Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», (далі-Позивач, Банк) звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування своїх вимог зазначив, що 15.11.2012 року між Позивачем та [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено кредитний договір б/н, згідно умов якого Відповідач отримав кредитні кошти, у національній валюті, у розмірі 300,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає терміну дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256. Згідно п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг Відповідач надав згоду, на те що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Позивача та дає право Позивачу в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, станом на 28.02.2015 року виникла заборгованість, яка складає: 20694,73 грн., з яких: - заборгованість за кредитом - 7096,98 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом - 10286,10 грн.; - заборгованість за пенею та комісією - 1850,00 грн.; - штраф - 500,00 грн. (фіксована частина); - штраф - 961,65 грн. (процентна складова). У судове засідання представник позивача Пивовар В.В. не з'явився, надав заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує, щодо постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив, проте надав суду письмові заперечення проти позову, які обгрунтовував тим, що позивач вимагає стягнення 1850,00 грн. заборгованості за пенею та комісією. Як вбачається з доданого до позову розрахунку, пеня та комісія почали нараховуватися Позивачем, починаючи з 01.08.2013 року. Разом нараховано за період з 01.08.2013 р. по 28.02.2015 р., тобто за 1 рік та 7 місяців. Позовна заява зареєстрована канцелярією суду 19.05.2015 р.. Згідно ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Таким чином, в частині суми пені та комісії, нарахованої за період з 01.08.2013 р. по 19.05.2014 р. (9 місяців 19 днів) сплив спеціальний строк позовної давності. Позивач також вимагає стягнення штрафів по пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 961,65 грн. - штраф (процентна складова). Проте, позивач не наводить розрахунку процентної складової, тобто в цій частині вимога є необґрунтованою. Як вбачається з того ж доданого до позову розрахунку, порушення грошових зобов'язань почалось як мінімум з 31.05.2013 року. Станом на день подання позову вочевидь минув річний строк позовної давності. Крім того, відповідач не сплачував гроші за договором з Банком через скрутне матеріальне становище, яке полягало у тому, що він у квітні 2013 року втратив постійну роботу та до теперішнього часу не працевлаштований, тому просив суд звільнити його від сплати пені. Також, з розрахунку ціни позову вбачається, що Банк, в односторонньому порядку, з 01.09.2014 року змінив умови договору та збільшив розмір відсотків з 30 до 34,8. Більш того, з 01.11.2013 року пеня нараховується розміром в 2 пункти, у той час як спочатку вона складала 1 пункт. Вказані зміни суперечать Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку». На підставі вищевикладеного відповідач просив застосувати до вимог позовну давність та звільнити відповідача від сплати пені. Дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд знаходить позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що 15.11.2013 року, між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON], укладено кредитний договір № б/н від 15.11.2012 року відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Даний договір був укладений на підставі Анкети-Заяви позичальника, "Умов та правил надання банківських послуг", "Правил користування платіжною картою" та "Тарифів Банку" (а.с.7-33). Відповідач своїм підписом підтвердив згоду на те, що підписана Анкета-Заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною картою" та "Тарифами Банку" складає між ним та ПАТ КБ "ПриватБанк" Договір про надання банківських послуг, про що свідчить його особистий підпис у заяві. Відповідно до п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач надав згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, що дає право позивачу у будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Тобто, перед укладенням спірного договору відповідач був повідомлений з умовами надання кредитної картки, умовами кредитування та тарифами банку. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошті позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Заявою від 15.11.2012 року передбачені умови надання послуги: сума кредитного ліміту, базова процентна ставка, строк дії кредитного ліміту, порядок погашення заборгованості. Своїм підписом відповідач підтвердив факт отримання ним повної інформації у письмовому вигляді про умови кредитування у ПАТ КБ «ПриватБанк», можливість ознайомитись з нарахованими відсотками на банківському сайті позивача, а також його місцезнаходження. ПАТ КБ "ПриватБанк" належним чином виконав всі покладенні на нього обов'язки, згідно умов Договору. [PERSON] в порушення умов укладеного Договору, свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплату комісій на умовах, передбачених цим Договором, перед ПАТ КБ "ПриватБанк" не виконував, що й призвело до виникнення заборгованості. Відповідно до ст. 611 ч. 1 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ч. 1 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання. Зазначені вимоги відповідач на час розгляду справи у суді також не виконав. Зобов'язання повинні виконуватись належним чином, згідно з вимогами договору та у встановлений строк, що передбачено ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України. З підписанням договору, відповідач зобов'язався у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу позивача виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити винагороди Банку. Окрім вказаного, при порушенні відповідачем строків платежів по кожному з грошових зобов'язань більше ніж на 30 днів, відповідач сплачує Банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків комісії. За договором банк зобов'язаний надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти відповідно ст. 1054 ч.1 ЦК України. Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості ПАТ КБ "Приватбанк" просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.11.2012 року, яка складається з: - заборгованості за кредитом - 7096,98 грн.; - заборгованості по процентам за користування кредитом - 10286,10 грн.; - заборгованості за пенею та комісією - 1850,00 грн.; - штраф - 500,00 грн. (фіксована частина); - штраф - 961,65 грн. (процентна складова). Враховуючи відсутність оплати за кредитом з боку відповідача, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог про стягнення з [PERSON] суми заборгованості по кредиту в розмірі 7096,98 грн. Також, відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Так, за умовами договору [PERSON] зобов'язаний був сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач у своїй заяві надав розрахунок процентів за користування кредитом станом на 28.02.2015 року, тому, враховуючи, що визначення предмету та підстав позову є виключним правом позивача, суд вважає за можливе прийняти до уваги розрахунок належних до стягнення процентів саме до цієї дати та у такому розмірі, тому прострочена заборгованість за нарахованими процентами склала 10286,10 грн. Одночасно, за приписами статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. При цьому за ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Як вбачається з умов кредитного договору, сторонами не визначено більш тривалий строк позовної давності щодо стягнення суми пені відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області витренувалась з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» довідка щодо нарахування пені у межах строку позовної давності за кредитним договором б/н від 15.11.2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк "Приватбанк" до [PERSON], з моменту звернення до суду. Проте, Позивачем вищевказана ухвала виконана не була, розрахунку пені у межах строку позовної давності за кредитним договором надано до суду не було. Водночас, згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оскільки позивачем, всупереч ст. 60 ЦПК України, не надано жодних письмових доказів, зокрема розрахунку пені у межах строку позовної давності за кредитним договором, суд вважає вимогу позивача в частині стягнення заборгованості за пенею такою, що не підлягає задоволенню. Крім того, згідно п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. Позивач у своїй заяві надав розрахунок станом на 29.02.2016 року, відповідно до якого позичальник зобов'язаний сплатити штраф (процентна складова) у розмірі 961,65 грн., а також штраф (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягають задоволенню частково. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial