Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом у якому за зміненими вимогами просить стягнути з відповідача заборгованість по аліментам на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], за період з 01.02.2013 року до 02.09.2014 року з урахуванням пені та індексу інфляції у розмірі 44 602 грн. 66 коп. та судові витрати. Вимоги мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем мають двох неповнолітніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з нею та перебувають на її утриманні, що підтверджується рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07.03.2013 року про стягнення з [PERSON] аліментів. Шлюб з відповідачем було розірвано 06.12.2009 року. Незважаючи на рішення суду про стягнення аліментів відповідач участі в утриманні дітей не приймає та умисно ухиляється від виконання судового рішення. Станом на 02 вересня 2014 року у [PERSON] виникла заборгованість у розмірі 30 672 грн. 20 коп., яка була сплачена ним вже у ході розгляду справи, щоб уникнути відповідальності за прострочення сплати аліментів. З урахуванням зазначеного позивач просить стягнути з відповідача, відповідно положень ч. 1 ст. 196 СК України, неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 01.02.2013 року до 02.09.2014 року у розмірі 42 041 грн. 98 коп., сума якої обрахована у запереченнях на позов самим відповідачем. Також просить стягнути індекс інфляції, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, у розмірі 2 560 грн. 68 коп. Загальна заявлена сума до стягнення у розмірі 44 602 грн. 66 коп. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов зі зменшеним розміром заявлених вимог та обставини викладені у позові. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність, пояснила, що чинним законодавством не передбачено стягнення заборгованості по аліментах з урахуванням індексу інфляції, крім того, відповідачу не було відомо про відкриття виконавчого провадження та розмір заборгованості по аліментах. На даний час [PERSON] не працює, вся сума боргу по аліментах ним була сплачена у вересні 2014 року. У разі задоволення позову про стягнення пені просить зменшити розмір неустойки до 1000 грн. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07.03.2013 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 зі всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 01.02.2013 року і до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного з дітей (а.с. 30). На виконання вищевказаного рішення суду Дніпровським районним судом м. Києва 07.03.2013 року було видано виконавчий лист № 755/2132/2013, який з 18.03.2013 року знаходився на примусовому виконанні у Відділі державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 60, 85, 86, 88). Згідно розрахунку заборгованості, складеного державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві від 11.09.2014 року № 1201/2, заборгованість [PERSON] по аліментам на користь позивача за період часу з 01.02.2013 року станом на вересень 2014 року становила у розмірі 30 672 грн. 20 коп. (а.с. 93). В ході виконання виконавчого листа державним виконавцем для забезпечення виконання рішення суду постановами від 28.08.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження було накладено арешт на майно [PERSON] та на його частки у статутному капіталі ТОВ "Магік" та ТОВ "Лекос" (а.с. 90-92). Відповідно квитанції ПАТ "ПриватБанк" сума заборгованості по аліментам 30 672 грн. 20 коп. була сплачена відповідачем 11.09.2014 року (а.с. 61). Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Як пояснив представник позивача, рішення суду про стягнення аліментів з [PERSON] ухвалювалося за участі представника відповідача. Отже, відповідачу було відомо про його зобов"язання з 01.02.2013 року перед позивачем сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей, відповідно до судового рішення, однак аліменти [PERSON] не сплачував. Отже, відповідач ухилявся від виконання рішення суду щодо сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей, тому суд приходить до висновку, що позивачем правомірно заявлені вимоги про стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Враховуючи положення закону, відповідно до якого неустойка (пеня) нараховується у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка у розмірі 42 041,98 грн., що включає за період часу з 01.02.2013 року по 31.07.2014 року, та підтверджується розрахунком відповідача у запереченнях на позов і визнано представником позивача (а.с. 57). При цьому відповідно поданої заяви зі зменшеним розміром вимог позивач просить стягнути зазначену суму неустойки у розмірі 42 041 грн. 98 коп., при цьому вказуючи період з 01.02.2013 року по 02.09.2014 року. Проте з урахуванням обставин погашення відповідачем заборгованості по аліментам у повному обсязі саме 11.09.2014 року, неустойка за прострочення сплати аліментів підлягала стягненню по 10.08.2014 року, оскільки у вересні 2014 року оплата аліментів провадилася за серпень 2014 року, що не являється простроченням. Тому вимоги в частині стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягають задоволенню частково, а саме заявлена до стягнення сума 42 041,98 грн., проте за період з 01.02.2013 року по 10.08.2014 року. В спростування вимог відповідачем суду не надано доказів про відсутність його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів, як і доказів щодо підстав застосування ч. 2 ст. 196 Сімейного кодексу України, якою передбачено можливість зменшення судом розміру неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Також позивач просить стягнути з відповідача індекс інфляції у розмірі 2 560,68 грн., згідно положень ч. 2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст. 8 Сімейного кодексу України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім'ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Проте спірні правовідносини регулюються вищенаведеною нормою ст. 196 СК України, якою передбачена відповідальність за прострочення сплати аліментів, у зв"язку з чим у даному випадку положення ст. 625 ЦК України (відповідальність за порушення грошового зобов"язання) не застосовуються. Отже, вимоги в частині стягнення з відповідача індексу інфляції задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений нею судовий збір на користь держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 420 грн. 42 коп.

Outcome: partial