Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23.08.2006 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (надалі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/0469/82/75469, відповідно до якого відповідачу були надані грошові кошти у розмірі 14 000,00 доларів США на строк до 23.08.2016 року з щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,00 %, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. Взятих на себе зобов'язань відповідач не виконує, у зв'язку з чим на його адресу Банком було направлено вимогу про дострокове повне виконання грошових зобов'язань, яка була залишена без відповіді та задоволення. За таких обставин, у зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору № 014/0469/82/75469 від 23.08.2006 року, виникла заборгованість, що станом на 05.05.2014 року складає: -Заборгованість за кредитом - 10577,00 доларів США, що станом на 05.05.2014 року за курсом НБУ становить 120594,52 грн.; -Заборгованість по відсотках за кредитом - 7954,50 доларів США, що станом на 05.05.2014 року за курсом НБУ становить 90693,88 грн.; -Пеня за прострочку сплати за кредитом та відсотками - 701179,11 грн. Таким чином, загальна заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором № 014/0469/82/75469 від 23.08.2006 року становить 912467,51 грн. Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та Банком було укладено іпотечний договір № 014/0469/82/75469/1 від 28.08.2006 року. Згідно іпотечного договору предметом іпотеки є чотирьохкімнатна квартира [ADDRESS] та належить іпотекодавцям на праві власності. Цей факт підтверджується дублікатом свідоцтва про право власності на житло, виданого 05.01.2005 року № 8-05-254152 центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради а розпорядження № 2046-Д від 05.01.2005 року, дублікат видано 14.08.2006 року центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна та зареєстрованого в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 15.08.2006 року за реєстром № В-63583, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 15.08.2006 року за № 11546551 КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за реєстраційним № 15734520. До цього часу Відповідачі користуються заставним майном, ігноруючи вимоги Банку, не виконуючи умови кредитного договору тим самим збільшують заборгованість за Кредитним договором, в зв'язку з чим позивач був змушений звернутися до суду. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу за її відсутності, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи без їх участі не надали. Згідно ч.3 ст.27 ЦПК України відповідач зобов'язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки , що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов'язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред'явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідачів свідчить про їх небажання захищати свої процесуальні права. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 23.08.2006 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (надалі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/0469/82/75469, відповідно до якого відповідачу були надані грошові кошти у розмірі 14 000,00 доларів США на строк до 23.08.2016 року з щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,00 %, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. Відповідно до п. 7 Кредитного договору - Банк має право вимагати дострокового виконання Відповідачем зобов'язань за Кредитним договором, включаючи повернення суми кредиту, сплату відсотків, пені та інших платежів відповідно до Кредитного договору. Судом встановлено, що взятих на себе зобов'язань відповідач не виконує, у зв'язку з чим, відповідно до розрахунку позивача станом на 05.05.2014 року виникла заборгованість за кредитним договором № 014/0469/82/75469 від 23.08.2006 року, що складається з: -Заборгованість за кредитом - 10577,00 доларів США, що станом на 05.05.2014 року за курсом НБУ становить 120594,52 грн.; -Заборгованість по відсотках за кредитом - 7954,50 доларів США, що станом на 05.05.2014 року за курсом НБУ становить 90693,88 грн.; -Пеня за прострочку сплати за кредитом та відсотками - 701179,11 грн. На адресу позичальника банком направлялась вимога про усунення порушення, але вказана вимога залишилась без виконання. Статтею 572 ЦК України встановлено, що кредитор, яким є позивач, має право у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 629 Цивільного Кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та Банком було укладено іпотечний договір № 014/0469/82/75469/1 від 28.08.2006 року. Згідно іпотечного договору предметом іпотеки є чотирьохкімнатна квартира [ADDRESS] та належить іпотекодавцям на праві власності. Цей факт підтверджується дублікатом свідоцтва про право власності на житло, виданого 05.01.2005 року № 8-05-254152 центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради а розпорядження № 2046-Д від 05.01.2005 року, дублікат видано 14.08.2006 року центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна та зареєстрованого в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 15.08.2006 року за реєстром № В-63583, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 15.08.2006 року за № 11546551 КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за реєстраційним № 15734520. Відповідно розділу 5 "Порядок звернення стягнення на предмет іпотеки" Іпотечного договору - звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватись шляхом продажу Іпотекодержателем Предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу, з врахуванням особливостей, встановлених статтею 38 Закону України «Про іпотеку» Статтею 7 Закону України "Про іпотеку" визначено, що за рахунок предмета іпотеки задовольняються вимоги іпотекодержателя за основним зобов'язанням. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Пункт 42 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду Цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначає, що при задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч.3. ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя. Згідно зі ст. 39 Закону України "Про іпотеку", суд у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у своєму рішенні зазначає в тому числі спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу , встановленої ст. 38 Закону України "Про іпотеку", якою визначено право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві , якщо це передбачено в рішенні суду. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.п.42, 43 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. На час звернення позивача до суду зобов'язання за кредитним договором не виконано, заборгованість не погашена, в зв'язку з чим суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Згідно платіжного доручення № 305413 від 30.05.2014 року позивачем при пред'явленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 3654,00 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved