Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

ПАТ "ВТБ Банк" звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, [PERSON] про виселення. Свій позов мотивує тим, що 25.10.2007 року між відкритим акціонерним товариством "ВТБ Банк" (назву якого змінено на публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк") та [PERSON], була укладена генеральна угода №6, в межах якої 25.10.2007 року між ними був укладений договір про відкриття валютної кредитної лінії № 09.13-06/07-КЛ з лімітом в розмірі 49000 доларів США терміном до 21.10.2010 року зі сплатою 14 % річних, а 29.10.2008 року була укладена додаткова угода, відповідно до якої змінена плата за користування кредитом з 14% річних на 18% річних. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором між банком та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] 25.10.2007 року був укладений іпотечний договір №09.13-06/07-ДИ1, відповідно до якого [PERSON], [PERSON], [PERSON] надали в іпотеку належну їм на праві власності квартиру [ADDRESS]. Зазначає, що у зв'язку з тим, що своїх зобов'язань по кредитному договору [PERSON] не виконав і не здійснював погашення кредиту, банк звернувся до нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом здійснення виконавчого напису. Виконавчим написом приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області [PERSON] від 26.03.2012 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме, трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] і 04.04.2012 року з метою примусового виконання виконавчого напису відкрито виконавче провадження. Банком були надіслані вимоги відповідачам з вимогою про виселення, однак дані вимоги банку добровільно не виконані. Просить суд, виселити відповідачів з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення та стягнути судові витрати по справі. Ухвалою суду від 31 березня 2014 року позовні вимоги публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» про виселення з житлового приміщення [PERSON], [PERSON] залишено без розгляду. Представник позивача в судовому засіданні уточнив позовні вимоги, просив суд виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення та стягнути судові витрати по справі. Представник відповідача [PERSON] не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 25.10.2007 року між відкритим акціонерним товариством "ВТБ Банк" та [PERSON] була укладена генеральна угода №6, в межах якої 25.10.2007 року між ними був укладений договір про відкриття валютної кредитної лінії №09.13-06/07-КЛ, відповідно до якого ВАТ "ВТБ Банк" (позикодавець) надав [PERSON] (позичальнику) кредитну лінію з лімітом в розмірі 49000 доларів США зі сплатою 14 % річних, а [PERSON] зобов'язувався повернути кошти до 21.10.2010 року. 29.10.2008 року між ними була укладена додаткова угода, відповідно до якої була змінена плата за користування кредитом з 14% річних на 18% річних. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №09.13-06/07-КЛ від 25.10.2007 року між ВАТ "ВТБ Банк" та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] 25.10.2007 року був укладений іпотечний договір належної їм на праві власності квартири [ADDRESS]. Вартість квартири, визначена сторонами на момент укладення договору, складає 270427,50 гривень. Згідно виконавчого напису приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області [PERSON] від 26.03.2012 року звернуто стягнення на трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] у зв'язку із невиконанням [PERSON] умов договору № №09.13-06/07-КЛ. Однак, виконавчий напис добровільно не виконаний, а тому 04.04.2012 року з метою примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області [PERSON] від 26.03.2012 року головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції відкрито виконавче провадження (а.с. 25). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 40 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно з ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. 08.08.2012 року [PERSON] було направлено вимогу про добровільне звільнення квартири (а.с. 19), оскільки банк не може її реалізувати, так як у ній проживає відповідач, однак вимога виконана не була. Оскільки відповідач в добровільному порядку не звільнила квартиру [ADDRESS] то суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути судові витрати по справі.

Outcome: approved