Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

23 листопада 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю "Українська факторингова компанія" (далі ТОВ "Українська факторингова компанія") звернулося до суду з вказаним позовом до [PERSON], треті особи - [PERSON], Верховинський РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24.04.2008 року між ПАТ "[PERSON] Аваль" та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/0036/82/45868 відповідно до якого [PERSON] було отримано кредитні кошти у розмірі 31500,00 дол. США під 14% річних. В якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором щодо поверненння кредитних коштів того ж дня між ПАТ "[PERSON] Аваль" та [PERSON] було укладено договір іпотеки, який було посвідчено приватним нотаріусом Верховинського районного ноторіального округу Івано-Франківської області [PERSON], що зареєстрований в реєстрі за № 826,в реєстрі заборон за №827, згідно якого предметом іпотеки є земельна ділянка загальною площею 0,1500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: смт. Верховина, прис. Слупійка Верховинського району Івано-Франківської області, кадастровий номер земельної ділянки 2620855100030030145, яка належить йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 839895 від 01.04.2008 року, виданого Верховинським відділом земельних ресурсів на підставі рішення Верховинської селищної ради 11 сесії 5 скликання від 26.10.2007 року. 26 травня 2016 року між ПАТ "[PERSON] Аваль" та ПАТ "ВЕКТОР БАНК" укладено договір відступлення права вимоги №114/19, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №014/0036/82/45868 від 24.04.2008 року перейшло до ПАТ "ВЕКТОР БАНК". Крім того, 26 травня 2016 року між ПАТ "ВЕКТОР БАНК" та ТОВ "Українська факторингова компанія" укладено договір про відступлення права вимоги №2, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №014/0036/82/45868 перейшло до ТОВ "Українська факторингова компанія". За даним кредитним договором 27 травня 2016 року нотаріусом посвідчено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, відповідно до якого ТОВ "Українська факторингова компанія" набуло права нового Іпотекодержателя. У звязку з неналежним виконанням [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором, щодо повернення коштів утворилася заборгованість у розмірі 5600409,51 грн. на підставі чого у ТОВ "Українська факторингова компанія", як кредитора та іпотекодержателя виникло право реалізації відносно вищезазначеного предмету іпотеки. Однак встановлено, що на все майно, яке належить [PERSON]С накладено арешт постановою державного виконавця ВДВС Верховинського РУЮ від 04.08.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, в тому числі на вищезазначену земельну ділянку, яка знаходиться в іпотеці ТОВ "Українська факторингова компанія" Посилаючись на викладені обставини, позивач просив звільнити вищезазначену земельну ділянку з-під арешту, накладеного постановою державного виконавця відділу ВДВС Верховинського РУЮ серії ВП №39365344 від 04.08.2015 року. Представник позивача в судове засідання не зявився. До судового засідання надійшла заява представника позивача про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує у повному обсязі (а.с. 39). Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не зявився, про час, день та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив та від нього не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, день та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив та від нього не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності . Від представника третьої особи - Верховинського РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області до суду надійшло заперечення, в якому вона щодо звільнення земельної ділянки з-під арешту заперечила, посилаючись на те, що у звязку із несплатою боржником [PERSON] в повному обсязі виконавчого збору зняття арешту з майна боржника, а саме із належної йому земельної ділянки суперечить вимогам ЗУ "Про виконавче провадження" (а.с. 53-54). Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Відповідно до копії договору іпотеки від 25 квітня 2008 року, в забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором від 24.04.2008 року №014/0036/82/45868, укладеного між ПАТ "[PERSON] Аваль" та [PERSON] на суму 31500,00 дол. США, [PERSON], передав в іпотеку банку належну йому на праві власності на підставі державного акту серії ЯЕ № 839895 від 01.04.2008 року, виданого Верховинським відділом земельних ресурсів на підставі рішення Верховинської селищної ради 11 сесії 5 скликання від 26.10.2007 року земельну ділянку загальною площею 0,1500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: смт. Верховина, прис. Слупійка Верховинського району Івано-Франківської області, кадастровий номер земельної ділянки 2620855100030030145. У звязку з посвідченням договору іпотеки, нотаріусом накладена заборона на відчуження зазначеної земельної ділянки, до припинення (розірвання)дії цього договору іпотеки (10-12). 10.11.2010 року між ПАТ "[PERSON] Аваль" та [PERSON] у звязку із підписанням 10.11.2010 року Додаткової угоди №014/0036/82/45868/Д2 до кредитного договору №014/0036/82/45868 від 24.04.2008 року в редакції Додаткової угоди №014/0036/82/45868/1 від 18.05.2009 було укладено договір про внесення змін до п.1.1 договору іпотеки від 25.04.2008 року, який посвідченого 10.11.2010 року [PERSON], приватним нотаріусом Чернівецького тміського нотаріального округу Чернівецької області за реєстровим № 9683 (а.с. 13). Відомості про обтяження земельної ділянки іпотекою та заборону її відчуження були зареєстровані 03.06.2008 року у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за №14711839, що підтверджується інформаційною довідкою з вказаного реєстру № 67373224 від 06.09.2016 року. Також, із зазначеної вище інформаційної довідки вбачається, що 06.08.2015 року відділом державної виконавчої служби Верховинського районного управління юстиції Івано-Франківської області на підставі постанови державного виконавця Жиколяк М.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серії ВП №39365344 від 04.08.2015 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна зареєстровано арешт всього нерухомого майна, належного [PERSON], про що внесено запис про обтяження нерухомого майна за № 1070276 (а.с. 23). 26 травня 2016 року між ПАТ "[PERSON] Аваль" та ПАТ "ВЕКТОР БАНК" укладено договір відступлення права вимоги №114/19, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №014/0036/82/45868 від 24.04.2008 року перейшло до ПАТ "ВЕКТОР БАНК". Крім того, 26 травня 2016 року між ПАТ "ВЕКТОР БАНК" та ТОВ "Українська факторингова компанія" укладено договір про відступлення права вимоги №2, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №014/0036/82/45868 перейшло до ТОВ "Українська факторингова компанія". За даним кредитним договором 27 травня 2016 року нотаріусом посвідчено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, відповідно до якого ТОВ "Українська факторингова компанія" набуло права нового Іпотекодержателя (а.с. 14-19). Як вбачається з витягу з реєстру боржників №2-1 від 27 травня 2016 року, [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконує та у нього утворилася заборгованість за кредитом (а.с.20). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобовязання. Згідно із ст.572 ЦК України кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником ( заставодавцем ) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом ( право застави ). За змістом ч.6 ст.3 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно зі ст. 36 Закону України "Про іпотеку", сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 7 ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження" примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку". Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Також, ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", зазначає що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ч.ч 1,2 ст. 14 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Таким чином, право іпотеки у позивача виникло з моменту укладення договору іпотеки, а саме з 24.04.2008 року та її державної реєстрації, тобто до вчиненння виконавцем оспорюваних дій. Отже, як підтверджується копією інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, позивач має вищий пріоритет та переважне право на задоволення його вимог про стягнення боргу з боржника шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. З врахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про звільнення нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, з-під арешту, накладеного постановою державного виконавця ВДВ Верховинського районного управління юстиції [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved