Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

Перший заступник керівника Ковельської місцевої прокуратури Волинської області звернувся в суд з указаним позовом. Позов обґрунтовано тим, що рішенням [PERSON] селищної ради Шацького району Волинської області від 17.05.2016 року №2/23.22 «Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в смт. Шацьк по вул. Данила Галицького на землях населеного пункту, не наданих у власність чи користування. Рішенням [PERSON] селищної ради Шацького району Волинської області від 08.07.2016 року №5/7.18 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON]Є.» затверджено проект землеустрою та передано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0,1500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в смт. Шацьк по вул. Данила Галицького, з кадастровим номером 0725755100:03:001:1583. Право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку зареєстроване реєстратором [PERSON] районної державної адміністрації 22.07.2016 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 30649232 від 27.07.2016 року. Окрім вказаної земельної ділянки [PERSON] на підставі рішень Піщанської сільської ради Шацького району Волинської області №30/6.5 від 16.06.2005 року та №24/5.8 від 18.06.2008 року отримав безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га в с. Острівя Піщанської сільської ради Шацького району, кадастровий номер 0725783904:04:001:0033, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД №323531, виданим 06.10.2008 року, зареєстрованим за №010809300038. Таким чином [PERSON] безоплатно отримав у власність дві земельні ділянки з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування господарських будівель і споруд. Тому прокурор стверджує, що рішення [PERSON] селищної ради Шацького району Волинської області від 17.05.2016 року №2/23.22 та від 08.07.2016 року №5/7.18 прийняті з порушенням вимог закону, у звязку з чим вони підлягають скасуванню. Відповідно підлягає скасуванню і реєстрація права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 0725755100:03:001:1583. Тому прокурор просить суд визнати незаконними і скасувати вказані рішення [PERSON] селищної ради та право власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку. Частково не погоджуючись з позовом прокурора, представник [PERSON] селищної ради подав суду заперечення щодо позову. Представник зазначає, що у позові прокурора вказано, що [PERSON] в порушення вимог ст. 116, 118, 121 ЗК України двічі скористався правом на безоплатне отримання у власність земельної ділянки. Однак твердження прокурора про те, що [PERSON] селищною радою при прийнятті оспорюваних рішень всупереч вимогам закону не зясовано, чи отримував раніше [PERSON] безоплатно у власність земельну ділянку зазначеної категорії, представник вважає необґрунтованими та безпідставними. Приймаючи оспорювані рішення, [PERSON] селищна рада діяла відповідно до приписів статей 12, 40, 118, 121, 122 Земельного Кодексу України, статей 26, 47, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 50 Закону України «Про землеустрій» та з дотриманням процедури прийняття рішень відповідно до Регламенту [PERSON] селищної ради восьмого скликання. Підставою прийняття сесією селищної ради рішення від 17.05.2016 року №2/23.22 «Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», було письмове звернення (заява) [PERSON] про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,15 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в смт. Шацьк, вул. Данила Галицького, в якій було зазначено, що заявник не використовував право приватизації земельної ділянки за даним видом цільового призначення. Окрім того, на виконання вимог ст. 118 ЗК України в заяві зазначено орієнтовну площу земельної ділянки та додано графічні матеріли з бажаним місцем розташування земельної ділянки. Тому, приймаючи оспорювані рішення, селищна рада виходила з того, що відповідно до приписів пунктів "а", "б", "в" статті 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Одночасно селищна рада керувалась приписами ст. 40 Земельного Кодексу України, якими встановлено, що громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Тому представник просить в задоволенні позову в частині визнання оспорюваних прокурором рішень селищної ради незаконними відмовити, а в частині скасування цих рішень покликається на розсуд суду. В судовому засіданні прокурор Шарунович В.Є. позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач [PERSON] викладені в позові обставини визнав, однак стверджує, що при поданні заяви до [PERSON] селищної ради про надання йому безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку він жодного умислу на незаконне заволодіння цією земельною ділянкою не мав. Він дійсно у 2008 році отримав земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку в с. Острівя, на території Піщанської сільської ради, однак він вважав, що має право отримати у власність ще земельну ділянку для будівництва житлового будинку на території іншої ради. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Шацького району Волинської області викладені в позові обставини визнав, лише не погоджується із твердженням прокурора про те, що, не зважаючи не те, що [PERSON] у своїй заяві написав, що не використовував своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, при прийнятті оспорюваних рішень селищна рада повинна була перевірити цей факт і лише після цього приймати рішення про надання [PERSON] земельної ділянки. Представник селищної ради стверджує, що відповідно до закону особа, яка звертається із заявою про надання їй земельної ділянки, несе відповідальність за достовірність вказаної у її заяві інформації. Забороняється вимагати від особи додаткові матеріали та документи, не передбачені цією ст. 118 Земельного кодексу України. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] райдержадміністрації вважає, що у разі встановлення судом факту отримання [PERSON] безоплатно у приватну власність двох земельних ділянок одного виду цільового призначення, позов прокурора слід задовольнити повністю. Згідно з вимогами статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу, згідно з якою не підлягають доказуванню, зокрема, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до приписів ст. 118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах норм безоплатної приватизації, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян субєктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Статтею 122 Земельного кодексу України встановлено, що сільські, селищні, міські ради повноважні передавати земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Відповідно до ст. 19 Земельного Кодексу України, ст.14 Закону України «Про землеустрій» та наказу Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 року №548 «Про затвердження Класифікації видів цільового призначення земель» визначено 9 категорій земель за видами цільового призначення земель. Кожен вид характеризуються власним правовим режимом, типами забудови, видом господарської діяльності і виходячи з цього, будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд можна проводити на землях житлової та господарської забудови. Згідно з п. «г» ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара. Відповідно до ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим кодексом, провадить один раз по кожному виду використання. Приписами ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Судом встановлено, що рішеннями [PERSON] селищної ради №2/23.22 від 17.05.2016 року «Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» та №5/7.18 від 08.07.2016 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON]Є.» [PERSON] передано безоплатно у власність земельну ділянку з кадастровим номером 0725755100:03:001:1583, площею 0,15 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по вул. Данила Галицького у смт. Шацьк Шацького району Волинської області; реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 983040607257, рішення державну реєстрацію права власності (індексний номер: 30649232 від 27.07.2016 року, з відкриттям розділу, [PERSON] районна державна адміністрація Волинської області). Поряд з цим своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд [PERSON] уже використав, отримавши безоплатно у власність на підставі рішень Піщанської сільської ради Шацького району Волинської області №30/6.5 від 16.06.2005 року та №24/5.8 від 18.06.2008 року земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га в с. Острівя Піщанської сільської ради Шацького району, кадастровий номер 0725783904:04:001:0033, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД №323531, виданим 06.10.2008 року, зареєстрованим за №010809300038. Вказані обставини відповідачі в судовому засіданні визнали в повному обсязі. Нормами закону чітко не встановлено повноважень органу місцевого самоврядування з приводу того, яким чином при передачі земельних ділянок у власність громадян у межах норм, визначених Земельним кодексом України, повинен діяти орган місцевого самоврядування, з метою недопущення порушень вимог ст. 116 цього кодексу з приводу передачі у власність громадянам безоплатно земельних ділянок лише один раз по кожному виду використання. Поряд з цим оспорювані рішення [PERSON] селищної ради №2/23.22 від 17.05.2016 року «Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» та №5/7.18 від 08.07.2016 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON]Є.» не відповідають вказаним вимогам ч. 4 ст. 116 Земельного кодексу України, тому зазначені рішення слід скасувати. Відповідно підлягає скасуванню рішення про реєстрацію права власності [PERSON] на отриману безоплатно у власність на підставі вказаних рішень земельну ділянку. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати, тому з відповідачів слід стягнути в рівних частках на користь прокуратури Волинської області сплачений прокурором згідно з платіжними дорученнями №596, №597 від 19.04.2017 року судовий збір в сумі 5 600 грн., по 2\~800 грн. з кожного відповідача. На підставі статей 116, 118, 121 Земельного кодексу України,

Outcome: approved