Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

25 травня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський Олег Володимирович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. 01 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. було вчинено виконавчий напис нотаріуса на кредитному договорі від 13 жовтня 2011 року, укладеному між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк», зареєстрованому в реєстрі нотаріальних дій за №17427, та стягнуто з [PERSON] в безспірному порядку на корись ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованість в сумі 15 811 грн. 57 коп. На підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським Олегом Володимировичем було відкрито виконавче провадження №64506511. Наприкінці березня 2021 року, роботодавцем позивача було повідомлено про надходження до бухгалтерії Постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та було надано її копію. Одночасно позивачем було здійснено перевірку по Єдиному реєстру боржників. Згідно Інформації з Єдиного реєстру боржників [PERSON] , [INFO] , є боржником у виконавчому провадженні №64506511. Крім того, перевіркою інформації про приватного виконавця Табінського О.В., здійсненою в Єдиному реєстрі приватних виконавців, було встановлено, що діяльність приватного виконавця Табінського О.В. була зупинена. Незважаючи на відсутність у позивача оспорюваного виконавчого напису та документів на підставі, яких він був вчинений, вважає, що його було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України. Ухвалою суду від 25 травня 2021 року провадження у справі відкрито, справу призначено до підготовчого судового засідання. Клопотання представника позивача про витребування від ТОВ «Росвен Інвест Україна, приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О.В. та від приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. витребувано документи, на підставі яких було вчинено виконавчий напис. Ухвалою суду від 25 травня 2021 року була задоволена заява позивача [PERSON] про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого провадження ВП №64506511 перебуваючого на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського Олега Володимировича (вул. Старосільська, 1У, офіс №3, м. Київ, 02125), відкритого на підставі виконавчого напису №17427 виданого 01.02.2021 р., до набрання рішення суду законної сили по даній справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Росвен Інвест Україна» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, витребуванні судом документи суду не надав. Витребувані судом документи не надав. Третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Надав суду витребувані судом документи. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Табінський О.В. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду витребувані судом документи Розглянувши матеріали справи, заяви та пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, та такі, що підлягають задоволенню за наступних підстав. За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 01 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. був вчинений виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №17427, про стягнення з [PERSON] за кредитним договором №002-14162-131011 від 13.10.2011 р. укладеним з ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким перейшло на підставі Договору №2249/К про відступлення права вимоги за кредитним договором від 21.05.2020 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» за Кредитним договором №002-14162-131011 від 13.10.2011 року за період з 22.05.2020 р. по 31.01.2021 р. в розмірі 15 811 грн. 57 коп. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінським О.В. від 23.02.2021 року ВП №64506511 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого документа, а саме, виконавчого напису №17427 виданого 01.02.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Росвен Інвест Україна" заборгованості в розмірі 15811,57 грн. Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» (далі Закону), перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Статтею 90 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо: подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (п. 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (п. 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5). Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як передбачено п. 2.11 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Судом витребувано у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. документи на підставі яких останнім 01.02.2021 було вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №17427. На підставі витребуваних у нотаріуса документів судом встановлено, що підставою для вчинення виконавчого напису є Кредитний договір №002-14162-131011 від 13.10.2011 року, який укладений між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] , та Договір відступлення прав вимоги № 2249/К від 21.05.2020 року, який укладений між ТОВ "Дельта Банк" та ТОВ "Росвен Інвест Україна, Договір №002-14162-131011 про відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки від 13.10.2011 р. та заява про вчинення виконавчого напису вих..№01.02/21-912 від 01.02.2021 р. На підставу вчинення виконавчого напису, нотаріус посилається на Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 р. (далі - Постанова). Постановою Кабінету Міністрів від 26.11.2014 року №622 Перелік документів доповнено розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" та до нього включений п. 2 в редакції: "Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". В той же час, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14), залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема в частині доповнення Переліку новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Також вказаним судовим рішенням зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 21.03.2017 року №23. В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у своїй Постанові по справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як зазначено вище, в матеріалах справи міститься Договір №002-14162-131011 про відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки від 13.10.2011 р., який укладений між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] . Вказаний договір не є нотаріально посвідченими. Крім того, проаналізувавши наданий на запит суду договір на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки, який ставпідставою для вчинення виконавчого напису нотаріуса №17427 від 01.02.2021 р., судом встановлено, що до вказаного договору повинні бути надані Додатки, де вказано реєстр боржників, вимоги яких перейшли новому кредитору, про те, вказані додатки не надані, не надано Договір відступлення прав вимоги №2249/К від 21.05.2020 року, який укладений між ТОВ "Дельта Банк" та ТОВ "Росвен Інвест Україна". Судом було витребувано від відповідача ТОВ «Росвен Інвест Україна» належним чином завірені копії документи на підставі яких приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., 01.02.2021 р. було вчинено виконавчий напис нотаріуса, зареєстрований в реєстрі за №17427, в тому числі й копію виконавчого напису нотаріуса - про те вказані документи відповідачем не були надані. Суд зазначає, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким,що непідлягає виконанню, суд неповинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Таким чином, у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, та відповідачем ТОВ «Росвен Інвест Україна», всупереч вимог закону не було надано документів, які б підтверджували право його вимоги до позивача за Кредитним договором (розмір та складові заборгованості боржника, номери рахунків для сплати цієї заборгованості, докази сплати ціни права вимоги фактору та/або первісному кредитору і у якому розмірі, Додатки № 1-1 до Договорів із переліком Боржників, що додаються на паперовому носії), а в свою чергу, нотаріус помилково, всупереч вимог закону, не перевірив зміст договору, на який відповідач посилався як на підставу виникнення у нього права вимоги до позивача за Кредитним договором та договорами факторингу та/або відступленняправа вимоги, та стягнув спірну заборгованість. Враховуючи викладене, даючи юридичну оцінку поясненням та наданим по справі сторонами доказам, враховуючи те, що заборгованість боржника є спірною із часу звернення відповідача ТОВ «Росвен Інвест Україна» із заявою до нотаріуса про вчинення виконавчого напису, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору у відповідності до вимог ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів". Велика Палата Верховного Суду щодо застосування ч. 6 ст. 141 ЦПК у випадку задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, зазначила, що судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору (постанова від 20 березня 2019 року у справі № 161/4985/17). Отже, у відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь держави, які складаються з судового збору в розмірі 908 грн. (за подання позовної заяви) та 454 грн. (за забезпечення позову). При вирішенні питання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 3 статті 133 та частин 1 - 3 статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача суду надано: договір про надання правничої допомоги від 29.03.2021 року №3/21; квитанція до прибуткового касового ордеру №15/21 від 24.05.2021 року на суму 5000 грн. Згідно Договору про надання правової допомоги від 29.03.2021 року, укладеного позивачем з її представником, адвокат приймає на себе зобов`язання представляти інтереси клієнта, надавати усі види правової допомоги, а клієнт зобов`язаний оплатити всі види правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього Договору. Згідно частини четвертої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Так, позивачем ставилось питання про стягнення з відповідача на її користь суми понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Сплата за надані послуги підтверджується вищезазначеною квитанцією від 24.05.2021 року. При цьому, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу, складено позовну заяву та зібрано необхідні документи, суд вважає, що розмір гонорару в 5000 грн. є обґрунтованим та не завищеним, оскільки отриманий єдиною сумою за представлення інтересів позивача в комплексі. Відтак, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зменшення суми стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн., вона буде об`єктивно відповідати вимогам співмірності, а тому вимога позивача підлягає задоволенню, а вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved