Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що на підставі виконавчого листа №2-2698, виданого 17.12.2003 року Харківським районним судом Харківської області він сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів, але не менш 1/2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Весь час він своєчасно та у повному обсязі сплачує аліменти. 26 листопада 2015 року він отримав довідку про розмір заборгованості по аліментах за період з 01.07.2006 року по 01.10.2015 року, яка становить 36819 грн.95 коп. З даним розрахунком він не згоден, оскільки вважає, що розрахунок проведений без урахування заробітної плати, яку він отримував в цій період, розрахунок здійснений за 9 років, що протиречить діючому законодавству. Тому просив визнати цей розрахунок незаконним та скасувати його, а також стягнути з відповідача понесені ним судові витрати. У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав і просив задовольнити у повному обсязі. Надав суду пояснення аналогічні викладеним в позові. Крім того, додав, що при здійсненні розрахунку державним виконавцем не були враховані виплати, які він робив за цей період і необгрунтовано був змінений прожитковий мінімум, який повинен враховуватися при обчисленні аліментів. Представник відповідача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав і пояснив, що при здійсненні розрахунку заборгованості були враховані усі оплати, які робив позивач, крім того, розрахунок здійснюється на підставі середньої заробітної плати в регіоні, за той час, коли боржник не працював, і на підставі соціальної податкової пільги, в той час, коли боржник був офіційно працевлаштований і отримував заробітну плату. Тому вважає, що розрахунок був проведений вірно і підстав для його скасування не має. Третя особа у судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнала і просила відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Також пояснила, що вважає розрахунок, проведений державним виконавцем вірним і таким, що не підлягає скасуванню. Заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Статтею 195 Сімейного кодекса України встановлено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Відповідно до вимог ст.194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Згідно з ч.3 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. Як встановлено у судовому засіданні рішенням Харківського районного суду Харківської області з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнені аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] в розмірі 1/4 частини щомісячно, але не менше 1/2 частини необкладеного податком мінімуму доходів громадян, починаючи з 07.08.2003 року і до повноліття дитини, що відповідає вимогам ст.82 Кодексу про шлюб та сім"ю України, який діяв на час винесення рішення. На підставі зазначеного рішення Харківським районним судом Харківської області 30 грудня 2003 року був виданий виконавчий лист, який до 29.11.2012 року знаходився на виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, а з 07.12.2012 року перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області. Аліменти за цим виконавчим листом не сплачувались з 01.06.2006 року (а.с.80-81). Суд не приймає до уваги доводи позивача стосовно того, що розрахунок заборгованості по аліментах був зроблений державним виконавцем поза межами трирічного строку, встановленого діючим законодавством, оскільки діючим законодавством встановлений цей строк, як такий, що передує зверненню рішення до примусового виконання. У судовому засіданні встановлено, що рішення суду про стягнення аліментів з [PERSON] було пред"явлено до виконання своєчасно, у межах строків, встановлених діючим законодавством, а тому в цій частині розрахунок заборгованості був проведений державним виконавцем відповідно до чинного законодавства. Також судом не приймаються до уваги доводи позивача стосовно того, що при розрахунку заборгованості державним виконавцем не вірно була взята заробітна плата. До такого висновку суд приходить виходячи з наступного. У відповідності з вимогами пункту 7.5.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністрества юстиції України №74/5 від 15.12.1999 року, яка діяла на час проведення розрахунку, розмір заборгованості з аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості в твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник у цей період не працював, то заборгованість визначається, виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Державний виконавець у разі надходження виконавчого документа повинен підрахувати розмір заборгованості з аліментів і повідомити про нього стягувача і боржника. Пунктом 7.13.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року передбачено, що якщо боржник не працює або відсутня інформація про отримання боржником доходів, державний виконавець розраховує заборгованість у такому самому порядку, виходячи із середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості. Після отримання достовірної інформації про джерела доходів боржника та їх розмір державний виконавець здійснює перерахунок заборгованості та повідомляє про нього стягувача і боржника. Оскільки на час складання оскаржуваної довідки про розмір заборгованості державному виконавцю не було відомо про місце роботи позивача і про добровільне відрахування ним аліментів на адресу стягувача, суд доходить до висновку про те, що оскаржувана довідка про розмір заборгованості [PERSON] по аліментах була складена у відповідності з вимогами діючого законодавства. За таких обставин, аналіз діючого законодавства і досліджених у судовому засіданні доказів в їх сукупності, призводить суд до висновку про те, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає у повному обсязі. На підставі вищевикладеного, ст.74 ЗУ "Про виконавче провадження", ст.ст.194, 195 СК України, Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністрества юстиції України №74/5 від 15.12.1999 року, Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року,

Outcome: dismissed