Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

У червні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовуючи свої вимоги, зокрема, тим, що у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В. перебуває на виконанні ВП №64660399, сторонами якого є [PERSON] - боржник, та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» - стягувач. Про існування виконавчого провадження ВП №64660399 боржник дізнався з листа, що надійшов на адресу підприємства, на якому він працює. В листі містилась постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яка була винесена на підставі виконавчого напису №17781, виданого 01.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. щодо стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості згідно кредитного договору від 26.08.2011 року, укладеного з ПАТ «Дельта Банк». Позивач зазначає, що вказаний виконавчий напис вчинено з грубим порушенням встановленої чинним законодавством процедури його вчинення та на підставі неправомірних вимог стягувача, за відсутності документів, що підтверджують безспірність вимог стягувача. На підставі викладеного позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 01.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ ««РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА»» заборгованості в сумі 17298,62 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14.06.2021 задоволено заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №17781, вчиненого 01.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 17298,62 грн. від 26.08.2011. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14.06.2021 у справі відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання, витребувано у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича (Житомирська обл., м. Житомир, 10008, вул. Леха Качинського, буд.6) документи та матеріали на підставі яких вчинявся виконавчий напис від 01.02.2021 року № 17781 щодо звернення стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 17298, 62 грн. Станом на день ухвалення рішення, жодних документів від приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича не надходило. Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, при цьому, 19.10.2021 на адресу суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» уповноваженого представника в судове засідання повторно не направив, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Табінський О.В. в судове засідання повторно не з`явилася, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялася належним чином. У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 01.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис № 17781, про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором від 26.08.2011 року, укладеним із ПАТ "Дельта Банк", у розмірі 17298,62 грн. 23.03.2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому провадженні №64660399 з примусового виконання виконавчого напису №17781, вчиненого 01.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з позивача заборгованості на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» у розмірі 17298,62 грн. (а.с.14-16). Однак позивач вважає вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки винесений з порушенням вимог чинного законодавства України. Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини щодо неправомірності вчинення виконавчого напису нотаріуса, які регулюються спеціальним законодавством України. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчиненні» №2 від 31.01.1992 при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. За змістом ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, п.2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999, в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014, було встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Тобто саме вказані зміни до Переліку дозволяли кредиторам звертатися до нотаріуса для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, оформленими не тільки в нотаріальному порядку, але і в простій письмовій формі. Разом з тим, Київський апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14, визнав незаконною та нечинною в частині з моменту її прийняття постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносилися до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції від 29.11.2001, в якій у п.1 Переліку в редакції від 29.11.2001 передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При цьому п.2 взагалі не передбачено в діючому Переліку. Тобто під час видачі оскаржуваного виконавчого напису приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. керувався визнаним нечинним законодавством, яке в дійсності не передбачало можливості вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений, а, отже, діяв в порушення норм ч. 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до п.3.1 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом 3.5 глави 16 розділу II зазначеного Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Таким чином, та обставина, що позивач не погоджується з розміром заборгованості, а отже існує спір щодо стягнення заборгованості, спростовує безспірність заборгованості боржника. Також, слід зазначити, що у матеріалах справи відсутні повідомлення про наявність заборгованості за кредитним договором та намір відповідача у позасудовому порядку, шляхом вчинення виконавчого напису, захистити свої порушені права. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16). З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги те, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи була вона надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Крім того, відсутні докази, які би доводили наявність у заявника права вимоги за кредитним договором укладеним між позивачем та ПАТ "Дельта Банк". Суд зазначає, що ухвалою від 14.06.2021 у приватного нотаріуса були витребувані копії матеріалів, на підставі яких вчинено спірний виконавчий напис. На виконання вимог ухвали нотаріусом документів суду не надано. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Ураховуючи вищевикладене, а також те, позивач не був у встановленому законом порядку проінформований про наявність у нього заборгованості за кредитним договором та розмір вказаної заборгованості, строк, у який належить погасити існуючу заборгованість, а також наслідки її непогашення, суд приходить до висновку про те, що у даному випадку заборгованість, визначена стягувачем та подана нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не є безспірною. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №17781, вчинений 01.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості в розмірі 17298,62 грн. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19). На підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 908,00 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позову до суду та 454,00 грн. за подання заяви про забезпечення позову, що разом становить 1362,00 грн.

Outcome: approved