Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

У травні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ "АКТИВ-БАНК" про стягнення банківського вкладу та моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що 09 квітня 2013 року між ним та відповідачем був укладений договір строкового банківського вкладу "Актив класичний плюс" № ДФО -06-139354. На підставі договору банк прийняв, а вкладник передав в управління банку грошові кошти у розмірі 3 960 євро, строком з 09.04.2013 року по 10.04.2014 року та зобов'язалася повернути йому таку суму та проценти за вкладом, що становлять 9, 25% річних. Зазначив, що по закінченню строку дії договору, він не зміг вчасно звернутися до банку з вимогою про повернення вкладу, а тому строк вкладу продовжився. 11 квітня 2014 року він відповідно до п. 3.1.2. звернувся до Банку з заявою про дострокове розірвання договору та повернення коштів, однак банк відмовив, посилаючись на економічну кризу. Крім того, позивач вказав, що банк своїми діями завдав йому моральної шкоди, яка виразилася у порушенні звичного способу життя. Посилаючись на вищевикладені обставини та ст. 1060 ЦК України, позивач просив стягнути з ПАТ "АКТИВ-БАНК" суму депозитного вкладу у розмірі 3960 євро, проценти за договором у сумі 47 євро 11 центів та моральну шкоду, яку він оцінює в 2 500 грн. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі та з тих же підстав просили його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини поважності неявки в судове засідання суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Суд, вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 квітня 2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір № ДФО-06-139354 строкового банківського вкладу "Актив класичний плюс" (а. с. 6-7). Відповідно до п. 1.1 договору Банк приймає на депозитний рахунок грошові кошти в тимчасове користування у сумі 3 960 євро на умовах визначених цим Договором та зобов'язався повернути суму вкладу та нараховані за ним проценти на умовах і в порядку, передбачених Договором. Пунктом 1.2-1.3 договору визначено, що строк дії договору становить з 09.04.2013 року по 10.04.2014 року, з процентною ставкою за вкладом 9, 25 % річних, на строк, визначений в п. 1.2 цього Договору. З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов договору було внесено депозитні кошти на рахунок ПАТ "АКТИВ-БАНК", що підтверджується квитанцією № 1345 від 09.04.2013 року (а.с. 8). Як пояснив у судовому засіданні позивач по закінченню строку дії договору, він не зміг вчасно звернутися до банку з вимогою про повернення вкладу, а тому відповідно до п. 2.4 договору строк вкладу продовжився. Пунктом 3.1.2 договору передбачено, що у випадку наміру дострокового розірвання цього договору, вкладник повинен повідомити банк про такий намір, не менше ніж за 5 робочих днів до передбачуваної дати розірвання договору. 11 квітня 2014 року [PERSON] відповідно до п. 3.1.2. звернувся до Банку з заявою про дострокове розірвання договору та повернення коштів (а.с. 10). Згідно листа від 18.0.4.2014 року ПАТ "АКТИВ-БАНК" відмовив позивачу у виплаті коштів, посилаючись на економічну кризу (а.с. 11). Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу одна сторона, що прийняла від другої сторони (вкладника) грошову суму, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї. У ч. 2 ст. 1060 ЦК України вказано, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. З огляду на те, що депозитні вклади в повному обсязі повернуті не були, в силу вимог ст. ст. 526, 1058, 1060 ЦК України вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 3 960 євро. Крім того, за умовами депозитного договору, Банк зобов'язався сплатити вкладнику нараховані відсотки в розмірі 9, 25% річних. Відповідно до ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. За таких обставин, стягненню з ПАТ "АКТИВ-БАНК" на користь позивача підлягає також сума процентів у розмірі 47 євро 11 центів. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 2 500 грн. суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині з таких підстав. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та полягає зокрема у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної особи Згідно роз'яснень у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків. Зі змісту ч. 1 ст. 611 ЦК України убачається, що відшкодування моральної шкоди можливе, лише у разі, якщо це передбачено умовами договору або законом. У даному конкретному випадку умовами банківських вкладів не передбачено, що за невиконання Банком зобов'язань по несвоєчасному поверненню вкладу, [PERSON] має право на відшкодування моральної шкоди. Діючим законодавством не передбачено право на відшкодування моральної шкоди із правовідносин, що виникають із договірних зобов'язань. Таким чином, за спірними правовідносинами у [PERSON] не виникає права на відшкодування моральної шкоди. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню частково, а з відповідача слід стягнути на користь позивача 4 007 євро 11 центів. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 647 грн. 95 коп. відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial