Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

У жовтні 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення сплаченого страхового відшкодування, в обґрунтування якого вказав, що 23.02.2019 о 16:00 год в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: Ford, д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та Toyota, д.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Постановою Московського районного суду м. Харкова від 25.04.2019 у справі № 643/3487/19 відповідача було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Потерпілий вчасно звернувся до позивача з повідомленням про ДТП від 25.02.2019 таіз заявою про виплату страхового відшкодування. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого склала 99309,50 грн. На час скоєння вказаного ДТП водій [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів, послуги аварійного комісара та визначення розміру шкоди складає 100272,08 грн, з яких відшкодував завдані відповідачем збитки внаслідок ДТП у розмірі 99309,50 грн, а також витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 962,58 коп. Позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 100272,08 грн та судові витрати. Представник позивача разом з позовною заявою подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не повідомив. З клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не надходили. Відповідно до ч. 3\~ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до ч. 1\~ст. 281 ЦПК України\~про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів Суд, дослідивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, 23.02.2019 о 16:00 годині [PERSON] , знаходячись у припаркованому автомобілі Ford Scorpio, д.н. [NUMBER] , по вул. Академіка Павлова, б. 44-Б, не впевнився в безпечності своїх дій, відчинив водійські двері автомобіля, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем Toyota RAV4, д.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, заподіяна матеріальна шкода, що підтверджується копією постанови Московського районного суду м. Харкова від 25.04.2019 у справі № 643/3487/19 (а.с. 4). Постановою Московського районного суду м. Харкова від 25.04.2019 у справі № 643/3487/19, водія [PERSON] , [INFO] , визнано винним в скоєнні адміністративних правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КУпАП.. Автомобіль Toyota RAV4, державний номерний знак [NUMBER] , належить на праві власності та зареєстрований за [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в СК «ЮНІВЕС», про що свідчить копія поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/4107992, терміном дії з 28.09.2019 (а.с. 7). На час скоєння вказаного ДТП водій [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно звіту № 260 від 04.04.2019 року щодо визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових частин, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota RAV4, державний номерний знак [NUMBER] , результаті пошкодження при ДТП складає 114297,44 грн (а.с. 8-21). Завдана шкода в результаті ДТП [PERSON] [PERSON] відшкодована не була. [PERSON] 21.05.2019 року звернувся до МТСБУ з заявою про отримання страхового відшкодування (а.с. 6). Наказом МТСБУ № 6674 від 09.07.2019 року прийнято рішення про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП, [PERSON] з фонду захисту потерпілих та МТСБУ виплачено [PERSON] грошові кошти в розмірі 99309,49 грн, що підтверджується копією наказу МТСБУ № 6674 від 09.07.2019 року та копією платіжного доручення № 967415 від 10.07.2019 року (а.с. 22,25). Згідно акту виконаних робіт за дорученням МТСБУ № 57224 від 11.03.2019, Окрім того МТСБУ сплачено ФОП [PERSON] за послугиаваркома (експерта) по справі №57224 згідно рах. №185 від 04.04.2019 грошову суму у розмірі 962,58 грн (а.с. 26, 28) Як вбачається із матеріалів справи, предметом судового розгляду у цій справі є вимоги МТСБУ про стягнення шкоди в порядку регресу. МТСБУ в якості підстави заявлених вимог посилається на невідшкодування відповідачем сплаченої МТСБУ в порядку\~статті 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~потерпілій у ДТП особі регламентної виплати за страховика винної в ДТП особи, а саме відповідача, цивільно-правова відповідальність якого не застрахована. Правовою підставою заявлених вимог позивачем визначено, зокрема, приписи пункту 38.2 статті\~38, пункту 41.1 статті\~41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статей\~1166,\~1187,\~1191 ЦК України. Відповідно до\~статті 1 Закону України "Про страхування"\~страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно з пунктом 9 частини першої\~статті 7 Закону України "Про страхування"\~страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються\~Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Пунктом 2.1.\~статті 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~визначено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються\~Конституцією України,\~Цивільним кодексом України,\~Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього\~Закону\~передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього\~Закону. Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), потерпілі (стаття 4 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Відповідно до\~статті 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно із абзацом 1 пункту 22.1.\~статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до частини шістнадцятої\~статті 9 Закону України "Про страхування"\~страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша\~статті 25 Закону України "Про страхування"). В силу положень\~статті 22 Цивільного кодексу України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до частин першої, другої\~статті 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. За змістом частини 2\~статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З аналізу змісту\~глави 82 ЦК України\~вбачається, що законодавець розрізняє поняття "особа, яка завдала шкоду" та "особа, яка відповідає за шкоду". За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої\~статті 1191 ЦК України\~набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Така конструкція цивільно-правової відповідальності надає потерпілому можливість більш ефективно та оперативно захистити свої права та інтереси. Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою. У даній справі МТСБУ здійснив відшкодування регламентної виплати потерпілому у ДТП [PERSON] за страховика винної особи - [PERSON] з посилання на те, що цивільно-правовова відповідальність [PERSON] на момент скоєння ДТП не була застрахованою. Відповідно до частини першої\~статті 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~передбачає право страховика, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ, подати після виплати страхового відшкодування регресний позов (у випадку страховика до страхувальника або водія транспортного засобу, особи, яка заподіяла шкоду навмисно, підприємства, установи, організації, що відповідають за стан дороги (пункт 38.1 статті), тоді як у разі МТСБУ - до власника, водія транспортного засобу, страховика, підприємства, установи, організації, що відповідають за стан дороги, а також особи, визначеної у пункті 13.1\~статті 13 цього Закону, яка причетна до ДТП (пункт 38.2. статті)). Згідно зі\~статтею 27 Закону України "Про страхування"\~та\~статтею 993 ЦК України\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Отже\~стаття 1191 ЦК України\~та\~стаття 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з одного боку, і\~стаття 993 ЦК України\~та\~стаття 27 Закону України "Про страхування", з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини (аналогічний висновок викладено у пункті 68 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц). Отже, під час розгляду справи не слід ототожнювати правовідносини регресу, регулювання яких здійснюється статтею 1191\~ЦК України та статтею 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів") з правовідносинами суброгації, які регулюються\~статтею 993 ЦК України\~та\~статтею 27 Закону України "Про страхування". Суброгація є одним із видів уступки права, який полягає в тому, що до нового кредитора, який реально виконав зобов`язання у вигляді сплати грошей, переходить право вимагати відповідного відшкодування від особи, відповідальної за завдану шкоду. Водночас регресом є право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. При регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. Це виходить із змісту статей 559 та 1191\~ЦК України, згідно яких зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Зважаючи на зміст наведених норм\~ЦК України, право зворотної вимоги (регресу) не переходить від однієї особи до іншої, як у випадку заміни сторони (кредитора) у вже існуючому зобов`язанні (при суброгації у страхових відносинах). При регресі право регресної вимоги виникає, тобто є новим правом кредитора за новим в даному випадку регресним зобов`язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою. Аналогічний висновок зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 у справі № 910/2603/17. Під час регресу право вимоги (регресу) виникає у третьої особи після виконання такою особою обов`язку боржника та, відповідно, припинення основного (деліктного) зобов`язання та виникнення нового (регресного) зобов`язання. Звертаючись із позовом до суду МТСБУ обґрунтував наявність у нього права на стягнення шкоди в порядку регресу із посиланням на приписи\~статі 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~зазначивши про здійснення ним регламентної виплати потерпілій у ДТП особі регламентної за страховика винної особи, цивільно-правова відповідальність якої в ДТП не була застрахована відповідачем. Правовий статус МТСБУ у свою чергу визначено в Законі України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".\~Так, за пунктом 39.1. статті 39 цього Закону МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Таке бюро є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту. Відповідно до пункту 22.1.\~статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з абзацом 2 пункту 22.1.\~статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Виключний перелік регламентних виплат, що здійснюються МТСБУ передбачено статтями\~41\~та\~42 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". У вказаних нормах визначено, що МТСБУ відшкодовує шкоду на умовах, передбачених цим Законом. Як уже зазначалось вище, підставою заявлених вимог про відшкодування шкоди в порядку регресу позивачем визначено із посиланням на приписи статей підпункту 38.2.3. пункту 38 статті\~38, пункт 41.1. статті\~41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~обставини перерахуванням ним в порядку\~статті 41 зазначеного Закону\~потерпілій у ДТП особі регламентної виплати за страховика винної особи, цивільно-правова відповідальність якої в ДТП не була застрахована. Згідно з пунктом 38.2.1\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1\~статті 13 цього Закону. Отже, зазначена стаття передбачає наявність у МТСБУ права на пред`явлення регресного позову за наявності однієї з умов, що вказані у пункті 38.2 цієї статті. Таким, чином, оскільки в результаті вказаної ДТП, що сталася з вини водія [PERSON] , був пошкоджений автомобіль Toyota RAV4, державний номерний знак [NUMBER] , що належить [PERSON] , а [PERSON] на час скоєння вказаного ДТП водій не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в свою чергу з фонду захисту потерпілих та МТСБУ виплачено [PERSON] грошові кошти в розмірі 99309,49 грн в рахунок відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП, яка сталася з вини [PERSON] , тому, позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про стягнення сплаченого страхового відшкодування підлягають задоволенню. В ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 2102 грн, що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 1). Оскільки позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України підлягають задоволенню, то понесені судові витрати за подання позовної заяви відповідно до частини першої\~статті 141 ЦПК України\~підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 2102 грн.

Outcome: approved