overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS]. В обгрунтування позову зазначив, що відповідач є його донькою, яка зареєстрована в будинку, але з липня 2017 року в будинку не проживає, добровільно знятися з реєстрації відмовляється, комунальні послуги не сплачує. До судового засідання позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та не заперечував щодо ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в суд не з"явилася. Про час та місце розгляду повідомлялася за останнім відомим місцем проживання та реєстрації та через оголошення на офіційному веб сайті суду, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов до суду не подала. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення по справі при заочному розгляді, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] належить позивачу, що підтверджено копією свідоцтва про право на спадщину за законом та витягом про державну реєстрацію прав (а.с.4). Відповідач є членом сім"ї власника (а.с.5). В вищезазначеному будинку зареєстрована, але не проживає з липня 2017 року, що підтверджується відповідним актом (а.с.6 ). Згідно із ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном, частина 1 статті 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. В ст.319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом встановлено, що відповідач по справі без поважних причин більше року не проживає по місцю своєї реєстрації, і тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи позицію позивача судові витрати по справі вважати фактично понесеними. На підставі ст.ст. 316, 317, 319, 321, 405 ЦК України, ст.7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить усунути їй перешкоди в користуванні житловим будинком [ADDRESS], шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування даним житловим будинком. В обгрунтування позову зазначила, що відповідач є її сином, який зареєстрований в будинку, але з 2015 року в будинку не проживає, добровільно знятися з реєстрації відмовляється, комунальні послуги не сплачує, в утриманні житла участі не бере. До судового засідання позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в суд не з"явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся за останнім відомим місцем проживання та реєстрації та через оголошення на офіційному веб сайті суду, причину неявки не повідомив, відзив на позов до суду не подав. На підставі ст.ст.280-281 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] належить позивачу, на підставі рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 30 вересня 2004 року (а.с.9), що також підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.10). Відповідач є членом сім"ї власника. В вищезазначеному будинку зареєстрований, але не проживає з 2015 року, що підтверджується довідкою сільської ради (а.с. 6). Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 3 ст.47 Конституції України гарантується право на житло і встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 15 та ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном, частина 1 статті 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. В ст. 319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом встановлено, що відповідач по справі більше року без поважних причин не проживає по місцю своєї реєстрації, і тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 316, 317, 319, 321, 405 ЦК України, ст.7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує наступним. Відповідно до укладеного договору б/н від 12.07.2011р. [PERSON] отримав у позивача кредит у розмірі 8000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, тарифи. Відповідач по теперішній час ухиляється від взятих на себе зобов'язань перед ПАТ КБ "Приватбанк", та не повертає кредитні кошти у результаті чого у нього виникла заборгованість. На підставі наведеного позивач просить суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість у розмірі 9344.99гривень; судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просить справу розглянути у його відсутності, позов підтримав повністю, просить його задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просить справу розглянути у його відсутності, позов визнав. Дослідивши письмові докази, виходячи із встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин суд вважає необхідним позов задовольнити повністю з наступних підстав. Зважаючи на те, що відповідач позовні вимоги визнав, це визнання не суперечить Закону та не порушує прав та інтересів третіх осіб, суд, на підставі абз. 6 ч.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі", та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

Публічного акціонерного товариства комерційний банк 'ПриватБанк' звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 14362,75 грн., оскільки 13.07.2007 року між [PERSON] та ЗАТ КБ "ПриватБанк" був укладений кредитний договір, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 4900,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування Позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк "приватБанк" на публічне акціонерне товаристо комерційний банк "ПриватБанк" та 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін. В порушення умов договору та норм закону [PERSON] взяті зобов"язання не виконала і станом на 31.03.2014 року має заборгованість в розмірі 14362,75 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 4229,53 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 8973,09 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.ж; штраф (процентна складова) - 660,13 грн. Позивач просить стягнути з відповідачки 14362,75 грн. заборгованості за кредитом та сплачені судові витрати в розмірі 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідачка до суду не з"явилась, надала заяву про розгляд справи в її відсутнсть, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Судом встановлено, що 13.07.2007 року між [PERSON] та ЗАТ КБ "ПриватБанк" був укладений кредитний договір, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 4900,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування Позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк "приватБанк" на публічне акціонерне товаристо комерційний банк "ПриватБанк" та 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін. В порушення умов договору та норм закону [PERSON] взяті зобов"язання не виконала і станом на 31.03.2014 року має заборгованість в розмірі 14362,75 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 4229,53 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 8973,09 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.ж; штраф (процентна складова) - 660,13 грн. Дані обставини підтверджуються кредитним договором та розрахунками. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. А тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Підлягають також задоволенню і вимоги в частині стягнення з відповідачки судових витрат, оскільки це підтверджується відповідним платіжним дорученням від 07.05.2014 р. (а.с.1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

Прокурор Теребовлянського району звернувся до суду в інтересах держави в особі [PERSON] медичного забезпечення УМВС України в Тернопільській області, [PERSON] закладу Тернопільської обласної ради "Тернопільська Університетська лікарня" із позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про відшкодування витрат понесених закладом охорони здорв'я на лікування особ, яка потерпіла від злочину. Представник позивача [PERSON] закладу Тернопільської обласної ради "Тернопільська Університетська лікарня" позовні вимоги підтримав та просить їх задоволити. Представник позивача [PERSON] медичного забезпечення УМВС України в Тернопільській області позовні вимоги підтримав та просить їх задоволити. Прокурор позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених у позові. Відповідачі [PERSON], [PERSON] позов визнали повністю та погодилися сплатити: - 2268 грн. в користь Тернопільської обласної ради "Тернопільська Університетська лікарня" та 643 грн. 45 коп. в користь [PERSON] медичного забезпечення УМВС України в Тернопільській області- витрат, понесених закладом охорони здоров'я на лікування потерпілого [PERSON] Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Вироком Теребовлянського районного суду від 28 квітня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України. Вироком Теребовлянського районного суду від 28 квітня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України Згідно відповіді на запит [PERSON] медичного забезпечення УМВС України в Тернопільській області № 25/342 від 03.06.2015 року витрати на лікування хворого [PERSON] становлять 643 грн. 45 коп. Згідно відповіді на запит [PERSON] закладу Тернопільської обласної ради "Тернопільська Університетська лікарня» №01-3/1520 від 03.06.2015 року витрати на лікування хворого [PERSON] становлять 2268 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. На підставі викладеного, суд дійшов до переконання, що позов слід задоволити, стягнувши солідарно із відповідачів [PERSON], [PERSON] 2268 грн. в користь Тернопільської обласної ради "Тернопільська Університетська лікарня" та 643 грн. 45 коп. в користь [PERSON] медичного забезпечення УМВС України в Тернопільській області- витрат, понесених закладом охорони здоров'я на лікування потерпілого [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

У квітні 2015 року представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що 27 червня 2013 року кредитна спілка "Альянс" та [PERSON] уклали кредитний договір №4919, відповідно до якого відповідач отримала кредит у сумі 25000 грн. 00 коп. з кінцевим терміном повернення 27 червня 2015 року з оплатою відсотків за користування кредитом із розрахунку 54% річних. Обов'язки, передбачені договором [PERSON] не виконує, кредит не погашає згідно з графіком, відсотки за користування кредитом не сплачує, а тому станом на 22 квітня 2015 року утворилась заборгованість в розмірі 53037 грн. 05 коп., з них: заборгованість по тілу кредиту в розмірі 25000 грн. 00 коп. та заборгованість по відсотках за користування кредитом в розмірі 28037 грн. 05 коп.. 27 червня 2013 року укладено договори поруки №4919: між кредитною спілкою "Альянс" та [PERSON], "Альянс" та [PERSON], "Альянс" та [PERSON], "Альянс" та [PERSON], згідно яких [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] взяли на себе зобов'язання відповідати за виконання [PERSON] договору кредиту №4919 від 27 червня 2013 року щодо сплати кредиту, відсотків за користування кредитом. Відповідачі на звернення позивача щодо сплати боргу не реагують, а тому позивач просить стягнути заборгованість в судовому порядку. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив справу слухати за його відсутності. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, надіслали до суду заяви, в яких просили справу слухати за їх відсутності, позовні вимоги визнали в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

01.12.2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 14733,83 грн. та судових витрат, мотивуючи тим, що останній не виконує належним чином зобов'язання по виплаті кредиту, який йому було надано позивачем. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу у його відсутність, погодився на заочний розгляд справи. В судове засідання відповідач повторно не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час, місце та день розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON], 01.03.2013 року укладений кредитний договір №NKL0RS09430070, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 6816,68 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, не перераховує у встановлені строки чергові платежі в рахунок погашення заборгованості, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 30.10.2014 року складає 14733,83 грн. яка складається з наступного: - заборгованість за кредитом - 6816,70 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 4,04 грн.; - заборгованість по комісії за користування кредитом - 1104,30 грн.; - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 5630,99 грн.; - штраф фіксована частина - 500,00 грн.; - штраф процентна складова - 677,80 грн. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплаті процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Таким чином, суд вважає що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають стягненню на його користь з відповідача 11114,55 грн. Також з відповідача необхідно стягнути судові витрати згідно ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

15.12.2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 12172,72 грн. та судових витрат, мотивуючи тим, що останній не виконує належним чином зобов'язання по виплаті кредиту, який йому було надано позивачем. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу у його відсутність, погодився на заочний розгляд справи. В судове засідання відповідач повторно не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час, місце та день розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON], 01.10.2012 року укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 2400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, не перераховує у встановлені строки чергові платежі в рахунок погашення заборгованості, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 31.10.2014 року складає 12172,72 грн. яка складається з наступного: - заборгованість за кредитом - 7742,08 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 2624,80 грн.; - заборгованість по комісії за користуванням кредитом - 750,00 грн.; - штраф (фіксована частина) - 500 грн.; - штраф (процентна складова) - 555,84 грн. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплаті процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Таким чином, суд вважає що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Також з відповідача необхідно стягнути судові витрати згідно ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача, посилаючись на той факт, що публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк" (надалі ПАТ „ПриватБанк") та [PERSON] 01 грудня 2010 року уклали договір №б/н. Згідно вищевказаного договору ПАТ „ПриватБанк" зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 5000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ „ПриватБанк" свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі. Відповідач свої зобов'язання не виконав. Станом на 30 червня 2015 року відповідач має заборгованість перед позивачем ПАТ „ПриватБанк" в сумі 17834,82 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав з підстав зазначених в ньому. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, судом були встановлені наступні факти. Публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк" та [PERSON] 01 грудня 2010 року уклали договір № б/н (а.с.5-31). Станом на 30 червня 2015 року відповідач має заборгованість перед позивачем ПАТ „ПриватБанк" в сумі 17834 гривні 82 копійки, що складається з наступного: - 4994 гривні 90 копійок - заборгованість за кредитом; - 9803 гривні 43 копійки - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1711 гривень 02 копійки - заборгованість за пенею та комісією; - 500 гривень - штраф (фіксована частина); - 825 гривень 47 копійок - штраф (процентна складова) (а.с.4). За вимогами ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору. Встановленим фактам відповідають цивільні правовідносини. Наявність факту не виконання відповідачем [PERSON] зобов'язання сплатити кошти за договором №б/н від 01 грудня 2010 року є підставою для повного задоволення позову. Крім цього, при подачі позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судових витрат пов'язаних зі сплатою судового збору в розмірі 1218 гривень, які суд стягує з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved