Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

Представник позивача Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» - Вертас М.М. звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 05.06.2018 року між ПАТ АКБ "Львів" правонаступником якого є Акціонерне товариство Акціонерно-комерційний банк "Львів" (скорочене офіційне найменування - AT АКБ "Львів") та [PERSON] було укладено кредитний договір №03586/121/2018 за умовами якого банк зобов`язується надати позичальнику кредит на суму 54651 гривні по програмі Енергозбереження, зі сплатою 18 відсотків річних за користування кредитом, на строк до 04.06.2021р. Вказує, що прийняті на себе зобов`язання по кредитному договору банк виконав у повному обсязі, надавши позичальнику кредит в сумі 54651,00грн., що підтверджується меморіальним ордером №106518 від 06.06.2018р. Зазначає, що з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] 05.06.2018р. укладено договір поруки, згідно з яким поручитель зобов`язався відповідати перед позивачем солідарно із позичальником в повному обсязі за своєчасне виконання позичальником його зобов`язань за кредитним договором. Покликається на те, що у зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором позивач надсилав відповідачам листи з вимогою погасити заборгованість за кредитним договором. Стверджує, що станом на 29.04.2020р. заборгованість по вищевказаному кредитному договору становить 48367,91грн., з яких: заборгованість по основному боргу - 42920,40грн.; заборгованість по відсотках 2028,55грн.; пеня нарахована та несплачена за період з 01.01.2019р. по 29.02.2020р. включно 3418,96грн. (згідно п.61. Кредитного договору). З огляду на наведене, просила суд ухвалити рішення про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача АТ АКБ «Львів» заборгованість за Кредитним договором №03586/121/2018 від 05.06.2018р. в розмірі 48367,91 грн., а також 2102 гривні судового збору. Представник позивача Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» - Вертас М.М., яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явилася, однак у поданій нею позовній заяві просила суд здійснювати розгляд справи у її відсутності. Відповідачка [PERSON] \~про час\~та місце\~розгляду справи\~була повідомлена\~належним чином,\~у судове\~засідання не\~з`явилася\~без поважних\~причин,\~клопотань про\~відкладення або\~про розгляд\~справи за\~її відсутності\~до суду\~не надходило.\~Як вбачається\~із матеріалів\~справи судові\~повістки відповідачці\~надсилались рекомендованим\~листом з\~повідомленням про\~вручення поштового\~відправлення за\~адресою місця\~її проживання,\~зареєстрованою у\~встановленому законом\~порядку та\~були вручені\~їй особисто. Відомості про будь-які інші адреси місця проживання чи перебування відповідачки чи про її офіційну електронну адресу в матеріалах справи відсутні, заяв про зміну місця проживання чи перебування від відповідачки не надходило. Тому на підставі статей 128, 131 ЦПК України суд приходить до висновку, що відповідачка вважається повідомленою про дату, час та місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився без поважних причин, клопотань про відкладення або про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Як вбачається із матеріалів справи виклик відповідача здійснювався у відповідності до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України, - через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України та останній вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи з часу опублікування оголошення про виклик. Крім того, останнього повідомляли про час і місце розгляду справи, шляхом надіслання рекомендованих листів з повідомленням про вручення поштового відправлення за останньою відомою адресою місця його реєстрації, одна з яких була вручена йому особисто, інші повернулись із відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою». Відомості про будь-які інші адреси місця проживання чи перебування відповідача чи про його офіційну електронну адресу в матеріалах справи відсутні, заяв про зміну місця проживання чи перебування від відповідача не надходило. Тому на підставі статей 128, 131 ЦПК України суд приходить до висновку, що відповідач вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Ухвалою судді від 31.07.2020р. позовну заяву по вказаній цивільній справі залишено без руху, у зв`язку з наявними у ній недоліками. Ухвалою судді від 01.09.2020р. відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, так як згідно з вимогами ч.6 ст.19 ЦПК України поданий спір є малозначним, а тому у відповідності до ст.274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 29.06.2021 року постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи. Враховуючи положення ст.280 ЦПК України, а також те, що відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомили, а також враховуючи те, що представник позивача не заперечував проти заочного вирішення справи, судом вирішено ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності сторін, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст.546, 553 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. Правові наслідки порушення зобов`язання, забезпеченого порукою, врегульовані ст.554 ЦК України. Зі змісту цієї норми вбачається, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що 05.06.2018 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерний комерційний банк "Львів" (правонаступником якого є Акціонерне товариство Акціонерно-комерційний банк "Львів", скорочене офіційне найменування - AT АКБ "Львів") та [PERSON] було укладено кредитний договір №03586/121/2018, згідно з умова якого позивач надав позичальнику (відповідачці) кредит у сумі 54651 грн. по програмі Енергозбереження для споживчих потреб на придбання (купівлю) матеріалів для утеплення стін, на умовах зворотності, строковості, забезпеченості, цільового використання та зі сплатою 18 відсотків річних за користування кредитом, з терміном погашення до 04.06.2021 року Крім того, з метою забезпечення виконання позичальником [PERSON] зобов`язань по даному кредитному договору, цього ж дня (05.06.2018р.) між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки №03586/121/2018/Р-1. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши позичальнику (відповідачці [PERSON] ) кредит в сумі 54651,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером №106518 від 06.06.2018 року. Згідно умов даного кредитного договору відповідачка [PERSON] зобов`язалася повертати суму кредиту та нараховані доходи щомісячно, згідно з Додатком №1 (Платіжним календарем), що є невід`ємною частиною цього договору, не пізніше останнього робочого дня поточного місяця, якщо інше не передбачено цим договором та/або додатками до нього, які будуть укладені в майбутньому (п.5.2 даного Кредитного договору). Відповідно до п.6.1. Кредитного договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за цим договором, банк вправі нараховувати позичальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочки, від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочки. Пеня не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Згідно умов даного кредитного договору відповідач [PERSON] зобов`язався погашати кредит та сплачувати проценти в порядку, визначеному договором, відповідно до встановленого графіку погашення кредиту (п.3.4, п.4.2 Договору). Пунктом 6.4 Договору передбачено, що кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів у разі затримання сплати позичальником частини кредиту та/або процентів щонайменше на три календарних місяці. Відповідно до п.2.5, п.3.1 договору поруки у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань перед кредитором за кредитним договором в цілому чи в будь-якій його частині, Кредитор має право пред`явити вимогу до поручителя про погашення поручителем заборгованості в об`ємі боргових зобов`язань позичальника перед кредитором, що обумовлені кредитним договором. За невиконання або неналежне виконання поручителем своїх обов`язків по цьому договору, поручитель відшкодовує кредитору завдані йому збитки, а також сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в цей період, за кожен день прострочення. Надавши суму кредиту позичальнику, позивач виконав умови укладеного кредитного договору №03586/121/2018 від 05.06.2018р., однак відповідачка [PERSON] всупереч умовам такого свої зобов`язання щодо повернення суми кредиту та сплати процентів належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 29.04.2020р. має заборгованість перед позивачем на загальну суму 48367,91грн., з яких: заборгованість по основному боргу - 42920,40грн.; заборгованість по відсотках 2028,55грн.; пеня нарахована та несплачена за період з 01.01.2019р. по 29.02.2020р. включно 3418,96грн. (згідно п.61. Кредитного договору). Як вбачається із матеріалів справи, позивачем на адресу відповідачів надсилались вимоги про виконання останніми вимог кредитного договору щодо своєчасного та належного погашення заборгованості за кредитом і процентами за користування таким, однак на вказані вимоги останні не відреагували, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом про дострокове повернення кредиту та погашення виниклої заборгованості. На час розгляду справи судом, відповідачами не надано даних, що свідчать про погашення ними усієї суми заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Вказані обставини підтверджуються: копією кредитного договору №03586/121/2018 від 05.06.2018р. укладеного між сторонами; копією договору поруки №03586/121/2018/Р-1; копією меморіального ордеру №106518 від 06.06.2018 року; розрахунком заборгованості за кредитним договором №03586/121/2018 від 05.06.2018р. станом на 29.04.2020р.; розрахунком по нарахованій пені за кредитним договором №03586/121/2018 від 05.06.2018р. за період з 01.01.2019р. по 29.02.2020р. включно.; виписками по особовому рахунку [PERSON] за період з 05.06.2018-22.04.2020р.; вимогами AT АКБ «Львів» про погашення заборгованості, адресованими відповідачам [PERSON] та [PERSON] ; іншими матеріалами справи. Згідно ст.ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст.ст.611, 625, 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання або розірвання договору, зміна умов договору, сплата неустойки чи відшкодування збитків. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 2 ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Так, за змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Отже, беручи до уваги те, що відповідачка [PERSON] не виконувала умови кредитного договору №03586/121/2018 від 05.06.2018 року, у зв`язку з чим вважається такою, що прострочила виконання зобов`язання, а також те, що згідно зазначеного вище договору поруки поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором на всю суму заборгованості, що відповідає вимогам ст.554 ЦК України, суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність позовних вимог на предмет солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача зазначеної суми заборгованості в розмірі 48367,91 грн., тобто в межах заявлених позовних вимог. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Що ж стосується розподілу судових витрат, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Судом встановлено, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2102 грн., що підтверджується поданим позивачем меморіальним ордером №563514 від 27.04.2020р. (платник: АТ АКБ «Львів», банк платника: АТ АКБ «Львів). У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] у рівних частках на користь позивача 2102 грн. судового збору.

Outcome: approved