Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

У червні 2014 року ПАТ "Альфа-Банк" звернулось до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 490011451 у розмірі 462 334 грн. 08 коп., обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 22.09.2006 року між Закритим акціонерним товариством "Альфа-Банк", яке згодом було перейменоване у Публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 490011451 на суму 7 727, 92 дол. США, який необхідно було повернути не пізніше 22.09.2011 року. З метою забезпечення виконання вищезазначеного кредитного договору 22.09.2006 року з [PERSON] було укладено Договір поруки № 490011451-п, згідно якого поручитель поручився перед кредитором за належне виконання третьою особою взятих на себе зобов'язань, які витікають з кредитного договору № 490011451. [PERSON] скористався кредитними ресурсами, але свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого станом на 09.04.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 462 334 грн. 08 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 4 940,22 дол. США, що за курсом НБУ станом на 09.04.2014 року складає - 58 681 грн., 99 коп.; заборгованість по відсотках - 3 546, 65 дол. США, що за курсом НБУ станом на 09.04.2014 року складає - 42 128 грн. 58 коп.; пеня - 30 435,33 дол. США, що за курсом НБУ, станом на 09.04.2014 року складає - 361 523 грн. 51 коп. (за останні 12 місяців), яку і просе стягнути позивач з відповідача в судовому порядку. Позивач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у судове засідання явку свого представника не забезпечив, неодноразово подавав до суду письмові заяви про її розгляд без участі такого, з посиланням на підтримання своїх позовних вимог та проханням їх задовольнити. Відповідачка та її представник у судовому засіданні проти позову заперечували, зазначаючи, що вимоги позивача є безпідставними, оскільки порука, згідно договору від 22.09.2006 року № 4900154 П, станом на 22.03.2013 рік припинилася. Так, відповідачка пояснила, що кінцевим строком виконання основного договору, який безпосередньо в ньому зазначений, є 22.09.2011 року, на відміну від договору поруки, строк дії якого не зазначений, а тому порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Оскільки, такі вимоги до поручителя не пред"являлися в строк протягом шести місяців від дня настання строку основного зобов'язання, така порука припинилася, а тому і підстави для стягнення з неї кредитної заборгованості відсутні. Третя особа [PERSON] про розгляд справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, жодного разу до суду не з'явився, у зв"язку з чим, суд вважає за можлим розгляд справи без участі такого та представника позивача, на підставі наданих суду доказів. Заслухавши пояснення відповідачки та її представника, дослідивши докази в справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між ЗАТ "Альфа-Банк", правонаступником якого є ПАТ "Альфа-Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 490011451 від 22.09.2006 року, згідно якого Банк надає Позичальнику кредит у сумі 7 727,92 дол. США на цілі, визначені у п. 1.3. договору, у порядку, передбаченому п. 1.4. договору, а Позичальник зобов'язується своєчасно та у повному обсязі виплачувати Банку проценти за користування кредитом у розмір 12 % річних, використати його за цільовим призначенням, виконати інші умови договору та повернути кредит Банку рівними частинами, у терміни, визначені у графіку повернення, який наведено у Додатку № 1 до договору, але в будь-якому випадку не пізніше 22.09.2011 року (згідно п.1.1. Кредитного договору). Із п. 1.3. вказаного Кредитного договору вбачається цільове призначення кредиту, а саме: придбання транспортного засобу марки "SKODA, OCTAVIA TOUR 1.6I", 2006 року випуску, д/н [NUMBER], № кузову [NUMBER] згідно з Договором купівлі - продажу №К 330/06 від 14.09.2006 року укладеного між Позичальником та ЗАТ «Прага Авто». Згідно п. 3.1 Кредитного договору позичальник зобов"язується повертати Кредит, сплачувати проценти за користування ним у порядку, визначеному Договором та в встроки, визначені Графіком повернення. Сплатити комісійну винагороду за приймання та здійснення переказу коштів отримувача (Продавцю і Страховику) у сумі вказаній у п. 1.4.1.1. Договору (п. 3.2 Кредитного договору). Встановлено і те, що 22.09.2006 року між Закритим акціонерним товариством "Альфа-Банк" та [PERSON] було укладено Договір поруки № 4900154 П з метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за вказаним кредитним договором, відповідно до умов якого поручитель зобов'язується перед кредитором нести у повному обсязі солідарну відповідальність за виконання боржником зобов'язань перед кредитором, що випливають із вказаного вище кредитного договору . Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Згідно зі статтею 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Стаття 1049 ЦК України зобов'язує позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені законом. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 вказаної статті, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу щодо позики. Так, із матеріалів справи вбачається, що позивач виконав взяті на себе зобов'язання згідно кредитного договору, надавши відповідні кредитні кошти [PERSON] Проте, [PERSON], скориставшись кредитними ресурсами, свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого станом на 09.04.2014 року утворилась заборгованість, яка згідно наданого позивачем розрахунку складає 38 922, 20 дол. США, що за курсом НБУ станом на 09.04.2014 рік складає 462 334 грн. 08 коп., а на день винесення рішення 586 168 грн. 33 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 4 940,22 дол. США; заборгованість по відсотках - 3 546, 65 дол. США; пеня - 30 435,33 дол. США (за останні 12 місяців). Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Проте, відповідач та її представник, заперечуючи в судовому засіданні проти позовних вимог, заявили про зупинення дії поруки, питання про яке підлягає розгляду при вирішенні цієї справи, з урахуванням правового висновку, який було зроблено Верховним Судом України у справі № 6-134 цс 12 від 21.11.2012 року, який в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов"язковим для всіх суб"єктів владних повноважень та для всіх судів України, зокрема про те, що звернення поручителя до суду з позовом про визнання поруки такою, що припинена не є необхідним, проте такі вимоги можуть розглядатися судом у разі наявності відповідного спору. Слід зазначити і те, що питання припинення дії поруки регулюється нормою ст. 559 ЦК України та є відмінним від правової природи оспорюваного правочину, недійсність якого встановлюється лише за рішенням суду. Так, згідно з частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Як вбачається із п. 5.3. Договору поруки, який був укладений між позивачем та відповідачем, він набуває чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печаткою і діє до повного виконання зобов'язання боржника за основним договором. Отже, в Договорі поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умови договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором не може розглядатись як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України. Згідно з цією нормою права строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Цього в договорі поруки не встановлено. Оскільки, в зазначеному договорі поруки не встановлено строку припинення поруки, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Строком виконання зобов'язань по кредитному договору № 490011451 від 22.09.2006 року та згідно Графіку повернення є 22.09.2011 року, тобто в строк до 22.03.2012 року позивач мав би звернутися з відповідною вимогою до поручителя, чого зроблено не було, отже порука припинила свою дію 23.03.2010 року. З огляду на вищевикладене, вбачається, що позивач пред'явив вказаний позов 06.06.2014 року, тоді як порука припинила свою дію 23.03.2010 року. Така ж позиція щодо припинення дії договору поруки, у зв»язку із не пред»явленням вимог до поручителя в шестимісячний термін від дня настання строку виконання основного зобов'язання, викладена в рішенні Верховного Суду України від 23.05.2012 року у справі за № 6-33цс12, а тому підлягає застосуванню судом і в даному випадку. Отже, з огляду на вище викладене та норми, які регулюють вказані правовідносини, вказані вище правові висновки Верховного Суду України, у задоволенні даного позову необхідно відмовити, у зв'язку з припиненням поруки [PERSON] по кредитному договору № 490011451 від 22.09.2006 року.

Outcome: dismissed