PERSON] не виконувала зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку позивача станом на 27.03.2014 р. становить 18699,77 грн., з яких: 2398,60 грн. - заборгованість за кредитом, 8879,51 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 6055,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 866,66 грн. - штраф (процентна складова). (а.с. 5-8) Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Забезпечення виконання зобов'язання у вигляді неустойки (штрафу) регулюється ст.ст. 549-552 ЦК України. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Сторони встановили строк дії договору і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути кредит і проценти та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Аналогічна позиція Верховного Суду України висловлена в постанові від 06.11.2013 р. у справі № 6-116цс 13. Останній платіж позичальника відбувся в лютому 2009 р., а позов пред"явлено 14 квітня 2014 р. Представник відповідача заявив про застосування позовної давності до вимог позивача. На підставі викладеного в задоволенні позову слід відмовити в зв"язку з пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed