Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

Позивач 01.04.2019 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу (а.с.1-2). В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 03.05.2017 року на вул. Моніторна в м. Дніпро відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Рено», д/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] На момент ДТП автомобіль «Рено», д/н [NUMBER] був забезпечений полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів № АК/5080395 від 24.10.2016 року, укладений із ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Постановою Ленінського районного суду від 02.08.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП. З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок вказаної вище ДТП, звернулась потерпіла сторона, надавши всі необхідні документи. На підставі даної заяви та надання потерпілою особою документів було складено страховий акт №170000113555 від 17.08.2017р., на підставі якого ПрАт «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснила виплату страхового відшкодування в розмирі 70 704,43 грн.. Посилаючись на викладені обставини позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь в порядку регресу завдані збитки в розмірі 70 704,43 грн. та судовий збір в розмірі 1921,00 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.04.2019р. відкрито провадження у вказаній справі, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.77). Відповідач фактично ухвалу про відкриття спрощеного провадження з копією позовної заяви та доданими до неї документами не отримав, проте за змістом ч.7, п.4 ч.8, ст.128 ЦПК України вищевказані документи вважаються врученими відповідачу, оскільки надсилались за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. З огляду на викладене, а також враховуючи відсутність заперечень позивача проти ухвалення заочного рішення судом відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України ухвалено проводити розгляд справи у заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. 03 травня 2017 року об 08-15 год. водій [PERSON] керуючи автомобілем «Рено», д/н [NUMBER] , по вул.. Моніторній у м. Дніпрі, не стежив за технічним станом ТЗ, в результаті чого відділився напівпричіп, ставши некерованим, здійснив наїзд на автомобіль «Тойота РАВ 4», д/н [NUMBER] , який належить [PERSON] та автомобіль «Мерседес Бенц», д/н [NUMBER] , який належить [PERSON] , що стояли припарковані. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с.21). За даним фактом ДТП постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2017 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накледено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.21). Згідно ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Транспортний засіб «Renault Magnum», д/н [NUMBER] , на момент ДТП був застрахований в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/5080395 від 24.10.2016 року строком дії до 07.11.2017 року (а.с.24). Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль "Renault Magnum", державний номерний знак № [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] (а.с.10-11). Тимчасовий дозвіл серія [NUMBER] на право керування транспортним засобом надано [PERSON] (а.с11). Висновком експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку № 5605/17/17 від 31.05.2017 року (а.с.25-36) визначено розмір матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП автомобілю марки «Toyota RAV-4», д/н [NUMBER] , становить 70 704,43 грн. Із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернулась потерпіла сторона - [PERSON] , надавши всі необхідні документи. На підставі даної заяви та надання потерпілою особою документів було складено страховий акт №170000113555 від 17.08.2017р., на підставі якого ПрАт «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснила виплату страхового відшкодування в розмирі 70704,43 грн., про що свідчить платіжне доручення № ЗР049203 від 19.08.2017 року (а.с.69,70,71). Відповідно до частин шістнадцятої, сімнадцятої статті 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України «Про страхування»). Відповідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічне передбачено положеннями ст.27 Закону України "Про страхування ". Згідно п.п.38.1.1. п. 38.1 ст.38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. У відповідності до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ДТП за участю відповідача сталась внаслідок невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху, а саме: того що напівпричіп у зв`язку із технічним станом відділився та пошкодив автомобілі марки «Toyota RAV-4», д/н [NUMBER] та «Мерседес Бенц», д/н [NUMBER] . Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути із [PERSON] на користь позивача в порядку регресу суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 70 704,43 грн. Крім того, згідно статті 141 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позовної заяви були оплачені судові витрати і його вимоги задоволені, з відповідача належить стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 1 921,00 гривень. Враховуючи викладене та

Outcome: approved