Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] померла баба позивача [PERSON] , що постійно проживала в будинку позивача по [ADDRESS] . Спадщину після смерті баби у відповідності до вимог ст. 549 Цивільного кодексу УРСР позивач прийняла шляхом вступу у фактичне володіння та управління спадковим майном. Оскільки спадкодавець на момент смерті проживала в належному позивачу житловому будинку, то позивач після смерті [PERSON] заволоділа її всім майном. Батько позивача [PERSON] помер [INFO] і таким чином право на спадкування перейшло до позивача, що узгоджується з вимогами ст. 529 ЦК УРСР. За життя [PERSON] була членом колгоспу «Іскра» с. Голобієвичі Народицького району Житомирської області та мала право на земельну частку (пай). Село Голубієвичі Народицького району Житомирської області віднесено до зони безумовного (обов`язкового) відселення. 04 грудня 1990 року [PERSON] , яка перебувала вже на пенсії, була переселена з с. Голубієвичі Народицького району Житомирської області в с. Привороття Брусилівського району Житомирської області і у відповідності до ст. 35 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» мала право на отримання земельної частки (паю) за новим місцем роботи (проживання) із земель запасу та резервного фонду в розмірі та в порядку, визначених законодавством. За місцем переселення [PERSON] своє право на отримання земельної частки (паю) не використала в зв`язку зі смертю. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складалася з права на земельну частку (пай), за рахунок земель запасу та резервного фонду, що розташовані за межами населеного пункту Брусилівської селищної ради. У зв`язку з вищевказаним позивач звернувся до приватного нотаріуса Брусилівського державного нотаріального округу з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріус відмовив у його видачі, оскільки позивачем пропущені строки прийняття спадщини. Також відмовила виділити позивачу земельну частку (пай), як спадкоємцю після смерті [PERSON] , і розпорядник земель Брусилівська селищна рада Брусилівського району Житомирської області та рекомендувала для вирішення питання звернутися до суду (лист від 24.10.2019 року № 826). Окрім того, втрачене свідоцтво про народження батька позивача [PERSON] не надає змоги підтвердити позивачці той факт, що померла [INFO] [PERSON] являється її бабою. З відповіді Шепетівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) стало відомо про відсутність в архівах актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Брикуля Шепетівського району Хмельницької області, в зв`язку з тим, що книги державної реєстрації про народження за 1934-1940 роки по зазначеному населеному пункту не збереглися та до Державного архіву Хмельницької області не передавались. Тому іншим чином, як в судовому порядку, встановити факти, що мають юридичне значення, а саме факт прийняття спадщини та факт родинних зв`язків позивач не може. Просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме що померла [INFO] в с. Привороття Брусилівського району Житомирської області [PERSON] була бабою [PERSON] ; встановити факт, що має юридичне значення, а саме що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [INFO] в с. Привороття Брусилівського району Житомирської області [PERSON] , та визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) із земель запасу та резервного фонду Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області, право на яку мала померла [INFO] її баба [PERSON] . В підготовче судове засідання представник позивача адвокат Нестеренко М.М. та позивач не з`явились, подали до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник відповідача Брусилівської селищної ради Житомирської області в судове засідання також не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до початку судового засідання надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та визнання позову [PERSON] . Дослідивши та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, з матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] в с. Голубієвичі Народицького району Житомирської області та її батьком є [PERSON] (а.с. 7). 17.01.1981 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] і її прізвище після укладення шлюбу стало [PERSON] (а.с. 8). Батько [PERSON] [PERSON] помер в с. Привороття Брусилівського району [INFO] (а.с. 13). З відповіді Шепетівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 08.01.2020 року № 3497/15.22.4-36 випливає, що в архівах Шепетівського відділу ДРАЦС відсутній актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Брикуля Шепетівського району Хмельницької області в зв`язку з тим, що книги державної реєстрації про народження за 1934-1940 роки по зазначеному населеному пункту не збереглися та до Державного архіву Хмельницької області не передавались (а.с. 14). При цьому згідно довідки № 442 від 13.08.2019 року, виданої виконавчим комітетом Брусилівської селищної ради Житомирської області, на момент смерті в 1994 році [PERSON] проживав по [ADDRESS] , та у вказаному будинку також була зареєстрована його мати [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). [PERSON] померла [INFO] віці 87 років в с. Привороття Брусилівського району Житомирської області (а.с. 9). З витягу з погосподарської книги № 2 Приворотської сільської ради за 1996 - 2000 роки, особовий рахунок № [NUMBER] вбачається, головою домогосподарства, розташованого у [ADDRESS] , є [PERSON] , [INFO], членом домогосподарства є її баба [PERSON] , [INFO], яка померла [INFO] (а.с. 15). Аналіз наведених вище доказів дає суду підстави достовірно встановити, що померла [INFO] [PERSON] є бабою позивача у справі [PERSON] , яка прийняла спадщину, що залишилась після її смерті, у відповідності з вимогами ст. 459 ЦК України ( в ред.. 1963 р.) шляхом вступу у фактичне володіння та управління спадковим майном. Також судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , дійсно постійно проживала в с. Голубієвичі Народицького району Житомирської області з моменту аварії на ЧАЕС з 26.04.1986 року по 04.12.1990 року, що випливає з довідки Народицької селищної ради Житомирської області від 09.10.2019 року № 379 (а.с. 11). Даний населений пункт відноситься до 2 зони безумовного (обов`язкового) відселення згідно Постанови КМУ № 106 від 23.07.1991 року. При цьому з довідки трудового архіву Народицької селищної ради Житомирської області від 29.10.2019 року вбачається, що [PERSON] , [INFO]., була членом колгоспу «Іскра» с. Голубієвичі Народицького району Житомирської області і працювала в ньому в 1950-1973 роках (а.с. 12). З відповіді відділу у Брусилівському районі ГУ Держгеокадастру в Житомирській області № Г-57/0-0.22-53/132-19 від 30.08.2019 року вбачається, що [PERSON] земельна частка (пай) на території Брусилівського району Житомирської області не надавалась (а.с. 18). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Брусилівського нотаріального округу Житомирської області Отрищенко О.І. від 09.11.2019 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), так як заявником не надано документів, які б підтверджували виникнення цих прав у [PERSON] (а.с. 21). Також з інформаційної довідки зі спадкового реєстру вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с. 12). Відповідно до ст. 35 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» громадяни, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов`язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, що до набрання чинності цим Законом проживали у сільській місцевості, мають право на отримання земельної частки (паю) за новим місцем роботи (проживання) із земель запасу та резервного фонду в розмірі та в порядку, визначених законодавством. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі на місцевості земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" право на земельну частку (пай) мають громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов`язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості. Громадянам, зазначеним в абзаці п`ятому частини першої цієї статті, земельні ділянки в натурі (на місцевості) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. У разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду земельна ділянка за їх згодою може бути виділена в натурі (на місцевості) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради в межах області. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі на місцевості земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Враховуючи наведені вимоги закону та досліджені судом докази, суд вважає, що [PERSON] як особа, що була евакуйована з зони безумовного (обов`язкового) відселення та на момент евакуації була членом сільськогосподарського підприємства, мала право на земельну частку (пай) з земель запасу та резервного фонду Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області та вказане право у відповідності до ст. 1218 ЦК України входить до складу спадщини, що відкрилась після її смерті. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, оскільки встановлення факту родинних відносин між позивачем [PERSON] та [PERSON] має для позивача юридичні наслідки, з урахуванням всіх встановлених обставин справи в суду наявні законні підстави встановити, що померла [INFO] [PERSON] є бабою [PERSON] , та визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) із земель запасу та резервного фонду Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області, право на яку мала померла [INFO] [PERSON] , задовольнивши таким чином позовні вимоги позивача. Ч. 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. На підставі ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК України (в редакції 1963р.), Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (зі змінами та доповненнями), ст. 35 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 1, 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі на місцевості земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", та

Outcome: approved