Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON] інтереси якої представляє [PERSON] звернулася в суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», треті особи Державний реєстра тор центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області Мангур Роберт Васильович , [PERSON] про скасування рішення про державну реєстрацію права власності та реєстраційного запису. Позовні вимоги мотивує тим, що 06 квітня 2007 року між АКІБ "УкрСиббанк" (правонаступник АТ"УкрСиббанк") та [PERSON] було укладено договір споживчого кредиту №11139228000 (відповідно до додаткової угоди реєстраційний номер кредитного договору було змінено на 11139228001), згідно якого позичальник отримав кредитні кошти в розмірі 26100,00 швейцарських франків, зі сплатою 9,99% річних строком повернення до 06.04.2017 року, який додатковою угодою №1 до кредитного договору було збільшено до 06.04.2027 року. Згідно додаткової угоди №2 до кредитного договору сторони дійшли згоди про зміну схеми погашення кредиту, відповідно до якої позичальник з дати підписання цієї угоди зобов`язався повертати кредит і сплачувати плату за кредитом шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів в розмірі 255,00 доларів США. На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] був укладений договір іпотеки від 06.04.2007 року, згідно якого іпотекодавець передала в іпотеку нерухоме майно - двохкімнатну квартиру, загальною площею 48,30 кв.м., житловою 28,10 кв.м., що знаходиться за адресою : [ADDRESS] , у якій фактично до теперішнього часу проживає позичальник [PERSON] 08.12.2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого ПАТ "Дельта Банк" набув прав нового кредитора за вказаним кредитним договором в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, дане встановлено рішенням судів, копії яких додані до позовної заяви. У серпні 2019 року позивач довідалася, що реєстрація права власності на належну їй квартиру [ADDRESS] була змінена. Як слідує з витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №177523968 від 14.08.2019 року, згідно запису про право власності : Номер 31649219, дата, час державної реєстрації 16.05.2019 10:03:10, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46973538 від 22.05.2019 10:19:21, державним реєстратором Мангур Робертом Васильовичем право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за Товариство з обмеженою відповідальності "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія", код ЄДРПОУ: 38750239. Підставою виникнення права власності зазначено договір купівлі-продажу, майнових прав №667/К, серія та номер: 678, виданий 11.07.2018, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антипова І.В.; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, серія та номер: б/н, виданий 30.08.2018, видавник: ПАТ "УКРПОШТА"; вимога про усунення порушень, серія та номер: 43406, виданий 17.08.2018, видавник: Товариство з обмеженою відповідальності "Фінансова компанія Довіра та гарантія" О.П. Правник; договір про внесення змін № 1 до договору іпотеки, серія та номер: 498, виданий 17.03.2009, видавник: Приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Машіка О.М.; договір іпотеки, серія та номер: 1414, виданий 06.04.2007, видавник: Приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Машіка О.М.. Реєстрація права власності за правонаступником позичальника (ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія") проведена державним реєстратором внаслідок позасудового стягнення предмету іпотеки в порядку ст.37 ЗУ "Про іпотеку". Вважає, що реєстрація права власності за відповідачем вчинена без належних правових підстав підлягає скасуванню. Позивач не отримувала письмову вимогу про усунення порушення, що передбачено ст.35 ЗУ "Про іпотеку", згідно договору іпотеки з посиланням на ЗУ "Про іпотеку" в редакції, чинній на час укладення, позасудове стягнення могло відбутися виключно після укладення окремого договору, примусове звернення відбулося під час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» №1304VII від 03.06.2014 року, та звернення стягнення у позасудовому порядку відбулося за межами строків позовної давності. Тому, просить визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області Мангур Роберта Васильовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46973538 від 22.05.2019 10:19:21 (права власності) на квартиру [ADDRESS] (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1834475821104) за Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія", код ЄДРПОУ: 38750239, скасувати запис про проведену державну реєстрацію права власності: Номер 31649219, дата, час державної реєстрації 16.05.2019 10:03:10 на квартиру [ADDRESS] (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1834475821104) за Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія", код ЄДРПОУ: 38750239, припинити право власності на квартиру [ADDRESS] (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1834475821104) за Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія", код ЄДРПОУ: 38750239, поновити право власності, та реєстраційний запис про таке право на квартиру [ADDRESS] (Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1834475821104) за [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Ухвалою суду від 17 вересня 2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. Ухвалою суду від 21 жовтня 2019 року клопотання представника відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, залишено без задоволення. Відповідач подав до суду відзив, в якому просить у задоволенні позову відмовити. Даний відзив мотивує тим, що позивач отримувала письмову вимогу про усунення порушення, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке долучено до відзиву. Позивачка разом з підписанням договору іпотеки одночасно підписала договір про задоволення вимог іпотекодержатедя, відповідно до якого надала згоду на передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов"язання в порядку встановленому ст.37 ЗК "Про іпотеку". Державний реєстратор не повинен був перевіряти чи застосовується до предмета іпотеки норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» №1304VII від 03.06.2014 року, оскільки відповідальність за порушення ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" несе заявник, а саме іпотекодержатель, у зв"зку з тим, що саме він намагається звернути стягнення на предмет іпотеки, який підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» №1304VII від 03.06.2014 року. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до частини 5 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.83 ч.3 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунотованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно івсебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені. Судом встановлено, що 06 квітня 2007 року між АКІБ "УкрСиббанк" (правонаступник АТ"УкрСиббанк") та [PERSON] було укладено договір споживчого кредиту №11139228000 (відповідно до додаткової угоди реєстраційний номер кредитного договору було змінено на 11139228001), згідно якого позичальник отримав кредитні кошти в розмірі 26100,00 швейцарських франків, зі сплатою 9,99% річних строком повернення до 06.04.2017 року, який додатковою угодою №1 до кредитного договору було збільшено до 06.04.2027 року. Згідно додаткової угоди №2 до кредитного договору сторони дійшли згоди про зміну схеми погашення кредиту, відповідно до якої позичальник з дати підписання цієї угоди зобов`язався повертати кредит і сплачувати плату за кредитом шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів в розмірі 255,00 доларів США. На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] був укладений договір іпотеки від 06.04.2007 року, згідно якого іпотекодавець передала в іпотеку нерухоме майно - двохкімнатну квартиру, загальною площею 48,30 кв.м., житловою 28,10 кв.м., що знаходиться за адресою : [ADDRESS] , у якій фактично до теперішнього часу проживає позичальник [PERSON] 08.12.2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого ПАТ "Дельта Банк" набув прав нового кредитора за вказаним кредитним договором в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, дане встановлено рішенням судів, копії яких додані до позовної заяви. 04 березня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракуда І.В. було вчинено виконавчий напис, згідно якого звернуто стягнення на нерухоме майно двохкімнатну квартиру, загальною площею 48,30 кв.м., житловою 28,10 кв.м., що знаходиться за адресою : [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] .. В подальшому рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 14 листопада 2013 року по цивільній справі №303/3918/13-ц, визнано дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Паракуда І.В. неправомірними та визнано виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 28 жовтня 2015 року по цивільній справі №303/3314/15-ц за позовом ПАТ "Дельта Банк" до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, в задоволенні позову відмовлено у зв"язку з дією Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» №1304VII від 03.06.2014 року. Як слідує з витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №177523968 від 14.08.2019 року, згідно запису про право власності : Номер 31649219, дата, час державної реєстрації 16.05.2019 10:03:10, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46973538 від 22.05.2019 10:19:21, державним реєстратором Мангур Робертом Васильовичем право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за Товариство з обмеженою відповідальності "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія", код ЄДРПОУ: 38750239. Підставою виникнення права власності зазначено договір купівлі-продажу, майнових прав №667/К, серія та номер: 678, виданий 11.07.2018, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антипова І.В.; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, серія та номер: б/н, виданий 30.08.2018, видавник: ПАТ "УКРПОШТА"; вимога про усунення порушень, серія та номер: 43406, виданий 17.08.2018, видавник: Товариство з обмеженою відповідальності "Фінансова компанія Довіра та гарантія" О.П. Правник; договір про внесення змін № 1 до договору іпотеки, серія та номер: 498, виданий 17.03.2009, видавник: Приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Машіка О.М.; договір іпотеки, серія та номер: 1414, виданий 06.04.2007, видавник: Приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Машіка О.М.. На підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» №1304VII від 03.06.2014 року встановлено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст.4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із ст.5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно витупає як забезпечення зобов"язань громадянина України за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами-резидентами України і ноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об"єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно, загальна площа такого нерухомого житлового майна (об"єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Квартира [ADDRESS] , відповідає вимогам Закону №1304VII, оскільки: знаходиться в іпотеці банку та виступає забезпеченням виконання зобов`язань [PERSON] за споживчим кредитом, отриманим у іноземній валюті у банку - резидента України для купівлі вказаної квартири; зазначена квартира використовується як місце постійного проживання позичальника та членів його сім`ї, у власності відсутнє інше нерухоме житлове приміщення; загальна площа нерухомого житлового майна - зазначеної квартири становить 48.3 м.2 що не перевищує встановлених законом 140 м.2. Однак, 22 травня 2019 року, Державний реєстра тор центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області Мангур Роберт Васильович , без згоди власника вказаної квартири [PERSON] прийняв рішення про перереєстрацію даної квартири з іпотекодавця [PERSON] на іпотекодержателя товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», чим грубо порушив вимоги пункту 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) цей предмет іпотеки (застави). Згідно з пунктом 4 Закону №1304VII протягом його дії інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Даний Закон є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень, цього Закону на період його чинності. Саме до таких правових висновків дійшов Верховний Суд 31 жовтня 2018 року при розгляді справи №465/1310/17 та Велика Палата Верховного Суду 10 квітня 2019 року при розгляді справи № 726/1538/16-ц. Можливість і порядок позасудового стягнення на предмет іпотеки встановлено в розділах 4, та 5 іпотечного договору, а саме : п.4.6. звернення стягнення по застереженню про задоволення вимог іпотекодержателя, здійснюється відповідно до розділу 5 цього договору іпотеки, та відповідно до розділу V Закону України «Про іпотеку»; п.5.1. сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом, позасудового врегулювання. Позасудове врегулювання здійснюється відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі. Іпотекодержатель самостійно визначає один з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки : передачу Іпотекодержателю права власності на предмет, іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Таким чином сторони узгодили порядок позасудового стягнення з посиланням на порядок, передбачений ст. 37 Закону України «Про іпотеку». При цьому слід звернути, що порядок, передбачений ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» у чинній редакції суттєво відрізняється від того, який був передбачений у редакції станом на 6 квітня 2007 року, коли був підписаний договір. Статтею 37 Закону «Про іпотеку» у редакції станом на 6 квітня 2007 року іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Чинна редакція ст.37 Закону «Про іпотеку» зазначає, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов 'язання.\Частина перша статті 37 в редакції Закону № 800-УІ від 25.12.2008\. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.\Статтю 37 доповнено новою частиною згідно із Законом № 2478-УІІІвід 03.07.2018\. Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі.\Статтю 37 доповнено новою частиною згідно із Законом № 2478-УІІІ від 03.07.2018\. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Таким чином, на відміну від діючої редакції ст.37 ЗУ «Про іпотеку», порядок передачі власності на предмет іпотеки передбачав укладення окремого договору, і лише в редакції з 25.12.2008 року до такого договору прирівнювалося відповідне застереження. У свою чергу укладаючи у 2007 році іпотечний договір, позивач не узгоджувала з "Іпотекодержателем умови про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття ним права власності у порядку реєстрації такого права державним реєстратором, а значить, таку згоду вона не надавала, а надала згоду на задоволення забезпеченої іпотекою вимоги у порядку, визначеному статтею 37 Закону, тобто в порядку укладення окремого договору про задоволення таких вимог, який і міг бути єдиною підставою для реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпоотекодержателем. За таких обставин, враховуючи відсутність укладеного між сторонами договору про задоволення вимог іпотекодержателя, тобто у спосіб, визначений іпотечним договором, ненадання такого договору реєстратору, та залишення ним без перевірки наявності чи відсутності факту виконання відповідних умов правочину, з яким закон пов"язує можливість переходу права власності, дії державного реєстратора щодо реєстрації за відповідачем права власності на спірну квартиру, власником якої залишалась позивачка, не можна вважати законними. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Беручи до уваги встановлені судом факти та відповідні правовідносини, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] інтереси якої представляє [PERSON] про скасування рішення про державну реєстрацію права власності та реєстраційного запису підлягає до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved