Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання посилаючись на те, що рішенням Монастиришенського районного суду Черкаської області від 06.05.2005 року, зобов'язано її батька - відповідача по справі [PERSON], сплачувати на користь її матері [PERSON], аліменти на її утримання до досягнення нею повноліття у розмірі ? частини всіх видів його доходів, до досягнення нею повноліття, про що 06.05.2005 року було видано виконавчий лист №2-84. В обґрунтування позову посилається на ст. 3, ч. 3 ст. 61 ЦПК України, ст. ст. 2, 7, 199 СК України. Зазначений вище виконавчий лист перебував на примусовому виконанні у ВДВС Монастиришенського РУЮ Черкаської області. Однак, у зв'язку з досягненням нею повноліття, було закінчено виконавче провадження з примусового стягнення з [PERSON] аліментів на її утримання, про що старшим державним виконавцем Монастиришенського РВ ДВС Головного ТУ юстиції у Черкаській області винесено постанову від 08.09.2016 року серії ВП № 51840347. З 01.09.2015 року, вона поступила на контрактну денну форму навчання до Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини, за напрямом « соціальна робота» Міністерства освіти і науки України, що стверджується договором № 231 від 12.08.2015 року. На даний час вона навчається на 2-му курсі факультету соціальної та психологічної освіти, що підтверджується довідкою цього закладу освіти від 07.11.2016 року за № 2325. У відповідності до зазначених документів термін її навчання закінчується 30.06.2019 року. Оскільки вона являється студенткою Уманського державного педагогічного університету імені Павла Тичини, то відповідно з цим, у її батька [PERSON] виникає обов'язок сплачувати аліменти на її утримання до закінчення терміну її навчання. Вона навчається на контрактній формі навчання і у відповідності до вище вказаного договору з даним навчальним закладом, вартість всього періоду навчання становить 27720.00 грн., вартість на один рік складає 6930 грн. Навчання вона оплачує посеместрово. Степендії не отримує, будь- яких інших доходів не має. Навчання на денній контрактній формі потребує значних фінансових та матеріальних витрат ( оплата навчання, харчування, проїзд, оплата проживання, придбання зошитів, підручників тощо). Її мати [PERSON], з якою вона проживає до даного часу, перебуває в другому шлюбі, має на вихованні малолітню дитину, доходів, які б дозволяли в повному обсязі забезпечувати її утримання та навчання не має. В добровільному порядку урегулювати її матеріальне забезпечення на період навчання з відповідачем не вдалося, він відмовляється сплачувати аліменти на її утримання до закінчення навчання в розмірі, визначеному судовим рішенням від 06.05.2005 року, хоча має можливість це робити, адже являється особою працездатного віку. Просить стягнути з [PERSON], [INFO] на її користь, а саме на її утримання до закінчення нею навчання в Уманському державному педагогічному університеті імені Павла Тичини на факультеті соціальної та психологічної освіти Міністерства освіти і науки України, аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня подачі цієї заяви та до дня закінчення навчання, а саме до 30 червня 2019 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. На адресу суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з"явився. На адресу суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Заявлені позивачем позовні вимоги визнає частково та підтримує подане ним заперечення відповідно до якого посилається на ст. ст. 182, 199, 200 СК України. Проти того, щоби надавати матеріальну допомогу доньці на її утримання в період навчання він не заперечує. Однак, доводи позовної заяви вважає безпідставними, а позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення, з наступних підстав. Зазначає, що він має інших утриманців, і його матеріальне становище вкрай скрутне, що підтверджується наступним: він вже тривалий час не працює і не має жодного самостійного доходу; з 21.10.2015 року перебуває на обліку як безробітній в Ленінському РЦЗ м. Вінниці, і був знятий з обліку 20.07.2016 року, за час перебування на обліку не був працевлаштований і не може працевлаштуватись самостійно за місцем проживання, а їхати на роботу в інший регіон не може в зв'язку із сімейними обставинами. Аліменти на користь позивачки на утримання доньки до її повноліття стягувались з нього в розмірі 1/4 частини його доходу, і він не заперечував проти цього, не звертався з позовом про зменшення розміру аліментів, хоча з часом змінився його сімейний і матеріальний стан. Після розлучення з матір»ю позивачки він вступив в другий шлюб, від якого [INFO] народилась донька [PERSON], на утримання якої до цього часу він надає її матері посильну матеріальну допомогу. 02.09.2014 року він зареєстрував шлюб з [PERSON], яка прийняла прізвище «[PERSON]». Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з ними і знаходиться на їхньому утриманні. Його дружина, [PERSON], не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. Крім того, дружина в даний, час вагітна терміном вагітності за 30 тижнів, тобто, вони очікують народження ще однієї дитини . Таким чином, на його утриманні в даний час перебувають 3 особи - донька від другого шлюбу [PERSON], 2009 р.н., син від третього шлюбу [PERSON], 2015 р.н., та вагітна дружина, яка зайнята доглядом за дитиною до 3-х років. Крім того, він повинен надавати посильну допомогу своїм батькам-пенсіонерам, які отримують мінімальні пенсії, в той час, як в силу свого віку та за станом здоров'я періодично потребують лікування. Тобто, в даний час змінився його матеріальний стан в сторону погіршення. Розмір аліментів в сумі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу), які позивачка просить з нього стягувати, на сьогодні для нього є просто нереальним, оскільки жодного доходу він не має і перебуває у злиденному становищі. Крім того, такий розмір аліментів поставив би в нерівне становище доньку та інших 4-х його утриманців - 2 його неповнолітніх дітей від інших шлюбів, вагітну дружину та майбутню дитину, яка має невдовзі народитись. В позовній заяві не зазначені докази, які підтверджували б кожну з обставин, якими позивач обгрунтовує свої позовні вимоги щодо розміру аліментів та необхідності їх стягнення (довідка про свої доходи, про житловий стан, наявність власності, тощо), не надано документи, де вона на даний час зареєстрована і де вона проживає. Про його сумлінне ставлення до своїх батьківських обов'язків щодо [PERSON] свідчить той факт, що ще до недавнього часу він сумлінно сплачував аліменти до повноліття дитини і не звертався з позовом про зменшення розміру аліментів на доньку до її повноліття, хоча мав на це підстави ще з 2009 року, після народження дитини в другому шлюбі. При наявності їхньої домовленості, він мав би можливість сплачувати посильну суму допомоги добровільно, або ж в разі його працевлаштування, за заявою, поданою ним за місцем отримання заробітку. При цьому і він, і позивачка мали б можливість уникнути судових витрат, які є для нього значними, однак, позивачка позбавила його такої можливості, пред'явивши в суд позов про примусове стягнення аліментів. Виходячи з викладеного, розмір аліментів, який просить стягнути з нього відповідачка, не відповідає його можливості сплачувати аліменти, і поставить в нерівне становище його дорослу дочку та інших 3-х ( а невдовзі 4-х) його утриманців - неповнолітніх дітей від інших щлюбів та вагітну дружину. При підписанні договору №231 про навчання, де визначений розмір оплати за навчання, рішення стосовно освіти позивачки приймалось її матір'ю та донькою без його згоди і без урахування його можливості приймати участь в оплаті за навчання позивачки. Розуміючи необхідність надавати матеріальну допомогу на утримання дочки, він в даний час згоден і буде намагатися регулярно сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 50 грн щомісячно, оскільки таку суму вони з дружиною зможуть виділити із сімейного бюджету, який на даний час складається лише з допомоги держави на утримання їхньої дитини. Просить позов задовольнити частково, постановивши рішення про стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 50 (п'ятдесят) грн. щомісячно, стягнення проводити до закінчення дочкою навчання, але не більш, як до досягнення нею 23-річного віку. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково та виходить з наступного. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON], відповідач у справі, є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 19.04.2005 року, актовий запис № 13, серія [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області (а.с.4 ). Шлюб між матір»ю позивача та відповідачем розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 16 від 28.09.2005 року, серія [NUMBER] (а.с. 5). [PERSON], [INFO], навчається в Уманському державному педагогічному університеті імені Павла Тичини, термін навчання з 01.09.2015 року до 30.06.2019 року, форма навчання денна, контрактна, що підтверджується довідкою № 2325 від 07.11.2016 року (а.с. 9). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 199 та ч. 1 ст. 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язанні утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18, але меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Частина 1 ст. 199 СК України, зобов»язує батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, надавати їм матеріальну допомогу, але лише за умови, що батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Відповідно до вимог ч. 3. ст. 11, ч. ч. 1, 3, 4 ст. 60, ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 3 ст. 213 ЦПК України обґрунтованим може вважатися лише судове рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих судом обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд вважає, що позивач не надала суду доказів, що відповідач має можливість сплачувати аліменти ( надавати матеріальну допомогу), саме в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів та взагалі не надала суду доказів про наявність доходів у відповідача та їх розмір, не заявляла клопотання про витребування доказів. Натомість, відповідачем надано суду докази, які підтверджують відсутність у нього заробітку, наявність на утриманні малолітніх дітей, дружини, яка перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, (а.с. 31-39). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем не доведено наявність обставин, передбачених ст. 199 СК України, для задоволення позову в повному обсязі, а тому враховуючи, що відповідач визнає позов частково, а саме в розмірі 50 грн. щомісячно, на період навчання дитини, але не більше ніж до досягнення нею 23 років, суд вважає, що саме в такому розмірі слід стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини, задоволивши позов частково. В задоволенні позову в іншій частині, з вищеописаних підстав необхідно відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судові витрати на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача. Суд вважає за необхідне на підставі ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. На підставі вище викладеного ст.ст. 182, 183, 191, 199, 200 Сімейного Кодексу України, постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" та

Outcome: approved