Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення суми інфляційних витрат та 3% річних Позивач АТ «Універсал Банк» свої позовні вимоги мотивує тим, що 03.04.200 між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником всіх прав і обов`язків якого є AT «Універсал Банк» та [PERSON] був укладений Генеральний договір про надання кредитних послуг №BL2964. 03.04.2008 між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №BL2964/K1 до Генерального договору про надання кредитних послуг №BL2964 від 03.04.2008. Крім того, 25.04.2008 між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №BL4137/2964 до Генерального договору про надання кредитних послуг №BL2964 від 03.04.2008. 13.02.2012 в забезпечення виконання зобов`язань за Генеральним договором між ПАТ «Універсал Банк», правонаступником всіх прав і обов`язків якого є AT «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено Договір поруки №ВЬ2964-П1, за умовами якого остання поручається перед кредитором за виконання усіх зобов`язань [PERSON] (позичальника) у їх повному обсязі як солідарний із позичальником. У зв`язку із тим, що боржник неналежно виконував умови Кредитного договору, Банк був змушений звернутись за захистом своїх порушених прав до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості. 20 жовтня 2015 року Деснянським районним судом м. Києва було винесено рішення по справі №754/728/14, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - задоволено, а саме, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк», зокрема, заборгованість за Генеральним договором про надання кредитних послуг №BL2964 від 03 квітня 2008 року, в розмірі 596 787,14грн. Зустрічний позов [PERSON] до ПАТ «Універсал Банк» про визнання недійсним Кредитного договору № BL2964 від 03 квітня 2008 року - залишено без розгляду. На день звернення до суду, рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20.10.2015 не виконане. У зв`язку з викладеним позивач просить стягнути з відповідачів грошові кошти в розмірі 208924,55грн з яких: інфляційні витрати в розмірі 155164,66грн та три відсотки річних в розмірі 53759,89грн. Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 04.06.2020 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач [PERSON] повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення ухвали про відкриття провадження, позовної заяви з додатками та листа. Відповідач [PERSON] повідомлялась про розгляд справи, відповідно до ст. 128 ЦПК України, однак повідомлення від відповідача повернулося до суду з відміткою - «за закінченням терміну зберігання». Однак, відповідачі у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, що відповідає ст. 280 ЦПК України. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їм правовідносини. 03.04.2008 між ВАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк", та [PERSON] був укладений Генеральний договір про надання кредитних послуг № BL 2964. Відповідно до п. п. 1.1., 1.2., 1.2.1., 1.3. Генерального договору, Банк зобов`язується надати Позичальнику кредитні послуги у валютах, вказаних в Договорі, в рамках ліміту встановленого у базовій валюті, що дорівнює 100 000 доларів США. Позичальник повинен виконати свої зобов`язання по поверненню в повному обсязі використаної суми ліміту за цим Договором не пізніше 01 квітня 2028 року. За надання кредитних послуг Позичальник сплачує Банку плату за кредитні послуги. При наданні кожної кредитної послуги плата за таку кредитну послугу визначається у відповідних Індивідуальних умовах, що є невід`ємною частиною цього Договору. 03.04.2008 між ВАТ "Універсал Банк" та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № BL2964/К1 до Генерального договору про надання кредитних послуг № BL2964 від 03.04.2008. Відповідно до п. п. 1., 2.2., 3.1., 3.2. Індивідуальної угоди 1, Банк зобов`язується надати Позичальнику кредитні кошти (кредит) в сумі 50 000 доларів США зі сплатою 14% річних. За користування кредитними коштами понад строк (або терміни погашення за Графіком погашення кредиту), встановлений Генеральним договором та/або цією Індивідуальною угодою, процентна ставка встановлюється в розмірі 28% річних, а Позичальник в свою чергу зобов`язується повернути кредит у повному обсязі в терміни та в розмірах, що встановлені Графіком погашення кредиту згідно додатка №1 до цієї Індивідуальної угоди. 25.04.2008 між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №BL4137/2964 до Генерального договору про надання кредитних послуг №BL2964 від 03.04.2008. Відповідно п. п. 1., 2.2., З.1., 3.2 Індивідуальної угоди 2, Банк зобов`язується надати Позичальнику кредитні кошти (кредит) в сумі 30 000 доларів СІЛА зі сплатою 14% річних. За користування кредитними коштами понад строк (або терміни погашення за Графіком погашення кредиту), встановлений Генеральним договором та/або цією Індивідуальною угодою, процентна ставка встановлюється в розмірі 28% річних, а Позичальник в свою чергу зобов`язується повернути кредит у повному обсязі в терміни та в розмірах, що встановлені Графіком погашення кредиту згідно додатка №1 до цієї Індивідуальної угоди. 13.02.2012 в забезпечення виконання зобов`язань за Генеральним договором між ПАТ «Універсал Банк», правонаступником всіх прав і обов`язків якого є AT «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено Договір поруки №ВЬ2964-П1, за умовами якого остання поручається перед кредитором за виконання усіх зобов`язань [PERSON] (позичальника) у їх повному обсязі як солідарний із позичальником. Відповідно до п. 1.4. Договору поруки, яким забезпечується виконання зобов`язань Боржника не передбачено спеціальних умов відповідальності Поручителя, а отже Боржник і Поручитель відповідають перед AT «Універсал Банк» як солідарні боржники. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20.10.2015 задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» та стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за Генеральним договором про надання кредитних послуг №BL2964 від 03 квітня 2008 року, в розмірі 596 787,14грн; зустрічний позов [PERSON] до ПАТ «Універсал Банк» про визнання недійсним Кредитного договору № BL2964 від 03 квітня 2008 року залишено без розгляду Судом безспірно встановлено, що відповідачі по даний час вищевказане рішення суду не виконали. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Згідно зі ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій. Посадових чи службових осіб та громадян в підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Статтею 509 ЦК України, передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Дані кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Положення ст. 625 ЦК України, застосовуються до боржника у разі порушення ним грошового зобов`язання в не залежності від наявності вини в його діях. Кредитор реально грошові кошти не отримав. Відтак, встановлені ст. 625 ЦК України відсотки річних та інфляційні витрати підлягають нарахуванню до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Позивач просить стягнути з відповідачів суму інфляції за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань згідно рішення суду за період часу з квітня 2017 року по березень 2020 року в сумі 155164,66грн та 3 % річних за період з 01.04.2017 по 31.03.2020 в розмірі 53759,89грн. Враховуючи викладене вище, беручи до уваги, що сума основного боргу відповідачами несплачена, а наданий розрахунок позивачем відповідає нормам закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] та [PERSON] коштів в розмірі 208924,55грн з яких: інфляційні витрати в розмірі 155164,66грн та три відсотки річних в розмірі 53759,89грн підлягають задоволенню. На підставі статті 141 ЦПК України, оскільки суд задовольнив позовні вимоги позивача з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3133,87грн, а саме з кожного по 1566,94грн.

Outcome: partial