Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

10 березня 2021 року до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О.П., [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на Ѕ частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та зняття арешту, накладеного на вказаний будинок. Разом із позовною заявою позивачка подала заяву про забезпечення позову шляхом зупинення продажу арештованого майна до набрання рішення у справі законної сили. 12 березня 2021 року ухвалою судді вказану позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків, а у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено. 17 березня 2021 року позивачка усунула недоліки позовної заяви та подала ще одну заяву про забезпечення позову. 18 березня 2021 року, до вирішення питання про відкриття провадження у справі, представник позивачки подав заяву про відвід судді Чепурка В.В. від участі у розгляді вказаної цивільної справи, яку мотивує тим, що дружина судді є родичем члена сім`ї відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , при цьому, на думку представника позивачки, суддя Чепурко В.В. безпідставно відмовив у забезпеченні позову, у зв`язку з чим представник позивачки вважає суддю Чепурка В.В. упередженим та просить відвести його від розгляду вказаної вище справи. Частиною першою статті 41 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до так і після відкриття провадження у справі. Згідно частини сьомої статті 41 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Відповідно до положень частини восьмої та дев`ятої статті 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу. З огляду на викладене розгляд даного відводу здійснюється без повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування розгляду за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 ЦПК України, згідно з частиною першою якої суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 ЦПК України. Отже, з огляду на нормативний зміст пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача. Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної. Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з: (і) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною; (іі) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого. Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо). Водночас, як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення. Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення. Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже "правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене". Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу. Як встановлено, у провадженні судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області Чепурка В.В. перебуває цивільна справа №739/310/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О.П., [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на частину житлового будинку та зняття арешту з цього майна. Як вбачається, на вказаний житловий будинок було накладено арешт у рамках виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відшкодування моральної та матеріальної шкоди, заподіяної умисним вбивством [PERSON] , чоловіка [PERSON] та батька [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , який не є стягувачем у вказаному виконавчому провадженні. При цьому син [PERSON] та відповідно рідний брат [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] є чоловіком [PERSON] , яка у свою чергу є двоюрідною сестрою дружини головуючого судді Чепурка В.В. - [PERSON] . При цьому остання також є хрещеною матір`ю сина [PERSON] та [PERSON] . Наведені вище обставини у своїй сукупності є такими, що можуть викликати у сторін в справі обґрунтовані побоювання щодо упередженості та необ`єктивності судді Чепурка В.В. при розгляді справи №739/310/21, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що з метою усунення сумнівів в неупередженості та об`єктивності судді Чепурка В.В., як головуючого у справі №739/310/21, останнього необхідно відвести від розгляду вказаної справи, а також від розгляду заяви позивачки про забезпечення позову, поданої 17 березня 2021 року. За таких обставин заява про відвід є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved