Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовучи свої позовні вимоги тим, що 27 квітня 2006 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір К2К4АК00430049, згідно якого відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 64 994,00 гривень з розрахунку 12,5 % річних на строк до 27 квітня 2011 року. Окрім того, [PERSON] та [PERSON] поручилися перед позивачем за забезпечення виконання зобовязання за вищезазначеним кредитним договором. На думку позивача, позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, і тому станом на 01 квітня 2015 року наявна заборгованість в сумі 265 356,24 гривень, в звязку з чим позивач змушений звернутися з позовом до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі , щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, в тому числі у відповідності до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик, відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи і розгляд справи буде проведено за його відсутності. У звязку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 27 квітня 2006 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір №К2К4АК00430049, згідно якого відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 64 994,00 гривень з розрахунку 12,5 % річних на строк до 27 квітня 2011 року Крім того, в забезпечення виконання кредитних зобовязань боржника [PERSON] перед позивачем, між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено договір поруки №К2К4АК00430049/2 від 27 квітня 2006 року, відповідно до якого поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобовязання перед кредитором відповідати солідарно з боржником за виконання кредитних зобовязань, що випливають з умов кредитного договору №К2К4АК00430049 від 27 квітня 2006 року. В забезпечення виконання кредитних зобовязань боржника [PERSON] перед позивачем, між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено договір поруки №К2К4АК00430049/1 від 27 квітня 2006 року, відповідно до якого поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобовязання перед кредитором відповідати солідарно з боржником за виконання кредитних зобовязань, що випливають з умов кредитного договору №К2К4АК00430049 від 27 квітня 2006 року. 02 квітня 2015 року відповідачам надсилалися досудові вимоги №30.1.0.0/2-623 про дострокове повернення заборгованості. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №К2К4АК00430049 від 27 квітня 2006 року станом на 01 квітня 2015 року наявна заборгованість в розмірі 265 356,24 гривень, в тому числі: заборгованість за кредитом - 53 680,97 гривень, заборгованість за відсотками - 86 596,82 гривень, заборгованість по комісії 7 019,28 гривень, пеня - 118 059,17 гривень. У відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно \~вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів \~цивільного законодавства, а при відсутності \~таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо \~він \~не пропустив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України \~одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст. ст. 546, 549, 551 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням та задатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути сума, рухоме та нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Як вбачається з положень ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором. Відповідно до вимог ст.ст. 553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Вимогами частини 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що відповідач не належним чином виконує свої обовязки перед позивачем, у звязку з чим \~наявна заборгованість, чим позивачу завдано матеріальну шкоду, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 118 059,17 гривень зменшити до 53 680,00 гривень, оскільки розмір неустойки значно перевищує розмір збитків. \~\~\~\~\~\~ Позовні вимоги в частині відшкодування витрат судового збору підлягають до задоволення частково, оскільки, згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі наведеного та

Outcome: partial