Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

Позивач в особі ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовною заявою, мотивуючи тим, що 07.11.2007року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № 388/32/07-Пі, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування грошові кошти в межах максимального ліміту 39 000доларів США зі сплатою 13.50 % річних з кінцевим терміном повернення останньої його частини не пізніше 05 листопада 2017 року. Відповідач допустив порушення своїх зобов'язань, а тому позивач просить суд стягнути в судовому порядку з відповідача на користь позивача заборгованість за договором кредиту №388/32/07-Пі від 07.11.2007 року в сумі 81 426,32 доларів США та судовий збір в сумі 28 271грн.43коп. Представник позивача в судове засідання не з"явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, направив до суду клопотання в якому просив справу розглядати без участі представника ПАТ «Укрсоцбанк», вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про день час та місце проведення розгляду справи повідомлений належним чином, направив до суду заяву про застосування строків позовної давності, просив відмовити в позові. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, заявив про застосування строку позовної давності, при цьому подав суду Лист про досудову вимогу, зі змісту якої вбачається, що ПАТ «Укрсоцбанк» передав право вимоги ТОВ «ПрімоКолект. Центр грошових вимог», які ще в серпні 2013 року вимагали у [PERSON] дострокового повернення кредиту та зазначали, що борг станом на 14.08.2013 року становить 49 212,72 дол. США. Заслухавши пояснення представника відповідача, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 07.11.2007р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений договір кредиту за №388/32/07-ПІ, відповідно до якого Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» надав відповідачу кредит в сумі 39000доларів США зі сплатою 13,50 відсотків річних, строком до 05.11.2017року. Наведене підтверджується копією договору кредиту (а.с.5-8). 28.07.2009року між позивачем та відповідачем був укладений договір про внесення змін № 1 до договору кредиту № 388/32/07-Пі від 07.11.2007р. відповідно до умов якого, кінцевий термін повернення заборгованості по кредиту - 06. 11.2017р. (а.с.9). Встановлено, що 26.11.2015 року на адресу відповідача була надіслана вимога про погашення основного зобов'язання № 08.305-186/21212, але вона була повернута у зв'язку з закінченням терміна зберігання. Суд не визнає належним доказом надану представником відповідача досудову вимогу ід 30.08.2013 р., оскільки даний лист є копією без належного завірення та відсутні докази того, що ПАТ "Укрсоцбанк" передавав будь-кому право вимоги за вказаним кредитним договором. Згідно з п.п 3.3.6.. 3.3.7. договору кредиту, боржник зобов'язаний погашати кредитору проценти відповідно до п.п. 1.1.1., 2.5., 2.6, 2.8. цього договору та сплачувати кредитору кредит та комісії в строки, встановлені в п.п. 1.1.1.. цього договору. Відповідно до п. 3.3.10. договору кредиту, боржник зобовязаний достроково повернути наявну заборгованість за кредитом та сплатити нараховані проценти, комісії, можливі штрафні санкції у випадку, визначених п.п. 2.8.3. 3.2.3, 4.4., 4.5., 5.4 цього договору. Як зазначає в позовній заяві позивач, - неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором кредиту призвели до виникнення заборгованості, яка станом на 23.12.2015 згідно з розрахунками заборгованості (додаються) складає:сума заборгованості за кредитом 33 449,00 Доларів США; сума заборгованості за відсотками 27679,38 Доларів США; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 11 317,95 Доларі США; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 8 980,00 Доларів США. Таким чином загальна сума заборгованості складає - 81 426,32 Доларів США. При вирішенні даного позву суд виходить з наступного. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа\\ кредитодавець\\ зобов»язується надати грошові кошти \\ кредит\\ позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити процерти\\ ч.1 ст.1048 ЦК України\\ За статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмові формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України в силу зобовязання одна особа (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися Статтею 526 ЦК передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідач [PERSON] подав суду заяву про застосування положення про строки позовної давності. Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Так, в січні 2017року банк звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості. Судом було встановлено, що позичальник своєчасно не виконував зобовязання по кредитному договору та неодноразово допускав прострочення платежів. У листопаді 2015 року, банк скористався своїм правом щодо стягнення заборгованості по кредиту та відсоткам, надіславши [PERSON] вимогупро погашення основного зобов'язання (а.с.10). Таке право банку передбачено пунктами 3.2.3., 3.2.4 кредитного договору, які передбачають, «що банк має право вимагати повернення кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій, якщо позичальник протягом трьох робочих днів від дати отримання вимоги кредитора про надання додаткових засобів забезпечення виконання зобов»язання не надасть таких засобів(шляхом укладення відповідного договору) або запропоновані засоби не влаштують кредитора. Банк має право направити відповідну інформацію до єдиної інформаційної системи «Реєстр позичальників» Національного Банку України, у разі неповернення позичальником кредиту в строк, обумовлений п.1.1 цього договору, або неналежного виконання інших умов цього договору. У разі порушення зобов язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526,530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому, в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. З матеріалів справи вбачається, що позичальник мав повертати борг за встановленим графіком погашеня заборговансоті, рівними частинами , до 10 числа кожного місяця (а.с.9). В постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 року по справі №6-116цс13, яку прийнято за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом /судами/ касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у кредитних правовідносинах, викладено правову позицію стосовно того, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Таким чином, встановленим є те, що останній платіж відповідачем було здійснено 11.02.2009р,, що стверджується наданим позивачем розрахунком, приєднаним до матеріалів справи (а.с.25-28), отже з 10.03.2009 року у позивача виникло право на звернення до суду, оскільки були порушені позичальником умови договору. В строк до 10.03.2009 року відповідач не сплатив черговий платіж та в подальшому, зовсім припинив виконання умов договору щодо повернення кредитних коштів. Саме, з березня 2009 року у позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак банк звернувся до суду із зазначеним позовом, лише, у січні 2017року, тобто зі спливом строку позовної давності. З огляду на зазначене, в позові слід відмовити, стороною позивача не надано суду доказів в спростування таких висновків суду. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Outcome: dismissed