Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до суду, в якому вказує, що 06 квітня 2015 року він був прийнятий на роботу в Новомиколаївський комунальний дошкільний навчальний заклад № 3 "Теремок", на посаду робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків. 06 квітня 2016 року він був працевлаштований на сумісну посаду оператора котельні, за своїм основним місцем роботи в цьому ж закладі, з оплатою в розмірі ставки, згідно штатного розпису за суміщенням. Праця оператора котельні оплачувалась окремо від основної роботи. Посадові обовязки оператора котельні йому були надані для вивчення і після цього, керівництвом було видано наказ по закладу про прийняття його на роботу. Наказ від 06 квітня 2016 року йому на руки не було надано, однак видання такого наказу свідчить про укладення з ним безстрокового трудового договору, що узгоджується із п. 7 постанови Пленуму ВС України № 9 від 06 листопада 1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів", за яким, укладення трудового договору оформлюється наказом. Накази про початок роботи оператора котельні також видавались 17 жовтня 2016 року № 154-к/тр та 15 листопада 2016 року № 175-к/тр. З 06 квітня 2016 року по 05 грудня 2016 року, за вирахуванням теплих місяців року, він працював за сумісництвом в зазначеному закладі на посаді оператора котельні. 29 листопада 2016 року з важким станом здоровя він прийшов на роботу в зазначений заклад та виконав свої обовязки оператора котельні, після чого завідуюча звернулась до нього із вимогою грузити вручну сміття на тракторний причіп. В його посадових обовязках, як за основною посадою, так і за сумісною, не було пункту щодо вантажних робіт. Не в змозі виконувати незаконні вимоги завідувача закладу, він звернувся до лікаря із скаргою на погане самопочуття та отримання довідки про неможливість виконання вантажних робіт. Отримавши таку медичну довідку, він надав її завідуючій, на що остання відповіла протиправним вирахуванням 40 відсотків з його заробітної плати по посаді оператора котельні. Враховуючи, що його стан здоровя погіршився, він отримав лікарняний. Прийшовши на робоче місце о 14 годині 00 хвилин 29 листопада 2016 року він вимкнув опалювальний котел, оскільки не міг його залишати без нагляду в працюючому стані, залишивши ввімкненим мережевий насос, попередив про свої обґрунтовані дії завідуючу і пішов на лікарняний. На лікарняному він знаходився з 29 листопада 2016 року по 04 грудня 2016 року. Його дії не суперечили Інструкції з охорони праці оператора котельні від 06 квітня 2016 року, посадовим обовязкам оператора газового опалення від 06 квітня 2016 року, посадовій інструкції особи відповідальної за безпечну експлуатацію систем газопостачання та газового обладнання від 06 квітня 2016 року. 29 листопада 2016 року, за його відсутності, завідуючою закладу [PERSON], разом із трьома працівниками закладу [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було складено акт № 1 про факт порушення ним трудової дисципліни, яким є вимкнення котла без письмового дозволу адміністрації закладу, не передання зміни та не залишення ключів від котельні. 05 грудня 2016 року, після його виходу з лікарняного, завідуюча скликала трудову комісію, на якій зажадала від нього пояснення з приводу подій 29 листопада 2016 року. Пояснення ним були надані, після чого завідуюча протиправно, порушуючи його трудові права, звільнила його з посади оператора котельні за порушення трудової дисципліни, про що видала наказ № 185-к/тр від 05 грудня 2016 року. Надалі, 05 грудня 2016 року протоколом № 1 про порушення трудової дисципліни з нього було знято посадові обовязки оператора котельні. Як зазначає позивач, звинувачення у порушенні трудової дисципліни зазначені в акті № 1 від 29 листопада 2016 року, які полягали у вимкненні котельні без письмового дозволу адміністрації закладу, не переданні зміни та не залишенні ключів від котельні, є безпідставні з тих причин, що жодним документом не передбачено письмового дозволу адміністрації закладу на вимкнення котла, зміна нікому не могла бути передана, оскільки за штатним розписом посада оператора котельні зазначена в кількості одної штатної одиниці, ключі від котельні були ним надані завідуючій і у неї, крім того, були додаткові ключі від котельні. За посадовими обовязками він не міг залишати увімкнений котел без нагляду. В день звільнення, 05 грудня 2016 року, йому не було виплачено середню заробітну плату за листопад 2016 року, чим порушено ст. 116 КЗпП України. Запис про звільнення з сумісної посади в трудову книжку занесений не був. 14 грудня 2016 року він написав заяву про звільнення з основної посади робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків за власним бажанням, на підставі п. 1 ст. 38 КЗпП України. В той же день було видано наказ про його звільнення за № 190-к/тр. 17 грудня 2016 року на його банківську картку було перераховано 300 гривень, 28 грудня 2016 року перераховано 402 гривні 73 копійки. Різниця з невиплаченого заробітку за листопад 2016 року складає: 1146 гривень 64 копійки (1849,37 - 702,73). За грудень 2016 року, у звязку з незаконним звільненням, не проведенням повного розрахунку при звільненні та вимушеним прогулом, сума середнього заробітку складає 1849 гривень 37 копійок. Таким чином, в період часу з 01 листопада 2016 року по 01 січня 2017 року, за вирахуванням зазначеної різниці, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні та вимушеним прогулом з причини незаконного звільнення, складає 2996 гривень 01 копійка (1146,64 + 1849,37). Не проведення відповідачем повного розрахунку при звільненні, приховування довідки про його середню заробітну плату, затримка розрахунку при звільненні, безпідставне, з власних мотивів завідуючої закладу, незаконне звільнення з посади оператора котельної, є грубим порушенням його трудових прав, яке триває до цього часу, що завдає позивачу значних моральних страждань. Дані обставини вимагають у нього додаткових зусиль для організації свого життя і відновлення своїх порушених прав. Відповідач позбавив його права, гарантованого ст. 43 Конституції України на працю та можливості заробляти на життя. Незаконні дії відповідача призвели до його моральних переживань, він втратив душевний спокій, постійно перебуває у роздратованому стані, не має засобів для забезпечення належного рівня життя. 04 січня 2017 року він став на облік в Новомиколаївський центр зайнятості як безробітній. До теперішнього часу він не може працевлаштуватися. В звязку з чим заподіяний йому розмір моральної шкоди складає 20000 гривень. У позові позивач просить поновити його на посаді оператора котельні Новомиколаївського комунального дошкільного навчального закладу № 3 "Теремок", стягнути з Новомиколаївського комунального дошкільного навчального закладу №3 "Теремок" середній заробіток за час вимушеного прогулу у грудні 2016 року, в розмірі 1849 гривень 37 копійок, не виплачену частину середнього заробітку за листопад 2016 року, в розмірі 1146 гривень 64 копійки, та компенсацію моральної шкоди в розмірі 20000 гривень. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача адвокат [PERSON] позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача завідуюча Новомиколаївського комунального дошкільного навчального закладу № 3 "Теремок" [PERSON] позов не визнала, та пояснила суду, що 06 квітня 2015 року [PERSON] був прийнятий на роботу в Новомиколаївський комунальний дошкільний навчальний заклад № 3 "Теремок" на посаду робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків. Наказом від 17 жовтня 2016 року № 154-к/тр на [PERSON] було покладено виконання обов'язків оператора газових котлів, з оплатою в розмірі ставки згідно штатного розпису за суміщенням. 29 листопада 2016 року [PERSON], без дозволу адміністрації дитячого закладу, відключив газовий котел, забрав ключі від котельні, та пішов на лікарняний. В наслідок цього система опалення в морозну пору не працювала в дитячому закладі протягом 7 годин. Тільки завдяки допомозі районного відділу освіти, молоді та спорту Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області, який тимчасово прислав оператора газових котлів [PERSON], який працював у Новомиколаївській загальноосвітній школі, теплопостачання дитячого закладу вдалося відновити після 22 години 29 листопада 2016 року. 05 грудня 2016 року, після виходу [PERSON] з лікарняного, нею було видано наказ № 185 про зняття посадових обовязків оператора котельні з робітника з комплексного обслуговування та ремонту будинків. Відповідно до чинного законодавства звільнення працівника від виконання роботи за суміщенням професій (посад) відбувається шляхом видання відповідного наказу по підприємству. Воно може бути ініційоване як працівником, так і роботодавцем (при цьому згоди профспілкової організації не потрібно). 14 грудня 2016 року [PERSON] подав заяву про звільнення його із посади робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків за власним бажанням, у звязку з переходом на іншу роботу. В цей же день, 14 грудня 2016 року, було видано наказ № 190 про звільнення [PERSON] із посади робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків за власним бажанням, у звязку з переходом на іншу роботу. Бухгалтер дитячого закладу в цей же день нарахувала [PERSON] розрахункові. При розмові бухгалтера з [PERSON] було погоджено, що кошти він отримає в черговий день виплати заробітної плати. Що стосується вимоги позивача про виплату йому при звільненні з посади оператора котельні середньомісячної заробітної плати, то при знятті обов'язків за суміщенням роботодавець не повинен виплачувати працівнику розрахункові кошти. Також пояснила, що в період з 25 січня 2017 року 01 лютого 2017 року головним державним інспектором праці Головного управління держпраці у Запорізькій області [PERSON], за зверненням [PERSON], було проведено перевірку, за результатами якої було встановлено, що [PERSON], займаючи посаду робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків, за суміщенням виконував обов'язки оператора газових котлів. Наказом завідувача закладом [PERSON] 05 грудня 2016 року було видано наказ № 185-к/тр, яким наказано зняти з робітника по ремонту обладнання та будівель [PERSON] посадові обовязки оператора котельні, в звязку з ситуацією, що склалася, а саме, порушення трудової дисципліни, яка загрожувала неналежному опаленню дитячого закладу. До наказу додається акт від 29 листопада 2016 року № 1 про факт порушення працівником [PERSON] трудової дисципліни, щодо вимкнення без письмового дозволу адміністрації закладу модульної котельні, пояснення [PERSON] від 05 грудня 2016 року щодо відключення газового котла у звязку з лікарняним, та протокол засідання трудового колективу про порушення трудової дисципліни № 1 від 05 січня 2017 року з рішенням про зняття з робітника по ремонту обладнання та будівель [PERSON] посадових обовязків оператора котельні. На даний час, законодавством не врегульовано однозначно звільнення працівників від виконання обовязків за суміщенням. Не передбачено також і виплату розрахункових коштів в день звільнення від суміщення за ст. 116 КЗпП України, при продовженні виконання обовязків за основним місцем роботи. Також перевіркою було встановлено, що [PERSON] за листопад 2016 року бухгалтером [PERSON] не нарахована заробітна плата за основним місцем роботи, тобто 0,5 ставки робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків, і відповідно не виплачена, що є порушенням ч. 1 ст.115 КЗпП України. Крім того, розрахункові кошти [PERSON] виплачені по вині бухгалтера 27 грудня 2016 року, замість у день звільнення 14 грудня 2016 року, що є порушенням ч. 1 ст.116 КЗпП України. Одночасно, виплачуючи затримані розрахункові кошти, не нарахована та не виплачена середня заробітна плата за час невиплати розрахунку при звільнені, що є порушенням ч. 1 ст. 117 КЗпП України. Під час перевірки заробітна плата за основним місцем роботи за листопад 2016 року, та середня заробітна плата за час затримки розрахунку при звільненні, були нараховані та передані відповідні документи до Філії ЗОУ AT "Ощадбанк" 27 січня 2017 року на виплату [PERSON] через картрахунок, в сумі 1804 гривні. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків, а також вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає у зв'язку з наступним. Діюче законодавство України відрізняє поняття сумісництва від суміщення. Так сумісництво це виконання працівником, крім своєї основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах\~трудового договору\~у вільний від основної роботи час на тому ж або іншому підприємстві (ст. 1021 КЗпП України, постанова Кабінету Міністрів України "Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій" від 3 квітня 1993 року № 245). Суміщення це виконання працівником на тому ж підприємстві поряд зі своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткової роботи за іншою професією (посадою) або обов'язків тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи (ст. 105 КЗпП України). Згідно з пунктом 2 постанови Ради Міністрів СРСР "Про порядок і умови суміщення професій (посад)" від 4 грудня 1981 року № 1145, суміщення професій (посад) передбачає виконання працівником поряд зі своєю основною роботою, передбаченою трудовим договором, додаткової роботи за іншою професією (посадою) і виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи на одному і тому самому підприємстві за згодою працівника протягом встановленої законодавством тривалості робочого дня. При роботі за суміщенням професій (посад) окремий трудовий договір з працівником не укладається, лише видається по підприємству наказ про допущення працівника до роботи за суміщенням. Запис у трудову книжку про роботу за суміщенням не вноситься. Судом встановлено, що позивача [PERSON] 06 квітня 2015 року було прийнято на роботу в Новомиколаївський комунальний дошкільний навчальний заклад № 3 "Теремок" на посаду робітника з комплексного обслуговування й ремонту будинків. В обґрунтування позову, позивач посилається на ту обставину, що 01 квітня 2016 року його було прийнято на роботу за сумісництвом в Новомиколаївський комунальний дошкільний навчальний заклад № 3 "Теремок" на посаду оператора котельної. Разом з тим, як вбачається із наказу завідуючої Новомиколаївського комунального дошкільного навчального закладу № 3 "Теремок" від 06 квітня 2016 року № 66-к/тр, відповідальному за безпечну експлуатацію газового господарства [PERSON] наказано приступити до роботи оператором газових котлів з оплатою в розмірі ставки, згідно штатного розпису, за суміщенням. Наказом завідуючої Новомиколаївського комунального дошкільного навчального закладу № 3 "Теремок" від 17 жовтня 2016 року № 154-к/тр, відповідальному за безпечну експлуатацію газового господарства [PERSON] наказано приступити до роботи оператором газових котлів з оплатою в розмірі ставки, згідно штатного розпису, за суміщенням. Наказом завідуючої Новомиколаївського комунального дошкільного навчального закладу № 3 "Теремок" від 05 грудня 2016 року № 185-к/тр, наказано зняти з робітника по ремонту обладнання та будівель [PERSON] посадові обовязки оператора котельні. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] в період з 17 жовтня 2016 року по 05 грудня 2016 року виконував роботу оператора газових котлів за суміщенням посад, а не за сумісництвом, як вказано в позовній заяві. Законодавством України не передбачено спеціальної процедури при знятті з працівника обов'язків, які він виконував за суміщенням. На думку суду таке зняття може відбуватися як за ініціативою роботодавця, так і за ініціативою працівника. У зв'язку з вищевказаним, суд доходить висновку про недоцільність перевірки факту порушення позивачем трудової дисципліни, що стало підставою для зняття з нього обов'язків оператора газових котлів. У зв'язку з цим, суд вважає недопустимими доказами, і не бере до розгляду на підставі ч. 3 ст. 58 ЦПК України, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], оскільки вони стосуються факту порушення трудової дисципліни [PERSON], а тому не стосуються предмета доказування. Кім того працівника не можливо поновити на роботі на посаду, яку він виконував за суміщенням. Звільнення позивача з основної посади робітника по ремонту обладнання та будівель позивачем не оспорюється. Таким чином позов [PERSON] в частині поновлення не роботі не підлягає задоволенню. Що стосується стягнення розрахункових, середнього заробітку за час розрахунку при звільненні, та компенсацію моральної шкоди, суд виходить із наступного. Позивачу [PERSON] заробітна плата за листопад 2016 року та розрахункові кошти виплачені 27 грудня 2016 року, а не у день звільнення 14 грудня 2016 року, що є порушенням ч. 1 ст.115 та ч. 1 ст.116 КЗпП України. Проте, як встановлено перевіркою, яка проводилася головним державним інспектором праці Головного управління держпраці у Запорізькій області [PERSON] з 25 січня 2017 року по 01 лютого 2017 року, під час перевірки заробітна плата за основним місцем роботи за листопад 2016 року, та середня заробітна плата за час затримки розрахунку при звільненні, були нараховані та передані відповідні документи до Філії ЗОУ AT "Ощадбанк" 27 січня 2017 року на виплату [PERSON] через картрахунок, в сумі 1804 гривні (припис від 01 лютого 2017 року № 08-23-013-0112/0060). Отримання вказаних коштів позивачем було підтверджено в судовому засіданні. Також з пояснень допитаного в судовому засіданні свідка бухгалтера Новомиколаївського комунального дошкільного навчального закладу № 3 "Теремок" [PERSON] було встановлено, що при звільненні [PERSON] з роботи, враховуючи, що подання заяви про звільнення та саме звільнення відбулося в один день, за який не було можливості вирішити питання про виплату бюджетних коштів, нею з позивачем було досягнуто домовленості, що розрахункові кошти будуть йому виплачені пізніше. Вказані показання свідка [PERSON] в судовому засіданні позивачем [PERSON] були підтверджені. Враховуючи, що при знятті з позивача обов'язків за суміщенням відповідачем порушень допущено не було, розрахункові кошти хоча і були виплачені із запізненням, але за домовленістю із позивачем, суд вважає не доведеним завдання позивачу моральної шкоди. У зв'язку з вищевказаним суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed