Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовом, в якому просить звільнити заставне майно: трикімнатну квартиру, загальною площею 66.20 кв.м., житловою площею 39 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON], з - під арешту, накладеного ВДВС Бердичівського МРУЮ, а саме: постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № АА 211509 від 15.01.2010 року, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № АЕ 776915 від 05.11.2010 року, постановою про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника № 45110560 від 17.10.2014 року, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 49075431 від 20.10.2015 року. Позовні вимоги мотивує тим, що 28.09.2006 року між ЗАТ КБ "Приватбанк" (правонаступник ПАТ КБ "Приватбанк") та [PERSON] було укладено договір іпотеки № ZRSWGA00000059. Відповідно до умов даного договору [PERSON] надала в іпотеку квартиру за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачці на праві власності на підставі договору купівлі - продажу від 09.08.1995 року. Обумовлена сторонами ціна предмету іпотеки дорівнює 176750 грн.. Відомості про забезпечувальне обтяження вказаного предмету застави внесені в Державний реєстр обтяжень нерухомого майна. 22.02.2010 року Бердичівським міськрайонним судом винесено рішення, яким з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" стягнуто заборгованість по кредитному договору № ZRSWGA00000059 в розмірі 115654.69 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Під час продажу предмету іпотеки ПАТ КБ "Приватбанк" стало відомо, що ВДВС Бердичівського МРУЮ було накладено арешт на майно [PERSON], а саме: постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № АА 211509 від 15.01.2010 року, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № АЕ 776915 від 05.11.2010 року, постановою про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника № 45110560 від 17.10.2014 року, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 49075431 від 20.10.2015 року. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про день розгляду справи повідомлена належним чином. Заяви про розгляд справи в її відсутності до суду не надала. Представник третьої особи - ВДВС Бердичівського МРУЮ в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. В звязку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного висновку. 28.09.2006 року між ЗАТ КБ "Приватбанк" (правонаступник ПАТ КБ "Приватбанк") та [PERSON] було укладено договір іпотеки № ZRSWGA00000059. Відповідно до умов даного договору [PERSON] надала в іпотеку квартиру за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі - продажу від 09.08.1995 року. Обумовлена сторонами ціна предмету іпотеки дорівнює 176750 грн.(а.с. 8, 9). Відомості про забезпечувальне обтяження вказаного предмету застави внесені в Державний реєстр обтяжень нерухомого майна, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно(а.с. 6). 22.02.2010 року Бердичівським міськрайонним судом винесено рішення, яким з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" стягнуто заборгованість по кредитному договору № ZRSWGA00000059 в розмірі 115654.69 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с. 11, 12). Під час продажу предмету іпотеки ПАТ КБ "Приватбанк" стало відомо, що ВДВС Бердичівського МРУЮ було накладено арешт на майно [PERSON], а саме: постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № АА 211509 від 15.01.2010 року, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № АЕ 776915 від 05.11.2010 року, постановою про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника № 45110560 від 17.10.2014 року, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 49075431 від 20.10.2015 року(а.с. 7, 10). Вказаний арешт перешкоджає ПАТ КБ «Приватбанк» реалізації його прав як заставодавця, борг. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються відповідними нормами Закону України „Про виконавче провадження, та Закону України Про іпотеку, та Цивільним Кодексом України. Відповідно до ст. 572 Цивільного Кодексу України(далі ЦК України), в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Згідно ст. 60 даного Закону України, у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини; копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника; у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову та зняття арешту, накладеного ВДВС Бердичівського МРУЮ було накладено арешт на майно [PERSON], а саме: постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № АА 211509 від 15.01.2010 року, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № АЕ 776915 від 05.11.2010 року, постановою про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника № 45110560 від 17.10.2014 року, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 49075431 від 20.10.2015 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved