Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

ПАТ КБ „Приватбанк" звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обгрунтовано тим, що між відповідачем [PERSON] та ПАТ КБ „ПриватБанк" 26.07.2007 року був укладений кредитний договір №379/К про надання кредиту в сумі 16000 доларів США, з кінцевим терміном повернення до 20.07.2011 року. Позивач вказує, що ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за вищевказаним договором виконав повністю, видавши позичальнику кредит в сумі 16000 доларів США, а позичальник [PERSON], у свою чергу, брав на себе зобов'язання повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Крім того, позивач вказує, що в порядку забезпечення виконання зобов'язання за вищевказаним кредитним договором 26.07.2007 року було також укладено договір поруки №379/К між позивачем та відповідачем [PERSON], відповідно до умов яких поручитель та позичальник відповідають перед банком як солідарні боржники. Також позивач зазначає, що з часу отримання кредитних коштів позичальником систематично порушувались умови кредитного договору, відповідно до якого він зобов'язувався здійснювати щомісячно належні погашення кредиту та процентів, у розмірах визначених кредитним договором. Станом на 29.06.2016 року заборгованість позичальника [PERSON] за кредитним договором №379/К від 26.07.2007 року становить 27186,24 доларів США (що за курсом НБУ становить 676121,79 гривень), з яких заборгованість за кредитом - 11464,83 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 15721,41 доларів США. Зважаючи на вищевикладені обставини позивач направив відповідачам, як позичальнику [PERSON] так і поручителю [PERSON], письмове повідомлення про виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, однак такі вимоги останніми залишені без реагування і заборгованість на даний час не погашена. Із урахуванням наведених у позовній заяві обставин позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в сумі 27186,24 доларів США та судовий збір в сумі 10141,83гривень. У судове засідання представник позивача не з'явився, вказавши у позовній заяві, що просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з"явились, про причини неявки суду не повідомили, відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України вважаються належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду справи, із урахуванням чого судовий розгляд справи було ухвалено проводити у відсутності відповідачів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу, при цьому, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» «у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч.3 ст.533 ЦК України. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях». Згідно кредитного договору №379/К від 26.07.2007 року, який було укладено між ПАТ КБ „ПриватБанк" та [PERSON], ПАТ КБ „ПриватБанк" зобов'язувався видати відповідачу (позичальнику) кредит в сумі 16000 доларів США, з кінцевим терміном повернення до 20.07.2011 року (а.с.10-13). Факт отримання готівки [PERSON] стверджується ордером - розпорядженням про видачу кредиту від 26.07.2007 року (а.с.14). Як убачається із наданого суду договору поруки, в порядку забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, між ПАТ КБ „ПриватБанк" та [PERSON] 26.07.2007 рокубуло укладено договір поруки №379/К, згідно умов якого [PERSON] відповідає перед кредитором у повному обсязі, позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (а.с.15). Пунктом 1.3 вищевказаного кредитного договору №379/К від 26.07.2007 року передбачено, що позичальник зобов'язаний здійснити повне погашення кредиту не пізніше 20.07.2011 року, тобто термін користування кредитними коштами сплив 20.07.2011 року, проте кошти надані в кредит, а також нараховані згідно умов кредитного договору проценти позичальником [PERSON] сплачені не були. Як убачається із матеріалів позову, позичальником не належним чином виконуються взяті на себе зобов'язання та не повертається кредит і нараховані відсотки за користування кредитними коштами у обсягах та в строки, передбачені кредитним договором. Згідно статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №379/К від 26.07.2007 року, наданого ПАТ КБ „ПриватБанк", загальна заборгованість по кредитному договору станом на 29.06.2016 року становить 27186,24 доларів США, з яких заборгованість за кредитом - 11464,83 доларів США, заборгованість по відсотках за користування кредитом - 15721,41 доларів США (а.с.4-6). Доказів, які б спростовували наведені вище письмові докази у справі, у тому числі, і щодо розміру заборгованості за кредитним договором, суду не надано. На адресу позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] позивачем було направлено письмове повідомлення №30.1.0.0/2-77QVOLES09LB0 від 30.06.2016 року про виконання грошових зобов'язань за кредитним договором №379/К від 26.07.2007 року, однак дані вимоги відповідачами залишені без виконання (а.с.7-9). Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання згідно кредитного договору №379/К від 26.07.2007 року, не сплачує кредит та відсотки по кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 27186,24 доларів США, а тому є всі підстави для стягнення на користь позивача із позичальника [PERSON] суми заборгованості по кредитному договору. Разом із тим, вимога ПАТ КБ „ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №379/К від 26.07.2007 року до задоволення не підлягає з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до абз.3 п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явленням до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутись до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст.252 ЦК України, згідно якої строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. З позовом як до позичальника [PERSON], так і до поручителя [PERSON], позивач ПАТ КБ „ПриватБанк" звернувся лише 11.08.2016 року, - тоді як згідно розрахунку боргу доданого до позовної заяви, остання проплата заборгованості була здійснена відповідачем [PERSON] 24.12.2008 року. Як убачається з п.12 договору поруки №379/К від 26.07.2007 року сторони прийшли до згоди, що строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором, встановлюється протягом 5 (п'яти) років. Таким чином судом установлено, що позивач звернувся з позовом до поручителя [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором за межами встановленого законом строку і такі вимоги позивача ПАТ КБ „ПриватБанк" про стягнення заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку із [PERSON], як із поручителя, до задоволення не підлягають. Крім цього, згідно платіжного доручення №BOОО1В144О від 01.08.2016 року вбачається, що позивачем було сплачено при подачі позовної заяви до суду судовий збір в розмірі 10141,83 гривень. Судовий збір відповідно до вимог ст.88 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial