Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

ПАТ "Фідобанк" звернулось в суд із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що 09.10.2008 року між ПАТ "Ерсте Банк", правонаступником якого є ПАТ "Фідобанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/2635/5/24357, згідно якого останньому надано кошти в сумі 9 000 доларів США з терміном користування до 08.10.2015 року та зі сплатою 12,99 % річних. Кредит банком надано для придбання легкового автомобіля на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування таким на умовах встановлених між сторонами. 29 березня 2010 року між вищевказаними сторонами та [PERSON] була укладена додаткова угода № 2 до вказаного кредитного договору. За її умовами у зв'язку з відчуженням за згодою банку заставного автомобіля останньому, такий став стороною договору. 29 березня 2010 року між банком та [PERSON] був укладений також договір застави за номером 014/2635/5/24357/3. За цим договором кредитні зобов'язання [PERSON] забезпечуються заставним автомобілем DAEWOO, модель Lanos, випуску 2008 року, шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитом відповідачем [PERSON], 29.03.2010 року між ПАТ "Ерсте Банк", позичальником та [PERSON] було укладено договір поруки № 014/2635/5/24357/3/4. Вказує, що у зв'язку з невиконанням відповідачами своїх зобов'язань, ПАТ "Фідобанк" звернувся до Луцького міськрайонного суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором і рішенням суду від 20.06.2014 року позовні вимоги задоволені та стягнуто з боржників 39069,07 грн. боргу. В подальшому, на виконання вимог даного рішення, були видані виконавчі листи і під час дії виконавчого провадження відповідачі сплатили визначену судом суму коштів в рахунок погашення боргових зобов'язань. Проте, присуджена судом і внесена в банк в рахунок погашення боргових зобов'язань сума коштів не змогла покрити борг за вищевказаним кредитним договором, оскільки моменту проведення розрахунку заборгованості станом на 11.02.2014 року і до виконання рішення суду пройшов значний проміжок часу, а термін дії договору не закінчився. У зв'язку з чим, станом на 02.12.2014 року заборгованість відповідачів перед ПАТ "Фідобанк" складає 31478,34 грн., а тому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача вказану суму заборгованості та понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги уточнив та просив стягнути з відповідачів заборгованість, яка станом на 07.04.2015року складає 47971,66 грн. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 09.10.2008 року між ПАТ "Ерсте Банк", правонаступником якого є ПАТ "Фідобанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/2635/5/24357, згідно якого останньому надано кошти в сумі 9 000 доларів США з терміном користування до 08.10.2015 року та зі сплатою 12,99 % річних (а.с. 18-19). Як вбачається із витягу статуту позивача, останній є правонаступником ПАТ "Ерсте Банк" (а.с. 8-10). Відповідно до п. 1.3. кредитного договору, повернення кредиту (основної позичкової заборгованості), сплата процентів за користування кредитом, сплата щомісячної комісії здійснюється позичальником щомісячно відповідно до графіку погашення платежів. Водночас, із п. 5.3. кредитного договору вбачається, що у випадку прострочення виконання зобов'язання щодо повернення кредиту, чи його частини, позичальник зобов'язаний на підставі ст. 625 ЦК України, повернути кредитору суму боргу (прострочених зобов'язань) та сплатити кредитору проценти від простроченої суми боргу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Рішенням Луцького міськрайонного суду від 20.06.2014 року солідарно стягнуто з відповідачів на користь ПАТ "Фідобанк" заборгованість за кредитним договором в розмірі 39069,07 грн., яка виникла станом на 11.02.2014 року (30-32). Разом з тим, як вбачається з представлених доказів, відповідачі рішення суду в добровільному порядку не виконали, в зв'язку з чим заборгованість стягувалась у примусовому порядку (а.с. 33-35). Таким чином, враховуючи, що відповідач [PERSON] належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання в період дії договору і як вбачається із розрахунку заборгованості, його борг по курсу валют станом на 07.04.2015 року за кредитним договором становить 47971,66 грн. (а.с. ), а тому вимога позивача про стягнення вказаної суми підлягає до задоволення. Крім цього, з метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань перед банком за кредитним договором, між банком, [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки № 014/2635/5/24357/4 від 29.03.2010 року (а.с. 28-29) , ), за яким поручитель зобов'язувалася перед кредитором, позивачем по справі, за виконання зобов'язань щодо погашення кредиту відповідачем [PERSON], А тому, зважаючи, що останній порушив умови договору, у нього виникла заборгованість, то вказані відповідачі повинні нести солідарну відповідальність на підставі ст. 554 ЦК України, за якою у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, з відповідачів слід стягнути солідарно на користь позивача встановлену в судовому засіданні суму заборгованості по кредитному договору, так як незважаючи на судове рішення, за яким відповідачі сплатили частину боргу, однак кредитний договір продовжував діяти під час його виконання і сума кредиту в повному обсязі сплачена не була, то суд вважає заявлені вимоги підставними. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат в розмірі 315 грн. також підлягає до задоволення, а недоплачену суму судового збору в розмірі 164,72 грн. слід стягнути в дохід держави в рівних частинах.

Outcome: approved