Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Представник позивача в інтересах позивача 25.08.2015 року звернувся до суду із позовом про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором №11298664000 від 14.02.2008 року в розмірі 73502,33 доларів США заборгованість по кредиту та процентам та 28367,17 гривень пеня за несвоєчасне погашення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14.02.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №11298664000 про надання споживчого кредиту, за яким відповідач по справі отримав кредит у розмірі 100000,00 доларів США зі сплатою 9,5% річних за користування кредитними коштами на термін до 14.02.2029 року, та зобовязалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. Позивачем було виконано умови кредитного договору та надано відповідачці кредит. Відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» №514-VI від 17.09.2008 року були внесені зміни до Статуту АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування Банку стало «Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». 19.02.2009 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, відповідно до умов якої п.1.1 кредитного договору викладено в новій редакції, змінено строк сплати процентів позичальником з 01 по 25 число (включно) кожного місяця. В забезпечення виконання зобовязання за договором №11298664000 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» 14.02.2008 року укладено договір поруки №11298664000/П з поручителем [PERSON], в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором відповідачки [PERSON] У порушення умов договору та ст.ст.526, 527, 530 ЦК України відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку із чим станом на 06.08.2015 року утворилась заборгованість 73502,33 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом строкова в сумі 64682,13 доларів США, заборгованості по кредиту прострочена в сумі 3571,26 доларів США, заборгованості по процентам поточна в сумі 584,73 доларів США, заборгованості по процентам прострочено в сумі 4664,21 доларів США, пені за несвоєчасність виконання обовязків за договором в сумі 12807,89 гривень, заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів в сумі 15559,28 гривень, у зв'язку із чим, позивач просить солідарно стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість у розмірі 73502,33 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості в розмірі 28367,17 гривень, а також судові витрати, сплачені при предявленні позову у розмірі 3654,00 грн. У судовому засіданні представники позивача позов підтримали в повному обсязі, з підстав, зазначених у позові. В судовому засіданні представник відповідачів [PERSON], [PERSON] [PERSON], проти позову заперечував про що надав письмові заперечення проти позову та просив позов залишити без розгляду оскільки, заяву від імені ПАТ «УкрСиббанк» підписаною [PERSON] подано особою, яка не має повноважень на ведення справи. Крім того, представник відповідачів [PERSON] зазначив, що позивач невірно зазначив розмір простроченої заборгованості [PERSON], оскільки у ЄІС «Реєстрі позичальників» відображено прострочену заборгованість [PERSON] перед банком ПАТ «УкрСиббанк» у розмірі 20112,36 доларів США за угодою 0011298664000 від 14.02.2008 року. В судове засідання відповідачі [PERSON], [PERSON] не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно. Причини неявки суду не повідомили. Суд вважає можливим розглянути справу без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов заявлено на законних підставах, він достатньо обґрунтований письмовими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Частиною 1 ст.527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 530 ЦК України врегульовано строк (термін) виконання зобов'язання, а саме частиною першою встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, за змістом ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. За змістом ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якою передбачено, що розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель, що передбачено частинами 1, 2 ст.553 ЦК України. Ст.554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Судом встановлено, що 14.02.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON]укладено кредитний договір №11298664000, яким відповідач по справі отримав кредит у розмірі 100000,00 доларів США на термін до 14.02.2029 року, та зобовязалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. 19.02.2009 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, відповідно до умов якої п.1.1 кредитного договору викладено в новій редакції, змінено строк сплати процентів позичальником з 01 по 25 число (включно) кожного місяця. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань позичальника за кредитним договором №11298664000 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір поруки №11298664000/П від 14.02.2008 року з поручителем [PERSON] в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором відповідача [PERSON], відповідно до умов якого поручитель на добровільних засадах взяла на себе зобовязання перед банком відповідати по борговим зобовязанням боржника [PERSON], що виникають з умов вказаного вище кредитного договору, а саме повернути кредит в розмірі 100000,00 доларів США, сплатити проценти за його користуванням, неустойку (пеню, штраф), в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі. Вказаним договором також передбачено, що у разі невиконання боржником умов кредитного договору банк має право звернутися до поручителя з письмовою вимогою про виконання боргових зобовязань, а поручитель приймає на себе зобовязання здійснити виконання зобовязань в обсязі, заявленому банком в письмовій вимозі протягом 10 календарних днів з дати направлення такої вимоги. Відповідно до п.3.1 договорів поруки, укладених між сторонами, він діє до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором. Фактично між сторонами виникли кредитні зобов'язання і між сторонами були визначені всі істотні умови, зокрема: предмет зобов'язання, строки дії, права, обов'язки та відповідальність сторін. Також у забезпечення належного виконання зобовязань за кредитним договором №11298664000 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки №11298664000/З/1 від 14.02.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 1166. Згідно з умовами зазначеного договору в іпотеку передане нерухоме майно - квартира №54, по вул. 8 Березня, 56 у м. Запоріжжі. Крім того, у забезпечення належного виконання зобовязань за кредитним договором №11298664000 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки №11298664000/З від 14.02.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 1164. Згідно з умовами зазначеного договору в іпотеку передане нерухоме майно - квартира №41, по вул. Українська, 57 у м. Запоріжжі. Свої зобов'язання за Кредитним договором Банк виконав у повному обсязі, що підтверджується наявними у справі доказами. Розрахунком ПАТ «УкрСиббанк», відповідно до якого [PERSON] станом на 10.08.2015 року має борг по кредитному договору в сумі 73502,33 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом строкова в сумі 64682,13 доларів США, заборгованості по кредиту прострочена в сумі 3571,26 доларів США, заборгованості по процентам поточна в сумі 584,73 доларів США, заборгованості по процентам прострочено в сумі 4664,21 доларів США, пені за несвоєчасність виконання обовязків за договором в сумі 12807,89 гривень, заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів в сумі 15559,28 гривень. Позивачем суду надано на підтвердження своїх вимог копії письмових вимог №30-11/26725 від 07.07.2015р. про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором на імя [PERSON] та №30-11/26726 від 07.07.2015 року про виконання грошових зобовязань за договором поруки на імя [PERSON] про погашення протягом 30-ти днів з моменту її отримання простроченої заборгованості в сумі 68253,39 доларів США, простроченої заборгованості за процентами в сумі 3522,91 доларів США, які відповідачі отримали 16.07.2016 року, що підтверджується копіями повідомлень про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.251 ЦК України терміном є певний момент у часі з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення, що може бути визначена правочином. Відповідно до ч.2 ст.252 ЦК України термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. У п.3.1 договорів поруки, укладених між банком та поручителем [PERSON], він діє до повного виконання боргових зобовязань за кредитним договором договору поруки, Отже, зазначеним договором поруки встановлено строк, після закінчення якого порука припиняється, що відповідає вимогам ст.252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Згідно з ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Як вказувалося, з розрахунку заборгованості, наданого банком, станом на час звернення до суду вбачається, що прострочена заборгованість позичальника [PERSON] за кредитним договором виникла у грудні 2014 року, позичальник вносив щомісячні платежі не в повному розмірі тому банком нараховувалась пеня за невчасну сплату кредиту. Позичальник не виконав умови кредитного договору і у цьому разі за умовами кредитного договору у банку виникло право вимоги дострокового повернення кредиту. Відтак з цього моменту почав спливати визначений договором поруки строк виконання зобов'язання, протягом якого банк має право звернутись з вимогою до поручителя, а у разі, якщо банк не скористається таким правом, зобов'язання за договором поруки припиняються після спливу такого строку. До суду з позовом до поручителя банк звернувся 25.08.2015 року тобто в межах строку, встановленого договором поруки. Оскільки строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а строком існування самого зобов'язання поруки, то право кредитора і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються. У зв'язку з цим, зобов'язання поручителя за договорами поруки, що укладений 14.02.2008 року між банком та [PERSON] не припинився відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України. Отже, вимоги банку про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачів підлягають задоволенню. Зі змісту кредитного договору вбачається, що за його умовами погашення кредиту мало здійснюватися [PERSON] щомісячними платежами. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що прострочена заборгованість по платежам за кредитом у позичальника почала виникати з грудня 2014 року, при цьому боржник здійснював погашення кредиту, хоча із порушеннями строків, щомісяця показники заборгованості змінювалися. З грудня 2014 року нараховувалася пеня, розмір якої постійно збільшувався, кошти на погашення тіла кредиту, відсотків, пені не вносила. Відповідно до розрахунку, який надано позивачем станом на 10.08.2015 року заборгованість позичальника за вказаним кредитним договором становить по кредиту в сумі 73502,33 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом строкова в сумі 64682,13 доларів США, заборгованості по кредиту прострочена в сумі 3571,26 доларів США, заборгованості по процентам поточна в сумі 584,73 доларів США, заборгованості по процентам прострочено в сумі 4664,21 доларів США, пені за несвоєчасність виконання обовязків за договором в сумі 12807,89 гривень, заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів в сумі 15559,28 гривень. Вказана сума заборгованості, станом на день розгляду справи відповідачами банку не сплачена. Суд критично відноситься до наданого представником відповідачів [PERSON]доказу, а саме листа-відповіді Національного банку України за вих. №20-0004/73390 від 01.09.2016 року щодо наявної простроченої заборгованості [PERSON] перед банком ПАТ «УкрСиббанк» за угодою 0011298664000 від 14.02.2008 року у розмірі 20112,36 доларів США, яка виникла 26.11.2014 року. Вказаний лист не може бути доказом існуючої простроченої заборгованості у розмірі 20112,36 доларів США відповідачів перед позивачем, з огляду на таке. Відповідно до п.1.2. Положення про єдину інформаційну систему «Реєстр позичальників», затвердженого\~постановою НБУ від 27 червня 2001 року №245, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 липня 2001 року за №604/5795 Єдина інформаційна система «Реєстр позичальників» створюється і функціонує на добровільних (договірних) засадах для зменшення ризиків, що виникають при обслуговуванні юридичних та фізичних осіб у банках України внаслідок неповної інформації про клієнта. Відповідно до положень абз. 2 п.7.2. Положення під час укладення угод про надання кредитів, гарантій, поручительств тощо банк може передбачати, що в разі несвоєчасного погашення заборгованості за цією угодою і зарахування її до простроченої інформація про цього позичальника та його заборгованість надаватиметься до ЄІС «Реєстр позичальників». З огляду на це, передача інформації про позичальника та його заборгованості до ЄІС «Реєстр позичальників» здійснюється на умовах, що передбачені відповідними угодами та з врахуванням вимог діючого законодавства. При цьому, відповідно до положень ст. 60 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею. Порядок розкриття банківської таємниці визначений положеннями ст. 62 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», у т.ч. на підтвердження письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи. Підтвердженням того, що інформація, яка підлягає передачі до ЄІС «Реєстр позичальників» є банківською таємницею визначено у п. 7.3 Положення, відповідно до якою - інформація, що зберігається в ЄІС "Реєстр позичальників", становить банківську таємницю. Умови договору про надання кредиту №11298664000 від 14.02.2008 року, укладеного з [PERSON] не передбачають розголошення інформації, яка становить банківську таємницю та надання інформації про Позичальника та його заборгованість до ЄІС «Реєстр позичальників». З цих підстав, ЄІС «Реєстр позичальників» не може містити інформацію про розмір заборгованості [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту через те, що така інформація становить банківську таємницю а позичальник не надав згоди на її розголошення шляхом внесення відомостей до ЄІС «Реєстр позичальників». Відповідно до п. 2.1. до ЄІС «Реєстр позичальників» підключаються банки, що уклали договір з Національним банком про надання послуг через цю систему. Доказів про те, що ПАТ «УкрСиббанк» укладав відповідний договір з Національним банком про надання послуг через реєстр позичальників суду не надано, тому посилання представника відповідачів [PERSON] на лист Національного банку України від 01.09.2016 року є необгрунтованими. Згідно положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Порядок призначення та проведення судових експертиз передбачений Законом України "Про судову експертизу", а також регулюється Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичними рекомендаціями з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень (далі - Рекомендації), затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5. За змістом положень ст.ст.143, 144 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі і експертиза призначається ухвалою суду. Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд має сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, сприяти здійсненню особам, які беруть участь у справі, в реалізації їхніх прав. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційної гарантією (ст.129 Конституції України). Крім того, у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №5 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду" судам роз'яснено, що висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Як експерт може залучатися особа, яка відповідає вимогам, установленим Законом України "Про судову експертизу", і внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів. Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для справи. Факти, що входять в предмет доказування, визначені у ч.1 ст.179 ЦПК України. За ч.2 ст.59 зазначеного Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Питання допустимості і належності доказів у цивільному судочинстві регламентується ст.ст.58, 59 ЦПК України. Допустимість доказу - це відповідність його процесуальній формі (засобів доказування) вимогам закону. Відповідно до ст.212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом на виконання вимог п.4 ст.10 ЦПК України відповідачам та представнику відповідачів [PERSON] було роз'яснено їх право заявити клопотання щодо призначення по справі експертизи з метою встановлення вірності нарахування заборгованості за договором від 14.02.2008 року, а також про надання інших доказів по справі, які б підтверджували обставини, викладені в запереченні на позовну заяву. Проте представник відповідачів [PERSON] вказаним правом не скористався і на підтвердження своїх заперечень проти позову послався лише на письмові заперечення проти позову, додані ним до справи. Разом з тим суд вважає, що відповідачі та представник відповідачів [PERSON], [PERSON] [PERSON] не надали суду належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин та позову. Таким чином, загальна сума заборгованості доведена позивачем та підлягає солідарному стягненню з відповідачів [PERSON], [PERSON] оскільки вони порушили умови договору та вимоги ст.ст.526, 527, 530, 533, 536, 1046, 1049, 1054 ЦК України, чим порушено права позивача, який, у свою чергу, відповідно до вимог ст.ст.543, 549, 550, 551, 1050 ЦК України має право вимагати дострокового повернення заборгованості, що лишилася, сплати процентів та пені, відповідно до положень ст.ст.1048, 625 ЦК України. Відповідно ч.3 ст.42 ЦПК України довіреність від імені юридичної особи видається за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, статутом або положенням, з прикладенням печатки юридичної особи (за наявності). Посилання представника відповідачів [PERSON] на те, що представники банку, які приймали участь у розгляді справи не мають відповідних повноважень на ведення справи є безпідставними, оскільки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] представляли інтереси позивача на підставі довіреностей наданих посадовими особами ПАТ «УкрСиббанк», які діяли у відповідності Статуту ПАТ «УкрСиббанк» в новій редакції погодженої Національним банком України 09.06.2015 року та мали повноваження видавати довіреності. Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів у розмірі 73502,33 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом строкова в сумі 64682,13 доларів США, заборгованості по кредиту прострочена в сумі 3571,26 доларів США, заборгованості по процентам поточна в сумі 584,73 доларів США, заборгованості по процентам прострочено в сумі 4664,21 доларів США, пені за несвоєчасність виконання обовязків за договором в сумі 12807,89 гривень, заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів в сумі 15559,28 гривень. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягають відшкодуванню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в розмірі 3654,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved