Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача суму коштів за договором №262 про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 07.02.2018 року в розмірі 50000,00грн., та 5464,10грн. відсотків. Стягнути з відповідача на користь позивача суму коштів за договором №562 про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 17.02.2020 року в розмірі 50000,00грн. основна сума та 5958,90грн. відсотки. Судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11.11.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою від 29.03.2021 року у задоволенні клопотання по розгляд справи за правилами загального провадження відмовлено. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він просить повністю відмовити в позовних вимогах. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно із ст. 4 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності із положеннями ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними (ст. ст. 77, 78, 79 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що 07.02.2018 р. між позивачем [PERSON] та відповідачем КС «Громада» був укладений договір №262 про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. За умовами даного договору вкладник вносить строковий внесок члена кредитної спілки на депозитний рахунок до спілки, а спілка приймає внесок і зобов`язується повернути вкладникові внесок та виплатити проценти на внесок на умовах встановлених цим договором. На виконання умов договору вкладу позивачем внесені грошові кошти в сумі 50000,00грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 3414 від 07.02.2018р. Відповідно до пункту 1.2. Договору вкладу сторони погодили, що договір укладено строком на 31 (тридцять один) місяць. Днем початку строку дії є 07.02.2018 р. Днем закінчення строку дії договору 07.09.2020 року. Відповідно до п. 2.1.1, 2.2.1, 2.3.3 договору вкладу вкладник зобов`язується внести грошові кошти (внесок) до спілки у розмірі 50000,00грн. Процентна ставка за внеском встановлюється у розмірі 27,7% процентів річних. Процентна ставка - фіксована. Виплата процентів здійснюється щоквартально на вимогу вкладника, що пред`являється в усній або письмовій формі. 17.02.2020 р. між позивачем [PERSON] та відповідачем КС «Громада» був укладений договір №562 про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок без можливості довнесення. За умовами даного договору вкладник вносить строковий внесок члена кредитної спілки на депозитний рахунок до спілки, а спілка приймає внесок і зобов`язується повернути вкладникові внесок та виплатити проценти на внесок на умовах встановлених цим договором. На виконання умов договору вкладу позивачем внесені грошові кошти в сумі 50000,00грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 878 від 17.02.2020р. Відповідно до пункту 1.2. Договору вкладу сторони погодили, що договір укладено строком на 5 (п`ять) місяців. Днем початку строку дії є 17.02.2020 р. Днем закінчення строку дії договору 17.07.2020 року. Відповідно до п. 2.1.1, 2.2.1, 2.3.3 договору вкладу вкладник зобов`язується внести грошові кошти (внесок) до спілки у розмірі 50000,00грн. Процентна ставка за внеском встановлюється у розмірі 29% процентів річних. Процентна ставка - фіксована. Виплата процентів здійснюється в кінці дії договору на вимогу вкладника, що пред`являється в усній або письмовій формі. Таким чином, позивач належним чином виконав всі погоджені сторонами умови, що стверджується підписами сторін у вказаних договорах та відповідачем не заперечується. Судом також встановлено, щ порядок нарахування та виплата процентів за договорами закріплені в п.2.3. вказаних договорів. Відповідно до п.2.3.3 договору №262 про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, виплата процентів здійснюється щоквартально на вимогу вкладника, що пред`являється в усній чи письмовій формі. Відповідно до п.2.3.3 договору №562 про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок без можливості довнесення, виплата процентів здійснюється в кінці дії договору на вимогу вкладника, що пред`являється в усній чи письмовій формі. В порушення умов договору на вимогу позивача, відповідачем не сплачені відсотки за договорами. З матеріалів справи також вбачається, що позивач звернувся з заявою до Кредитної спілки «Громада» про повернення належних йому грошових коштів та відсотків за вказаними вкладами, однак на час звернення до суду з відповідним позовом відповідач не повернув належні позивачу грошові кошти. Відповідне звернення відповідач залишив без відповіді та без задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України "Про кредитні спілки", кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Згідно з ч.ч.1, 3, 5, 6 ст. 10 Закону України "Про кредитні спілки", членами кредитної спілки можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають на території України, об`єднані хоча б за однією з ознак, зазначених у частині першій статті 6 цього Закону, мають повну цивільну дієздатність, з урахуванням обмежень, передбачених частиною другою цієї статті. Прийняття до кредитної спілки та виключення з її складу провадяться на підставі письмової заяви особи за рішенням спостережної ради кредитної спілки, крім випадків припинення членства у зв`язку із смертю особи або виключенням члена за рішенням загальних зборів у разі порушення ним статуту кредитної спілки. Членство у кредитній спілці настає з дня сплати особою вступного та обов`язкового пайового внесків у порядку, передбаченому статутом кредитної спілки. В першу чергу сплачується вступний внесок. У разі коли вступний та обов`язковий пайовий внески сплачено у різні дні, першим днем членства вважається день сплати обов`язкового пайового внеску. Днем припинення членства у кредитній спілці вважається день прийняття загальними зборами членів кредитної спілки або спостережною радою кредитної спілки відповідного рішення. Члени кредитної спілки мають право: брати участь в управлінні справами кредитної спілки, обирати та бути обраними до її органів управління; вносити пропозиції на розгляд органів управління кредитної спілки; одержувати від кредитної спілки кредити та користуватися іншими послугами, які надаються членам кредитної спілки відповідно до її статуту; одержувати інформацію про діяльність кредитної спілки, ознайомлюватися з річними балансами, фінансовими звітами, протоколами засідань органів управління кредитної спілки та іншими документами щодо діяльності кредитної спілки; одержувати дохід на свій пайовий внесок, якщо інше не передбачено статутом кредитної спілки; вийти з членів кредитної спілки в порядку, передбаченому цим Законом та статутом кредитної спілки (ч. 1 ст. 11 Закону України "Про кредитні спілки"). Статтею 23 Закону України "Про кредитні спілки" визначено, що внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Кошти, що належать членам кредитної спілки, обліковуються окремо. Кошти, що належать членам кредитної спілки, використовуються для надання кредитів членам кредитної спілки, а у разі наявності тимчасово вільних коштів членів кредитної спілки - можуть розміщуватися спілкою на депозитних рахунках в установах банків, які мають ліцензію на право роботи з вкладами громадян, і в об`єднаній кредитній спілці, а також у державні цінні папери, перелік яких встановлюється Уповноваженим органом. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконанням сторонами. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Щодо твердження відповідача про наявність форс-мажорних обставин, то їх суд виходить з наступного. У п. 4.2. Договорів, зазначено перелік обставин, які сторони віднесли до таких, які не могли передбачити або запобігти, і на час їх дії сторони звільняються від виконання зобов`язань. Карантину в даному переліку немає. Доказів повідомлення позивача про настання форс-мажорних обставин з боку відповідача не надано. Зміни до договорів шляхом укладення додаткової угоди, для врегулювання питання введення карантину сторонами не укладались. Сертифікат Торгово-Промислової палати про наявність форс-мажорних обставин відповідачем не долучено. Відповідно до ч. 2 ст. 14-1 ЗУ Про торгово-промислові палати в Україні форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами. Серед невичерпного переліку форс-мажорних обставин у цій нормі знаходиться і карантин. Разом з тим саме по собі запровадження всеукраїнського карантину не є підставою для звільнення від відповідальності за невиконання абсолютно всіх договірних зобов`язань. Зацікавлена сторона повинна довести, що вона не в змозі виконувати конкретні зобов`язання і що цю неможливість зумовив саме карантин. Тобто особа має обґрунтувати наявність причинно-наслідкового зв`язку між встановленим карантином та неможливістю виконання своїх зобов`язань за договором. Тобто при вирішенні питання щодо впливу обставин непереборної сили має бути підтверджено не факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання. На необхідність доведення обставин форс-мажору також вказується в Конвенції Організації Об`єднаних Націй про договори міжнародної купівлі-продажу товарів від 11.04.1980, яка набула чинності для України 01.02.1991. В статті 79 зазначеної Конвенції більше детально визначено порядок дій сторін щодо звільнення від відповідальності у випадку виникнення форс-мажору. Виходячи з наведеного, суд не бере до уваги твердження відповідача про неможливість виконання умов договору унаслідок настання форс-мажорних обставин. За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим зобов`язанням є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Виходячи з зазначеного, встановлено, що відповідач не виконав умови договору щодо повернення коштів за договорами та нарахованих відсотків. Розрахунок вказаних сум наданий суду позивачем відповідає вимогам закону, договору і відповідачем не оспорений. Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Оскільки позивач як споживач, була звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову на підставі ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», суд вважає необхідним відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, враховуючи вимогу матеріального характеру в сумі 1114грн. 23коп.

Outcome: approved