Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

13.08.2019 позивач АТ «Кредобанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 19.06.2017 між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №8986/2017, згідно якого банк видав останньому кредит у сумі 462 060, 00 грн. на строк до 18.06.2024, а останній зобов`язався повернути банку кредит у повному обсязі та сплатити проценти за його користуванням. Для забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором 15.08.2017 між банком та [PERSON] було укладено договір застави №7216. Предметом договору застави є рухоме майно: автомобіль марки HYUNDAI модель GRETA реєстраційний номер [NUMBER] . Також для забезпечення виконання зобов`язань , які виникають із кредитного договору №8986/2017 від 19.06.2017 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено договір поруки №8986/2017/2 від 19.06.2017, згідно якого поручитель взяв на себе зобов`язання відповідати перед ПАТ «Кредобанк» за виконання [PERSON] обов`язків по кредитному договору. [PERSON] порушив умови договору, своєчасно кредиту не повернув та проценти не сплатив, у зв`язку з чим станом на 16.07.2019 має заборгованість перед банком загальний розмір якої складає 590 480, 52 грн., у тому числі: 438 021, 69 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 98 159,11 грн. - заборгованість за відсотками; 1 752, 09 грн. - штраф за невиконання не грошових зобов`язань; 1 752, 09 грн. - штраф за невиконання не грошових зобов`язань; 1 752, 09 грн. - штраф за невиконання не грошових зобов`язань; 1 752, 09 грн. - штраф за невиконання не грошових зобов`язань; 1 752, 09 грн. - штраф за невиконання не грошових зобов`язань; 10 512, 54 грн. - штраф за невиконання не грошових зобов`язань; 33 036, 73 грн. - заборгованість за пенею; 2 000, 00 грн. - понесені банком судові витрати. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором та судові витрати понесені по справі. Ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 16.08.2019 вжито заходів забезпечення позову - накладено арешт на автомобіль марки HYUNDAI модель GRETA реєстраційний номер [NUMBER] , що зареєстрований за [PERSON] . Ухвалою суду від 13.09.2019 відкрито загальне позовне провадження по справі, підготовче засідання призначено на 27.11.2019. Відповідач [PERSON] скористалася своїм правом та 29.10.2019 подала на адресу суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] , АТ «Кредобанк» про визнання договору поруки недійсним. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вказаний договір вона не укладала та особисто не підписувала. Про існування договору поруки дізналася випадково 01.11.2017 та невідкладно повідомила про це Банк та звернулася до правоохоронних органів. Ознайомившись з умовами договору поруки позивач виявила, що підпис виконано від її імені іншою особою. З посиланням на норми чинного законодавства просила суд визнати недійсним договір поруки від №8986/2017/2 від 19.06.2017, укладений між нею та ПАТ «Кредобанк». Ухвалою суду від 11.11.2019 було відкрито провадження за зустрічним позовом [PERSON] та об`єднано з первісним позовом АТ «Кредобанк». Позивачем за первісним позовом, відповідачем за зустрічним позовом АТ «Кредобанк» 28.01.2020 подано відзив на зустрічну позовну заяву [PERSON] у якому банк просить суд відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість заявлених позовних вимог. 24.02.2020 представником [PERSON] , адвокатом Хворост Д.М. подано клопотання про призначення по справі експертизи. Ухвалою суду від 24.02.2020 по справі було призначено судову почеркознавчу експертизу та зупинено провадження у справі. 09.12.2020 до суду надійшов висновок судової почеркознавчої експертизи №371 від 27.11.2020. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи, 09.12.2020 справу передано до провадження судді Прасол Я.В. Ухвалою суду від 18.12.2020 по справі було поновлено провадження та призначено підготовче засідання по справі на 19.01.2021, потім підготовче засідання було відкладено на 09.02.2021. 04.02.2021 на адресу суду надійшли заперечення АТ «Кредобанк» на заяву про уточнення позовних вимог за зустрічним позовом. У підготовчому засіданні представником [PERSON] , адвокатом Хворост Д.М. було подано заяву про уточнення позовних вимог, у якому позивач за зустрічним позовом просила суд додатково вирішити питання щодо розподілу судових витрат по справі. Ухвалою суду від 09.02.2021 підготовче засідання по справі було закрито, а справу призначено до судового розгляду на 22.03.2021, розгляд справи відкладався на 09.04.2021, 26.04.2021, 12.05.2021, з поважних причин. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом, адвокат Павленко С.В. підтримав позовні вимоги за первісним позовом в повному обсязі та просив їх задовольнити, у задоволенні зустрічного позову просив відмовити в повному обсязі. Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом [PERSON] заперечувала проти стягнення з неї заборгованості за кредитним договором, поданий нею позов підтримала в повному обсязі. Представник відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом, адвокат Хворост Д.М. у судовому засіданні проти задоволення первісного позову в частині вимог щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором заперечувала, зустрічний позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання жодного разу не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, у відповідності до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Про причини неявки суду не повідомив, з заявою про відкладення розгляду справи не звертався. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він знайомий із сім`єю [PERSON] , раніше працював спільно із [PERSON] 19.06.2017 він разом із [PERSON] були на роботі, останній запропонував заїхати в автоцентр, оскільки хотів придбати автомобіль, потім вони заїхали до банку, сторонніх осіб з ними не було. Повідомив суду, що вони були вдвох, [PERSON] у банку не було. Про те, які договори були укладені [PERSON] йому не відомо. Повідомив, що з 2018 року не спілкується з [PERSON] . Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, свідка, вивчивши та проаналізувавши в сукупності всі докази зібрані по справі, суд вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов - задоволенню в повному обсязі, з огляду на наступне. На виконання вимог ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення ведення бізнесу та залучення емітентами цінних паперів" від 16.11.2017 та згідно рішення Акціонера №03/2018 від 29.11.2018, Публічне акціонерне товариство "Кредобанк" змінило найменування на Акціонерне товариство "Кредобанк". Судом встановлено, що 19.06.2017 між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №8986/2017, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати [PERSON] грошові кошти у сумі 462 060 грн. на строк до 18.06.2024 для здійснення повної/часткової оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу марки HYUNDAI модель GRETA реєстраційний номер [NUMBER] , дата випуску 2017, номер кузова [NUMBER] , укладеного між [PERSON] та ТОВ «Хюндай центр Полтава» (а.с. 11-14). Зі змісту зазначеного кредитного договору встановлено, що відповідач [PERSON] взяв на себе зобов`язання повернути позивачу кредит у вищевказаний строк та сплатити проценти за його використання. Відповідно до п. 3.2 договору сторонами погоджено, що за користування кредитом встановлюється змінювана процентна ставка на умовах визначених розділом 3 кредитного договору. Пунктом 3.3 договору визначено, що на момент укладання договору сторонами обумовлено визначення процентної ставки в розмірі 13,99% річних, яка діє протягом першого періоду дії ставки (первинна відсоткова ставка). Пунктом 4.7 договору передбачено, що банк вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належним до сплати платежів за договором, яке виникає у разі прострочення сплати процентів, комісій та інших платежів та/або повернення кредиту (частини кредиту) щонайменше на один календарний місяць. Згідно п. 3.11 договору, проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), за ставкою визначеною у відповідності до Розділу 3 (Розрахунки між сторонами) цього кредитного договору з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов договору. Відповідно до п.3.12 Позичальник сплачує проценти, комісії та інші платежі за Кредитним договором щомісяця, в строки (терміни) визначені графіком погашення заборгованості. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК, зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків стаття 11 ЦК визначає договори та інші правочини. Виконання зобов`язання полягає у вчиненні або утриманні від вчинення дій, які складають його об`єкт. За загальним правилом, визначеним у ст. 526 ЦК, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо боржник не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, за правилами ч. 1 ст. 612 ЦК, боржник вважається таким, що прострочив. Відповідно до положень ст. 525 ЦК, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.ст. 610, 611 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, як визначено п.п. 5.1, 5.4 кредитного договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань позичальник, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання Позичальника, за кожен день прострочення, розрахованої від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості Позичальника. У будь-якому разі розмір пені, нарахованої Позичальнику не може перевищувати 15% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання. Строк позовної давності для стягнення неустойки (штрафу, пені), за цим договором прирівнюється до строку позовної давності встановленої законом для основної вимоги за кредитним договором. Крім того, положеннями п. 5.3.1. договору позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 0,4% від суми заборгованості за кредитом щомісячно за кожен випадок порушення, невиконання або неналежного виконання обов`язків /вимог п.п. 10.1.3.1 кредитного договору. Відповідно до п. 10.1.3.1 позичальник зобов`язаний до моменту видачі кредиту та протягом усього строку дії договору здійснити в одній із страхових компаній, які відповідають вимогам Банку та перелік яких розміщено на офіційній Інтернет сторінці банку, щорічне страхування транспортного засобу, який буде передано у заставу в забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору від всіх ризиків фізичного пошкодження, загибелі чи викрадення (повне АВТОКАСКО) на користь Банку на суму реальної ринкової вартості транспортного засобу на момент укладення договору страхування. Положеннями ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором №8996/2017 від 19.06.2017 виконав своєчасно та в повному обсязі, що підтверджується сукупністю доказів по справі, зокрема меморіальним ордером №35481501 від 21.06.2017 (а.с. 8), рухом коштів по рахунку з 19.06.2017 по 16.07.2019 (а.с. 9-10). Відповідач [PERSON] умови кредитного договору порушив, у строк та в порядку, що встановлені договором, кредит в повному обсязі не повернув та не сплатив проценти за його користуванням. Відповідно до розрахунку, станом на 16.07.2019 загальний розмір заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором №8986/2017 від 19.06.2017 складає 590 490, 52 грн., у тому числі: 438 021, 69 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 98 159,11 грн. - заборгованість за відсотками; 1 752, 09 грн. - штраф за невиконання не грошових зобов`язань; 1 752, 09 грн. - штраф за невиконання не грошових зобов`язань; 1 752, 09 грн. - штраф за невиконання не грошових зобов`язань; 1 752, 09 грн. - штраф за невиконання не грошових зобов`язань; 1 752, 09 грн. - штраф за невиконання не грошових зобов`язань; 10 512, 54 грн. - штраф за невиконання не грошових зобов`язань; 33 036, 73 - заборгованість за пенею; 2 000, 00 грн. - понесені банком судові витрати. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, вважає не доведеними вимоги позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом в частині стягнення з відповідача за договором 2000 грн. судових витрат, оскільки стягнення судових витрат не передбачено умовами договору та понесення позивачем зазначених витрат не підтверджується належними та допустимими доказами по справі. В іншій частині суд приймає до уваги наданий АТ «Кредобанк» розрахунок заборгованості, оскільки він узгоджується із умовами кредитного договору, наявними матеріалами справи в їх сукупності та не суперечить їм. Таким чином, з огляду на зазначенні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «Кредобанк» в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №8986/2017 від 19.06.2017 підлягають частковому задоволенню у розмірі 588 490 (п`ятсот вісімдесят вісім тисяч чотириста дев`яносто) гривень 52 копійки, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 438 021, 69 грн.; заборгованості за відсотками - 98 159, 11 грн.; заборгованості за пенею - 33 036, 73 грн.; штрафу за невиконання не грошових зобов`язань - 19 272, 99 грн. Щодо заявлених позовних вимог за первісним позовом АТ «Кредобанк» до відповідача [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №8986/2017 від 19.06.2017, то суд приходить до переконання, що у їх задоволенні необхідно відмовити, а зустрічний позов [PERSON] про визнання договору поруки недійсним - задовольнити зважаючи на наступне. Як зазначено позивачем за первісним позовом в обґрунтування позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором із відповідача [PERSON] , для забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором, 19.06.2017 між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено договір поруки №8986/2017/2, за умовами якого [PERSON] взяла на себе зобов`язання відповідати перед ПАТ «Кредобанк» за виконання [PERSON] зазначених обов`язків. На підтвердження зазначених обставин, позивачем надано до суду копію договору поруки №8986/2017/2 датованого 19.06.2017 (а.с. 23). Сторонами у договорі зазначено ПАТ «Кредобанк», як кредитор, та [PERSON] , як поручитель. Відповідно до ст. 1 договору поруки, поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання [PERSON] зобов`язань в повному обсязі (повернення кредиту, сплати відсотків та комісії за користування кредитом, пень, штрафів, неустойок) за кредитним договором №8986/2017 від 19.06.2017, укладеним між боржником та кредитором. Факт укладання даного договору з боку відповідача [PERSON] не визнається, з тих підстав, що вона договір поруки не підписувала. Відповідно до висновку експерта №371 за результатами судово-почеркознавчої експертизи по матеріалах цивільної справи №525/1109/19, складеного 27.11.2020 Полтавським відділенням Харківського НДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, підпис від імені [PERSON] у графі «____/СЕМЕНОВА Т.Ю./» договору поруки №8986/2017/2 від 19 червня 2017 року, укладений між ПАТ «Кредобанк», як кредитором з однієї сторони та [PERSON] , як поручителем, з іншої сторони, виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Оцінюючи висновок експерта у сукупності та взаємозв`язку з іншими письмовими доказами у справі, та поясненнями свідка [PERSON] , суд визнає його обґрунтованим. Докази, які б ставили під сумнів висновок експерта, у матеріалах справи відсутні. Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. В силу ч. 1 ст. 533 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом. Отже, зазначені вище обставини, дають суду підстави для висновку про те, що на момент досягнення сторонами договору згоди в письмовій формі щодо істотних умов договору поруки №8986/2017/2 від 19.06.2017 у [PERSON] була відсутня воля на його укладення. Таким чином під час укладання оспорюваного договору поруки не була дотримана вимога, визначена ч. 3 ст. 203 ЦК України. Недотримання цієї вимоги згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України є підставою недійсності правочину. З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що вимоги відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом [PERSON] про визнання недійсним договору поруки є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Таким чином, підстави для задоволення позову АТ «Кредобанк» у частині позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача [PERSON] , як поручителя, відсутні. У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог АТ «Кредобанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача [PERSON] слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 140 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На виконання п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, при ухваленні рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення первісного позову та задоволення зустрічного позову, з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ «Кредобанк» належить стягнути судові витрати, в розмірі 9 784 грн. 48 коп. (590 490,52 грн. х 99,66%). Так, позивачем АТ «Кредобанк» при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 8 857, 36 коп. та 960,50 грн. за подання до суду заяви про забезпечення позову, всього - 9 817,86 грн., оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, що у відсотковому відношенні до заявлених позовних вимог становить 99,66% (588490,52 грн. х 100 / 590490,52). У зв`язку із повним задоволенням зустрічного позову із відповідачів [PERSON] та АТ «Кредобанк» на користь [PERSON] належить стягнути солідарно судові витрати в сумі 8450 грн. 08 коп., які складаються із сплаченого нею судового збору в сумі 768,40 грн. та витрат на проведення судової почеркознавчої експертизи в розмірі 7 681,68 грн.

Outcome: partial