Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

У червні 2018 року позивач звернувся до суду із вказаним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 вересня 2017 року між КРЕДИТНОЮ СПІЛКОЮ "СУПЕРКРЕДИТ" (далі- КС "СК") та [PERSON] було укладено кредитний договір кредитної лінії № СК54/26/17/136/21СЗ, відповідно до якого позивач зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 10000 грн. 26 вересня 2017 року між КС "СК" та [PERSON] було укладено додатковий договір про транш №1 до договору, відповідно до п.1 якого його сторони погодили, що кредитна спілка надає позичальнику транш у розмірі 10000 грн, за наслідками видачі якого, сума неповернутого кредиту на дату укладення додаткового договору № 1 - 10000 грн. Водночас, позивачем та відповідачем у п. 3 Додаткового договору №1 було погоджено графік платежів по кредиту та відсоткам. Відповідно до заяви позичальника від 26 вересня 2017 року кредитна спілка, у порядку п.3.1 договору, передала [PERSON] пайовий внесок у розмірі 10000 грн. Підпунктом 10 пункту 2.4 Договору передбачено зобов'язання відповідача проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту не пізніше 20 числа кожного місяця, а також сумами не меншими, ніж вказані в пункті 3 Додаткового договору № 1. Однак, відповідач не виконав своїх зобов'язань, передбачених умовами Додаткового договору, внаслідок чого склалась заборгованість у розмірі 13913 грн 20 коп., з яких: 9743 грн 95 коп. - заборгованість по сплаті тіла кредиту, 4165 грн 25 коп. - заборгованість по сплаті процентів за період з 01 листопада 2017 року по 19 травня 2018 року. Позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь КС "СК" заборгованість за кредитним договором у розмірі 13 913 грн 20 коп., з яких: 9 743 грн 95 коп. - заборгованість по сплаті тіла кредиту, 4 165 грн 25 коп. - заборгованість по сплаті процентів за період з 01 листопада 2017 року по 19 травня 2018 року, а також витрачені кошти на листування у розмірі 19 грн та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи без участі представника, проти заочного розгляду не заперечував. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи в силу ч. 6 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України вважається повідомленим належним чином, причини неявки суду невідомі. Заперечення відповідача проти розгляду справи у порядку спрощеного провадження та відзив на позовну заяву на адресу суду не надходили. Враховуючи вимоги ст. 274 ЦПК України та враховуючи подану представником позивача заяву про розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, суд прийняв рішення розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу судом надсилалася копія позовної заяви з копіями доданих документів, копія ухвали про відкриття провадження, повістки з викликом у судове засідання та роз'яснено право подати в зазначений строк письмові заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, письмові пояснення (відзив) з приводу визнання позовних вимог чи заперечення проти позовних вимог з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються. Відповідач з поясненнями чи запереченнями (відзивом на позов) щодо позовних вимог до суду не звертався, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 26 вересня 2017 року між КС "СУПЕРКРЕДИТ" та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір кредитної лінії № СК54/26/17/136/21СЗ, відповідно до якого позивач зобов'язався надати позичальнику кредит по типу кредитної лінії з кредитним лімітом 10000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, цільового використання та забезпеченості, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором (а.с.5-6). 26 вересня 2017 року між сторонами було оформлено додатковий договір про транш №1 до кредитного договору кредитної лінії № СК54/26/17/136/21СЗ про надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредитку від 26 вересня 2017 року (а.с.7). Вказаним додатковим договором кредитодавець надає позичальнику транш згідно кредитного договору кредитної лінії у сумі 10000 грн, крім того, сторони погодили графік платежів. Відповідно до поданої заяви позичальника [PERSON] було надано кредитні кошти у розмірі 10000 грн, які ним отримані 26 вересня 2017 року, що підтверджується видатковим касовим ордером (а.с.10). Боржника було повідомлено про здійснення проплати простроченої заборгованості по кредиту № СК54/26/17/136/21СЗ в термін до 01 квітня 2018 року, та попереджено про право кредитодавця вимагати дострокове повернення частини або всього кредиту та/або сплати процентів, про що було надіслано лист [PERSON] 22 березня 2018 року (а.с. 13). Згідно з розрахунком нарахування процентів та штрафних санкцій по кредитному договору № СК54/26/17/136/21СЗ від 26 вересня 2017 року встановлено, що сума несплачених процентів за період з 01 листопада 2017 року по 19 травня 2018 року та частин несплаченого тіла кредиту складає 4 166 грн 25 коп + 9 746 грн 95 коп.= 13 913 грн 20 коп. (а.с. 4). Між сторонами виникли правовідносини щодо виконання договірних зобов'язань, а саме: виконання умов договору позики. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилами ст. 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У даному випадку умови договору були визначені кредитним договором кредитної лінії № СК54/26/17/136/21СЗ від 26 вересня 2017 року, додатковим договором про транш № 1 до кредитного договору кредитної лінії № СК54/26/17/136/21СЗ від 26 вересня 2017 року (а.с. 5-7). Позичальник умови договору виконав, надавши позичальнику кредит у розмірі 10000 грн. Боржник [PERSON] отримав кредитні кошти у розмірі 10000 грн, про що свідчить видатковий касовий ордер від 26 червня 2017 року № 210 (а.с.10). Зважаючи на те, що між сторонами 26 вересня 2017 року був укладений договір про надання строкового кредиту, та те, що боржником порушено умови договору та умови додаткового договору щодо сплати нарахованих процентів та погашення частини кредиту вчасно кожного місяця, тобто зі сторони [PERSON] умови кредитного договору виконані не були, станом на 19 травня 2018 року розмір заборгованості та нарахованих процентів становив 13913 грн 20 коп., що підтверджується розрахунком суми заборгованості наданим позивачем (а.с. 4). Належними та допустимими доказами у справі доведено, що позичальник не виконує взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість, яка повинна бути стягнута у судовому порядку. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Враховуючи викладене вище, позовні вимоги КС "СК" про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 13 913 грн 20 коп. підлягають до задоволення. Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача витрачених коштів на листування у розмірі 19 грн, то така вимога задоволенню не підлягає, оскільки ці кошти не входять ні до судових витрат (ст. 137-140 ЦПК України), ні до розміру заборгованості за кредитним договором. Факт сплати судового збору позивачем у розмірі 1762 грн підтверджується платіжним дорученням № 3669 від 15 травня 2018 року. Ураховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на відшкодування судового збору в розмірі 1 762 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial