Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін: Позивач звернувся з позовом до відповідача, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 08.02.2006 р. у розмірі 40791,67 грн. станом на 30.09.2017 р., яка складається з наступного: 4991,17 грн. - заборгованість за кредитом; 33381,85 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00грн. - штраф (фіксована частина); 1918,65 грн. - штраф(процентна ставка) та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 08.02.2006 р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 8100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами банку" складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить його підпис у заяві. ПАТ КБ "ПриватБанк" свої зобов'язання за Договором та угодою виконав з повному обсязі. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов'язаннями. У зв'язку зі зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.09.2017 р. має заборгованість в розмірі 40791,67 грн., яка складається з наступного: 4991,17 грн. - заборгованість за кредитом; 33381,85 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00грн. - штраф(фіксована частина); 1918,65 грн. - штраф(процентна ставка). Відповідач подав відзив на позов, в якому зазначив, що, отримавши уточнену позовну заяву до справи №:343/298/14-ц, вважає позовні вимоги позивача у вказаному розмірі боргу надуманими,безпідставно значно завищеними, необгрунтованими, а тому незаконними. Свою позицію обгрунтовує тим, що позивачем жодним чином не підтверджено, на підставі чого відповідачу нараховано таку суму боргу, і що надана заборгованість дійсно належить йому, оскільки не надано жодного ідентифікуючого документа на підтвердження такої обставини. Крім того, у вказаній заяві відсутні реквізити відкритого йому рахунку чи номер платіжної (кредитної)картки. Згідно укладеної письмової домовленості (оскільки письмового договору як такого, який передбачений вимогами Цивільного кодексу України та ЗУ "Про захист прав споживачів" між відповідачем та позивачем не укладалось), кредитна картка надавалась строком на 1 рік з автоматичною пролонгацією ще на рік, безкінечного автоматичного переукладення (продовження) строку дії картки не було. Про існування заборгованості в такому розмірі йому відомо не було і банк його про таку суму заборгованості не повідомляв. Підтвердження чому є відсутність доказів зворотнього в матеріалах справи. Крім того, позивач при оформленні йому кредиту всупереч вимогам ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів"не уклав з ним письмового кредитного договору та не надавав йому примірник такого договору, не надавав йому чіткої та дійсної інформації про умови кредитування та нарахування відстотків та комісій за користування кредитними коштами, формально надавши йому для підписання тільки анкету та вказавши, де необхідно поставити підпис, про що свідчить додана позивачем вищевказана анкета з його підписом. При цьому при підписанні анкети заяви йому пояснили, що вся необхідна інформація, пов'язана з оплатою обов'язкового щомісячного платежу, який буде включати і суму часткового щомісячного погашення боргу (кредиту) по даному так званому кредитному договору, буде надходити йому письмовим поштовим повідомленням з відповідними розшифровками сум. Однак, жодних повідомлень йому не надходило. Інших документів йому при оформленні кредитної картки позивач не надавав, з Правилами надання банківських послуг в ПриватБанку його не ознайомлювали, жодного договору, в т.ч. і кредитного, йому не давали, що підтверджується відсутністю його підпису на долучених позивачем документах (крім анкети). За таких умов вважає безпідставним посилання позивача на укладення з ним договору, оскільки письмовий договір між ними не укладався. Також вважає, що позивач не надав інформації щодо правомірності нарахування відсотків відповідачу у вказаний позивачем спосіб. Більше того, відсутня та не надана позивачем інформація про складові суми боргу і порядок їх нарахування, що виведена згідно вищевказаного судового наказу від 20.08.2008 р. Також відповідач вважає, що позивач пропустив строки давності відповідно до ст.ст. 256-258 ЦК України, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Своєї згоди відповідач на зміну тривалості позовної давності не давав, про що свідчить відсутність протилежного в документах позивача. Відповідний судовий наказ від 20.11.2008 р. про стягнення з відповідача боргу в сумі 7178,46 гривень скасовано, то фактично і відсутні підстави для даного спору (відстутній предмет спору), оскільки відсутня сума боргу на яку нараховані відсотки і штрафи в даній справі. Тому відповідач просить суд застосувати до вимог позивача наслідки спливу строку позовної давності; відмовити в задоволенні в задоволенні даного позову в повному обсязі. 19.02.2018 р. позивач подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що Правила та Умови надання банківських послуг є публічною офертою, які пропонуються невизначеному колу осіб шляхом їх розміщення на офіційному сайті банку. Підписавши заяву, особа погоджується на запропоновані умови та правила. Таким чином договір складається з декількох документів. Відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів. Щодо формули нарахування процентів на поточну та на прострочену заборгованість пояснив, що до 04.2014 р. діяла наступна формула нарахування процентів: нарахування процентів на поточну заборгованість: N*M/365*Y=Z, де N-поточне тіло кредиту, М-процентна ставка, 360/365 - кількість днів у році, Y-кількість днів, за які здійснюються нархування, Z-сума нарахованих процентів. З 04.2014 р. банком були внесені зміни до Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів в частині розрахунку процентів, згідно яких у разі виникнення прострочених зобов'язань проценти нараховуються в подвійному розмірі на всю суму заборгованості. Діючі з 04.2014 р. формули нарахування процентів: нарахування процентів на поточну заборгованість: N*M/365 (2 або 1)*Y=Z, N-заборгованість за кредитом (поточне тіло кредиту, нараховані відстотки та санкції (в попередньому місяці)), M-процентна ставка, 360/365 - кількість днів у році, 2 або 1 - коефіцієнт процентної ставки (1-застосовується у разі належного виконання зобов'язань, 2-підвищення процентної ставки за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості), Y- кількість днів, за які здійснюється нарахування, Z-сума нарахованих процентів. Формула нарахування процентів на прострочену заборгованість: N*M/365*2*Y=Z, де N - заборгованість за кредитом (прострочене тіло кредиту, виставлені до сплати та не погашені проценти та санкції станом на перше число попереднього місяця), М- процентна ставка, 360/365 - кількість днів у році, 2 - коефіцієнт підвищення процентної ставки за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості, Y - кількість днів, за які здійснюється нарахування, Z-сума нарахованих процентів. У разі зміни процентної ставки розрахунок процентів на заборгованість, що виникла до зміни нараховується за діючою процентною ставкою на момент використання цих коштів, якщо частина боргу використана уже після зміни процентної ставки, розрахунок процентів на цю частину заборгованості здійснюється за новою процентною ставкою. Дана умова не діє при нарахуванні процентів на прострочену заборгованість. При розрахунку процентів цифри, починаючи з третього знака після коми, відкидаються. Сума після коми ручного розрахунку може відрізнятися від розрахунку, який доданий до позову у зв'язку з автоматичним заокругленням. Після зміни відсоткової ставки чи інших складових тарифів клієнт мав право подати заяву про розірвання договору, однак відповідач цього не зробив. Щодо строку позовної давності, то кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею в межах строку дії картки. Згідно правових позиців ВС України кінцевий строк щодо повернення кредиту в повному обсязі спливає зі спливом останнього дня місяця дії картки. Строк перевипущеної картки становив до останнього дня 01.2013 р. З позовом до суду банк звернувся 25.01.2014 р. А тому строк позовної давності ними не пропущено. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 24.11.2017 р. заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 11.04.2014 р. задоволено. Скасоване вказане рішення, а справу призначено до розгляду. 15.12.2018 р. позивачем подано уточнену позовну заяву про стягнення заборгованості з додатками, а фактично збільшено позовні вимоги та сплачено судовий збір відповідно на суму збільшення. 15.01.2018 р. відповідачем подано відзив на позов з клопотанням про витребування доказів. 15.01.2018 р. судом винесено ухвалу про витребування доказів за клопотанням відповідача. 19.02.2018 р. позивачем подано відповідь на відзив. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Суд встановив, що відповідно до копії заяви [PERSON] від 08.02.2006 р. йому була надана картка «Універсальна» з лімітом 3000,00 грн., базовою процентною ставкою 3 % в місяць із розрахунку 360 днів в році. Строк дії кредиту відповідає строку дії картки. Порядок погашення щомісячними платежами в розмірі 7 % від суми заборгованості. Відповідач погодився з тим, що ця заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Вказана заява містить особистий підпис [PERSON] (т. 1 а.с. 13). Долучені до справи Умови та правила надання банківських послуг (т. 1 а.с. 14-20) підпису позичальника не містять. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором без номера від 08.02.2006 р., укладеного між ПриватБанком і клієнтом [PERSON], станом на 30 вересня 2017 року загальна сума заборгованості становить 40791,67 гривню, яка складається з: 4991,17 гривню - заборгованість за кредитом; 33381,85 гривню - заборгованість за процентами, 500,00 гривень та 1918,65 гривень - штрафи (т. 1 а.с. 228 - 230). Випискою по рахунку [NUMBER], яка згідно Переліку типових документів, затвердженого наказом Мін'юсту від 12.04.2012 р. № 578/5 має статус первинних документів, підтверджено рух коштів по вказаному рахунку, їх зняття та внесення, що свідчить про те, що відповідач отримав кредитну картку [NUMBER], користувався нею, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки (т. 1 а.с. 96 - 99, т. 2 а.с. 44 (зворот) - 48). Про те, що [PERSON] видано кредитну картку № [NUMBER], дата відкриття 08.02.2006 р., термін дії 01/2013, свідчить довідка, видана ПАТ КБ «ПриватБанк» (т. 1 а.с. 100). Враховуючи викладене, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт виникнення кредитних правовідносин між сторонами на підставі заяви [PERSON] від 08.02.2006 р. та користування останнім кредитною карткою [NUMBER]. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами існує спір з приводу неналежного виконання стороною кредитного договору його умов, що послужило причиною для виникнення заборгованості, яка є предметом даного позову. Оцінка суду: Вислухавши аргументи сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до положень ст.ст. 525-526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається. Стаття 1054 Цивільного кодексу України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Суд встановив, що між сторонами виникли кредитні правовідносини, у зв'язку з підписанням [PERSON] заяви від 08.02.2006 р., згідно якої він отримав кредитну картку "Універсальна". Він погодився, що вказана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг (т. 1 а.с. 13). В той же час Умови та правила надання банківських послуг (т. 1 а.с. 14-20), які долучені до позовної заяви підпису позичальника не містять, а тому в матеріалах позову відсутні допустимі докази, які б підтверджували, що саме ці Умови та Тарифи розумів останній, підписуючи вищевказану заяву, тому їх не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 08.02.2006 р. Щодо умов кредитування та розрахунку заборгованості суд виходить з наступних міркувань. Як встановлено в судовому засіданні та вказано позивачем у позовній заяві [PERSON] був встановлений кредитний ліміт у розмірі 3000,00 грн., який згодом був збільшений банком і станом на 30.09.2017 р. становив 4991,17 грн. Оскільки, як з розрахунку, так і з виписки по картковому рахунку, вбачається, що позичальник користувався кредитною карткою в розмірі збільшеного кредитного ліміту, тому слід вважати, що останній погодився на таке збільшення (т. 1 а.с. 228 - 230, т. 1 а.с. 96 - 99, т. 2 а.с. 44 (зворот) - 48). Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно із ч. 3 вказаної норми фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У ч. 4 вказаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. З огляду на вищенаведене, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Як встановлено в судовому засіданні, зазначено позивачем у позовній заяві та підтверджується розрахунком заборгованості, [PERSON] був встанововлений кредитний ліміт, який згодом був збільшений і становить 4991,17 грн., зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 36 % на рік (з розрахунку 360 днів в році) на суму залишку заборгованості за кредитом. З такою відсотковою ставкою та порядком її нарахування відповідач був згідний, що підтверджується його підписом у заяві. Будь-яких інших процентних ставок, в тому числі простроченої, а також іншої формули нарахування цих процентів, зазначеної у відповіді на відзив, умови заяви не передбачали (т. 1 а.с. 13). Натомість, з розрахунку заборгованості (т. 1 а.с. 228 - 230) вбачається, що відповідачу нараховується окрема процентна ставка та поточну заборгованість, а окремо на прострочену, що не відповідає умовам заяви. За таких обставин суд приходить до висновку, що визначена позивачем заборгованість за процентами, включаючи нарахування відсотків на поточну та прострочену заборгованість за різними ставками, відмінними між тою, яка була погоджена обома сторонами, не відповідає вимогам закону та укладеному між сторонами договору. Шляхом проведення математичних розрахунків встановлено, що і порядок нарахування процентів змінився, внаслідок чого суттєво збільшилася відповідальність боржника. Про зміну порядку нарахування процентів підтвердив у своїх письмових поясненнях і представник позивача. Однак, у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач був належним чином повідомлений про збільшення розміру процентної ставки в односторонньому порядку та порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу, про проведення зміни його тарифного плану, зокрема, в чому полягали такі зміни, що призводило до збільшення його відповідальності, хоча відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Крім того, згідно розрахунку заборгованості будь-які дії, які свідчили б про прийняття умов про збільшення відсоткової ставки, [PERSON] не вчиняв, а факт часткового погашення кредитну останнім не може свідчити про повне його визнання та згоду з усіма його складовими та загальним розміром. Тому суд вважає, що заборгованість по несплачених процентах повинна вираховуватись виходячи з базової відсоткової ставки за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Нарахування слід проводити в тому порядку та на тих умовах, які застосовувалися з початку користування кредитною карткою, та на які погодився боржник. При проведенні розрахунку судом враховуються наступні обставини. Як встановлено в судовому засіданні, строк дії кредитної картки, якою користувався відповідач, був встановлений до 01/2013. Суд погоджується з аргументами представника позивача, яка узгоджується з багатьма правовими позиціями ВСУ, зокрема у справі № 6-167цс14, про те, що перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки. Тобто у даному випадку перебіг позовної давності розпочався з лютого 2013 року. В межах трирічного строку, а саме 29.01.2014 р., позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, а саме відсотків та штрафів. Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, суд вважає за необхідне стягнути відсотки за останні три роки, що передують закінченню строку дії картки, тобто з січня 2011 року, так як по інших нарахованих, але несплачених, відсотках, строки позовної давності минули. Щодо стягнення тіла кредиту, то суд бере до уваги, що ще до закінчення строку дії картки позивач в листопаді 2008 року звертався до суду зі заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості, на підставі чого 20.11.2008 р. був винесений судовий наказ про стягнення існуючої на той час заборгованості, в тому числі тіла кредиту. Однак, ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 18.08.2017 р. судовий наказ був скасований. Після чого позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» 15.12.2017 р. у даній справі подав заяву про уточнення, а фактично про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача, крім нарахованих відсотків та штрафів, тіло кредиту в розмірі 4991,17 грн. Отже, як вбачається з поданого позивачем розрахунку (т. 1 а.с. 228 - 230) станом на січень 2011 року загальна заборгованість по тілу кредиту складала 4991,17 грн., відсотки шляхом математичного розрахунку (з січня 2011 року по вересень 2017 року) складають 4991,17 грн. х 36 % х 81 місяць = 12128,54 грн. Щодо нарахування штрафів (фіксованої частини та процентної складової), то, враховуючи висновок суду, що єдиним документом, що свідчить про укладення кредитного договору між сторонами, є підписана відповідачем заява від 08.02.2006 р., нарахування штрафів якою не передбачено, тому суд вважає цю вимогу недоведеною, а в її задоволенні слід відмовити. Таким чином, загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором № б/н від 08.02.2006 р. станом на 30.09.2017 р. складає 17119,71 гривень, яка складається з 4991,17 гривні заборгованості за тілом кредиту та 12128,54 гривень заборгованості за відсотками, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення, а в інших позовних вимогах слід відмовити. Питання судових витрат суд вирішує згідно вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України пропорційно до задоволених позовних вимог. При цьому суд враховує, що позивачем згідно долучених до матеріалів справи квитанцій сплачено судовий збір на загальну суму 1600,00 грн. (243,60 + 1356,40), а відповідачем сплачено 320,00 грн. за скасування заочного рішення. З урахуванням вказаного, шляхом математичних розрахунків суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача 537,20 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 525, 526, 634, 1049, 1050, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial