Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

В жовтні 2016 року позивач [PERSON] районна державна адміністрація звернулася до суду з позовною заявою до відповідачки [PERSON] про зобов'язання вчинити дії з поділу земельної ділянки. В направленому на адресу суду позові позивач зазначив, що відповідно до своїх повноважень, у зв'язку з будівництвом, реконструкцією та капітальним ремонтом автомобільної дороги державного значення М-03 Київ-Харків-Довжанський, відповідно до розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації від 22 жовтня 2012 року № 364 "Про підготовку до викупу земельних ділянок приватної власності для суспільних потреб із визначенням орієнтованої дати викупу" та розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації від 21 квітня 2016 року № 114 "Про підготовку до викупу земельної ділянки приватної власності для суспільних потреб із визначенням орієнтовної дати викупу", які прийнято відповідно статей 6, 41 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", статті 111, пункту ґ частини 1 статті 140, статті 146 Земельного кодексу України, статей 350, 351 Цивільного кодексу України, Закону України "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності", прийнято рішення про викуп земельної ділянки, яка належить громадянці [PERSON], відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №169579, і яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах площі 1,0284 гектара. Відповідно до нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 25.04.2016 року, відповідачем надано згоду на поділ вищевказаної земельної ділянки площею 2,31 гектара на дві земельні ділянки (1,0284 га та 1,2816 га), за умови відшкодування збитків, які виникають внаслідок викупу земельної ділянки площею 1,0284 гектара. Позивач по справі зазначає, що на час подання заяви, відповідач по справі безпідставно ухиляється від підписання технічної документації щодо поділу власної земельної ділянки на дві визначені вище земельні ділянки, що спричинило порушення законних прав та інтересів позивача по справі, а тому просить суд зобов'язати відповідача по справі [PERSON], вчинити передбачені законодавством дії з поділу земельної ділянки, належної їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, на дві земельні ділянки (площею 1,0284 га та 1,2816 га) на умовах, визначених нотаріально погодженою заявою [PERSON] від 25.04.2016 року. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити на підставі обставин зазначених в позовній заяві. В судовому засіданні, відповідач та його представник, заявлені позовні вимоги позивача не визнали, просили відмовити в повному обсязі, вказували, що у зв'язку з тим, що процес поділу та викупу належної відповідачеві земельної ділянки затягнувся на кілька років, а саме з 2012 по 2016 роки, домовленості між відповідачем та позивачем щодо орієнтовної ціни, а також інших обставин викупу земельної ділянки не досягнуто, крім того позивачем на їхню думку порушено чинне законодавство при винесенні рішення про відчуження земельної ділянки, а тому відповідачі наполягали на розгляді питання щодо відчуження належної відповідачеві земельної ділянки виключно в судовому порядку. Відповідачка не заперечувала, що дійсно підписала нотаріально посвідчено заяву про поділ належної їй земельної ділянки на дві ділянки, але на день подачі позовної заяви до суду так і на сьогоднішній день не вважає, що вона не дійшла згоди з позивачем по справі щодо викупу належної їй земельної ділянки в позасудовому порядку. Представники третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Служба автомобільних доріг у Полтавській області, вважали, що є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача, зазначали, що відповідачка по справі не виконує взятих на себе зобов'язань щодо підписання відповідних документів, а саме акту прийому-передачі межових знаків, що унеможливлює здійснення поділу належної відповідачу земельної ділянки на дві земельні ділянки та послідуючий викуп земельної ділянки площею 1,0284 гектара. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, представників третьої особи, дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов не підлягає до задоволення з наступних обґрунтувань. Судом встановлено, що відповідачка по справі, [PERSON], є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,31 гектара, яка знаходиться на території Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, кадастровий номер 5320281200:00:008:0045, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 169579 (а.с. 45-49). Відповідно до розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації від 22 жовтня 2012 року № 364 "Про підготовку до викупу земельних ділянок приватної власності для суспільних потреб із визначенням орієнтованої дати викупу", прийнято рішення: 1) про обмеження права власності на землю громадян та викупу їхніх земельних ділянок відповідно до переліку, що додається до рішення; 2) рекомендовано Службі автомобільних доріг у Полтавській області укласти угоду з землеоціночною організацією, яка має ліцензію на виконання звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок, що підлягають викупу; встановити орієнтовну дату викупу до 22 жовтня 2013 року на підставі експертно-грошової оцінки, проведеної відповідно до законодавства (а.с. 16-18). Відповідно до розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації від 12 лютого 2013 року № 29 "Про внесення змін до розпорядження голови райдержадміністрації від 22.10.2012 №364", внесено відповідні зміни до пункту 1 розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації від 22 жовтня 2012 року № 364 та викладено Перелік в новій редакції. Відповідно до переліку земельна ділянка належна [PERSON] (державний акт серії ПЛ № 169579), підлягала викупу, а саме частина земельної ділянки площею 1,0046 га (а.с. 84-86). Відповідно до розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації від 21 квітня 2016 року № 114 "Про підготовку до викупу земельної ділянки приватної власності для суспільних потреб із визначенням орієнтовної дати викупу", яке прийнято відповідно статей 6, 41 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", статті 111, пункту ґ частини 1 статті 140, статті 146 Земельного кодексу України, статей 350, 351 Цивільного кодексу України, Закону України "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності", у зв'язку з реконструкцією та капітальним ремонтом автомобільної дороги державного значення М-03 Київ-Харків-Довжанський, на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, прийнято рішення: 1) обмежити право на частину земельної ділянки, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,0046 га, яка належить на праві приватної власності гр. [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №169579; 2) Службі автомобільних доріг у Полтавській області виготовити необхідну технічну документацію із землеустрою, укласти угоду із землеоціночною організацією, яка має відповідну ліцензію на виконання звітів з експертної грошової оцінки земельної ділянки, що підлягає викупу; 3) Встановити орієнтовну дату викупу до 31 грудня 2016 року, на підставі експертно-грошової оцінки земельної ділянки, що підлягає викупу (а.с. 15). 25 квітня 2016 року відповідачем по справі [PERSON] підписана нотаріально посвідчена заява про надання згоди на поділ належної їй земельної ділянки загальною площею 2,31 га (кадастровий номер 5320281200:00:008:0045) на дві земельні ділянки (площею 1,0284 га та 1,2816 га), на умовах, які визначені нотаріально погодженою заявою (а.с. 10). Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2016 року справа №879/2/16, за адміністративним позовом [PERSON] районної державної адміністрації до [PERSON] про примусове відчуження земельної ділянки площею 1,0046 га, у задоволенні позовних вимог позивача відмовлено в повному обсязі (а.с. 45-49). В судовому засіданні відповідачка підтвердила, що вона не досягла згоди з органом виконавчої влади, який прийняв рішення про відчуження її земельної ділянки, щодо її викупу для суспільних потреб. В судовому засіданні, яке відбулося 02 грудня 2016 року, представнику позивача по справі було роз'яснено ст. 16 ЦК України, якою визначено способи захисту цивільних прав та інтересів при зверненні до суду. Позивач, позовні вимоги зазначені ним у позовній заяві, до моменту виходу суду для ухвалення рішення, не уточнив, та просив зобов'язати відповідача вчинити усі передбачені чинним законодавством України дії з поділу належної відповідачеві земельної ділянки площею 2,31 га, на дві земельні ділянки площею 1,0284 га та 1,2816 га на підставі нотаріально погодженої заяви відповідачки від 25.04.2016 року (а.с. 8). Обраний спосіб захисту цивільних прав позивачем не визначений ч. 2 ст. 16 ЦК України. Відповідно до абзацу 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. В змісті позовної заяви позивачем по справі не наведено відповідних норм, які зобов'язують відповідача вчинити дії щодо поділу належної йому земельної ділянки. Будь-яких договорів між позивачем та відповідачем укладено не було. Надана позивачем по справі, на підтвердження своїх вимог, нотаріально посвідчена заява про надання згоди на поділ земельної ділянки не розцінюється судом, як зобов'язання, яке взяв на себе відповідач по справі, а є документом, що підтверджує обговорення з власником земельної ділянки варіантів позасудового вирішення питання про відчуження частини земельної ділянки, яка належить відповідачеві. Правовідносини щодо порядку відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, для суспільних потреб або з мотивів суспільної необхідності врегульовані Законом України "Про відчуження земельних ділянок, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності" від 17 листопада 2009 року № 1559-VI\~ (далі Закону 1559-VI). Частиною 1 ст. 3 Закону № 1559-VI передбачено, що об'єктом відчуження є земельна ділянка (її частина), житловий будинок, інші будівлі, споруди, багаторічні насадження, що на ній розміщені, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб. Відповідно до ст. 10 Закону № 1559-VI встановлено, що ініціатива щодо викупу земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, для суспільних потреб може належати лише органам виконавчої влади чи органам місцевого самоврядування. Викуп земельних ділянок для суспільних потреб, у разі досягнення згоди з власником земельної ділянки, визначений розділом ІІ Закону № 1559-VI. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону № 1559-VI у разі неотримання згоди власника земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з викупом цих об'єктів для суспільних потреб зазначені об'єкти можуть бути примусово відчужені у державну чи комунальну власність лише як виняток з мотивів суспільної необхідності і виключно під розміщення, зокрема лінійних об'єктів та об'єктів транспортної і енергетичної інфраструктури (доріг, мостів, естакад, магістральних трубопроводів, ліній електропередачі, аеропортів, морських портів, нафтових і газових терміналів, електростанцій) та об'єктів, необхідних для їх експлуатації. Частиною 1, 2 ст. 16 Закону № 1559-VI передбачено, що орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування, що прийняв рішення про відчуження земельної ділянки, у разі недосягнення згоди з власником земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, щодо їх викупу для суспільних потреб відповідно до розділу II цього Закону звертається до адміністративного суду із позовом про примусове відчуження зазначених об'єктів. Зазначене вище вказує на те, що порядок викупу земельної ділянки, яка належить відповідачеві по справі визначений спеціальним законом, яким передбачено, що у разі недосягнення згоди з власником земельної ділянки, відчуження земельної ділянки відбувається за рішення суду. На час розгляду справи, судом встановлено, що такої згоди не досягнуто, хоча навіть в процесі судового розгляду справи, судом надавався термін для вирішення спору в позасудовому порядку за клопотанням сторони позивача, але сторони домовленості не досягли, що і підтвердив судовий розгляд справи. Суд також звертає увагу на те, що відповідно до розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації від 21 квітня 2016 року № 114 "Про підготовку до викупу земельної ділянки приватної власності для суспільних потреб із визначенням орієнтовної дати викупу", площа ділянки, яка підлягає викупу становить 1,0046 га, між тим, в нотаріально завіреній заяві про надання згоди на поділ земельної ділянки, згадана площа не вказана, зазначене лише дві ділянки площею 1,0284 га та 1,2816 га. Позасудова процедура викупу земельної ділянки відповідно до Закону № 1559-VI, не передбачає послідуючого коригування площі земельної ділянки, яка підлягає викупу після того, як орган виконавчої влади прийняв рішення про викуп земельної ділянки у власника. З огляду на вище зазначене, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: dismissed