Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" на користь [PERSON] 175043,91 грн., в тому числі: 137 517,68 грн. - відсотки з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з 28.12.2012 року по 19.12.2019 року, 12 526,23 грн. - сума трьох відсотків річних від простроченої боргу, 25.000,00 грн. - відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування вимог вказано, що 22.05.2012 року, між Публічним акціонерним товариством - "Холдингова компанія "Київміськбуд" та [PERSON] , був укладений інвестиційний контракт № 16-182/Г113. Позивач свої зобов`язання за контрактом 16-182/Г113 виконав належним чином і в повному обсязі, шляхом сплати 60 000,00 грн. відповідачу, що підтверджується довідкою від 14.07.2015 року. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира, від 04.09.2019 року, у справі 295/9350/18, яке набрало законної сили 11.10.2019 року, вказаний контракт розірвано, і у зв`язку з істотним порушенням відповідачем умов цього Контракту, та стягнуто відповідача 60,000,00 (шістдесят тисяч гривень) за невиконання умов контракту (не побудови та не передачі у власність паркінгу). Станом на день подачі позову - 13.01.2020 року, рішення суду виконане. В ході розгляду Богунського районного суду м. Житомира справи № 295/9350/18, було встановлено, що допущені компанією Київміськбуд порушення умов інвестиційного контракту № 16-182/Г113, є істотними, та такими що є підставами для розірвання контакту. На підставі наведених положень закону, позивач вважає що у зв`язку з розірванням договору, компанія Київміськбуд, окрім повернення суми сплаченого інвестиційного внеску в інвестування в об`єкт у розмірі 60000,00 грн., повинна також сплатити суму інфляційних втрат за весь час прострочення та три проценти річних. Враховуючи, що компанія Київміськбуд зобов`язана була передати паркінг у строк не пізніше 28.10.2012 року, тому позивач вважає, що саме з цього строку почався строк всього часу прострочення виконання зобов`язання, а тому саме за цей строк повинні бути нараховані інфляційні втрати. Згідно розрахунку, розмір інфляційних втрат та трьох процентів річних за період з 28.10.2012 року по 12.2019 року (дата фактичного виконання рішення суду та завершення виконавчого провадження), складає 150043,23 грн., з них: 137 517,68 грн. - відсотки з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з 28.12.2012 року по 19.12.2019 року, 12 526,23 грн. - трьох відсотків річних від простроченої суми. Вказана сума підлягає стягненню з відповідача через прострочення виконання ним зобов`язань за контрактом № 16-182/Г113, істотними порушеннями умов цього контракту, які встановлені судовим рішенням і стали підставою для його розірвання в судовому порядку. Також, позивач зазначає, що на ґрунті душевних страждань та хвилювань, які мали місце протягом всього часу ухилення відповідача від врегулювання спору, а також особливо під час судового розгляду справи № 295/9350/18, усвідомлюючи те, що його обдурили, заволоділи великими коштами групою шахраїв "Холдингової компанії "Київміськбуд" стан здоров`я погіршився, чим і було завдано моральної шкоди, про що свідчать виписки з історії хвороби та лікування в лікарнях. Обставини в судовому процесі та судова тяганина спричинили душевні переживання через дії відповідача - обман, шахрайські дії, маніпуляції, перекручування обставин та статей закону, зняття з себе відповідальності по невиконанню умов контракту № 16-182/Г113, і поверненню коштів у сумі 60000,00грн., намагання перекладення вини з компанією Київміськбуд на ТОВ ОРЦ «Мігорія Люкс», спричинили значне погіршення стану його здоров`я, зумовити відповідні матеріальні витрати на лікування, що підтверджується виписками №№ 4417/420, та № 2430 лікарні та кардіологічного центру м. Ужгорода. Позивач вважає, що йому була заподіяна моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 25 000 грн., та яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок компенсації моральної шкоди. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 17.01.2020 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду. 20.02.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач пояснив, що 22.05.2012 року, між Компанією та Позивачем було укладено інвестиційний контракт № 16-182/Г113 про інвестування у нежитлове будівництво, предметом якого було зобов`язання Компанії своїми силами та засобами, за рахунок коштів інвестора збудувати і передати йому паркомісце в прибудованому паркінгу по [ADDRESS] , а інвестора - забезпечити відповідне фінансування об`єкту, та прийняття його у свою власність на умовах контракту (п. 1.1 Контракту). За умовами договору, саме у Позивача було грошове зобов`язання перед Компанією у розмірі 60000,00 грн., для забезпечення фінансування об`єкту будівництва. Відтак, зважаючи на умови інвестиційного контракту (про інвестування у нежитлове будівництво) №16-182/Г113 від 22.05.2012 р. та положення законодавства, вимога [PERSON] щодо стягнення з Компанії інфляційних втрат та 3% річних сумарно у розмірі 150 043, 23 грн., на підставі і.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, у зв`язку із порушенням строку передачі паркінгу, є незаконною. Судовим рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 04.09.2019 р. розірвано інвестиційний контракт (про інвестування у нежитлове будівництво) №16- 2/Г113 від 22.05.2012 р., укладений між [PERSON] та Компанією. Відповідно, зобов`язання сторін по договору припиненні, у зв`язку із закінченням строку дії договору, що в черговий раз свідчить про відсутність будь-яких зобов`язань у Компанії перед [PERSON] . Крім того зазначає, що позивач просить суд стягнути з Компанії інфляційні втрати та 3 % річних, за порушення Компанією зобов`язання починаючи з 28.10.2012 року по 19.12.2019 року, тобто більше ніж за 7 років. При цьому, сума, яка стягується більша на 60 % за сумою інвестування, за інвестиційним контрактом №16-182/Г113 від 22.05.2012 р. Таким чином, в контексті зазначеного, є всі підстави вважати, що дії Позивача юдо нарахування інфляційних втрат та 3 % річних більше ніж за 7 років є недобросовісними. Крім того, відповідач зазначив, що позивачем належним чином не підтверджено розмір моральної шкоди, який він визначив, не доведено факт нанесення йому відповідачем будь-яких душевних страждань. На підставі чого, відповідач вважає, що позовна заява не підлягає до задоволення. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог в цілому, просила відмовити в їх задоволенні на підставі поданого відзиву на позову заяву. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши зібрані в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Стаття 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 13 зазначеного Кодексу, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а за змістом ст. 20 зазначеного кодексу, кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ч. 4 ст. 82 зазначеного кодексу, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що 22.05.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Холдингова компанія «Київміськбуд» та [PERSON] було укладено інвестиційний контракт № 16-182/Г113 про інвестування у нежитлове будівництво. Згідно п.1.1. Контракту компанія Київміськбуд зобов`язалась своїми силами та засобами, за рахунок коштів інвестора збудувати і передати паркомісце в прибудованому паркінгу по [ADDRESS] , а інвестор зобов`язався забезпечити відповідне фінансування об`єкту, та прийняти його у свою власність на умовах контракту. Згідно п. 1.2. загальна сума інвестування в об`єкт складає 60000,00 грн., в тому числі ПДВ, яка визначається як вартість вищевказаного машиномісця. Відповідно до п. 2.1.3. ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» зобов`язалась після оплати інвестором об`єкту оформити інвестору свідоцтво про право власності на зазначений об`єкт протягом 90 днів, з дня підписання сертифікату відповідності закінченого будівництвом об`єкта. У пункті 5.1. Контракту сторони погодили, що термін його дії становить до 30.07.2012 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за контрактом. Як було передбачено умовами Контракту, [PERSON] сплачено ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» 60000,00 грн., про що свідчить довідка ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» від 14.07.2015 року №Ф/РН/1910. 14.07.2017 року [PERSON] звернувся із письмовою заявою до ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд», в якій вказав, що станом на 14.07.2012 року прибудинковий паркінг не добудований та не зданий в експлуатацію, чим відповідачем не виконано свої зобов`язання за Контрактом. Згідно листа ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» від 03.08.2017 року №02720/0/2-17, між ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» та ЗАТ «Міськрембуд» 08.06.2015 року була підписана Мирова угода, відповідно до умов якої, завершення будівництва паркінга та введення його в експлуатацію зобов`язані виконати ЗАТ «Міськрембуд». Рішенням Богунського районного суду м. Житомира № 295/9350/18 від 04.09.2019 року, позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд», третя особа "Мігорія Люкс" про розірвання інвестиційного контракту, відшкодування збитків та моральної шкоди задоволено частково. Ухвалено інвестиційний контракт № 16-182/Г113 укладений 22.05.2012 року між Публічним акціонерним товариством "Холдінгова компанія "Київміськбуд" та [PERSON] розірвати в зв`язку з істотним порушенням відповідачем умов контракту; стягнути з Публічного акціонерного товариства "Холдінгова компанія "Київміськбуд" на користь [PERSON] 60 000,00 грн.; в задоволенні решти позовних вимог відмовити. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира № 295/9350/18 від 04.09.2019 року набрало законної сили - 11.10.2019 року. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, а відповідно до ч. 2 цієї ж норми зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 653 ЦК України визначено, що у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Згідно із Методикою розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженою Наказом Держкомстату № 265 від 27 липня 2007 року індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періоді порівняно з базисним. Розрахунок індексу інфляції повідомляється Листом Національного банку України, за даними Держкомстату України наступного місяця, який слідує за розрахунковим. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути 137588 грн. 13 коп. - відсотків з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з 28.12.2012 р. по 19.12.2019 року та 12513 грн. 15 коп. - 3 відсотки річних від простроченої боргу. Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що спірні правовідносини виникли на підставі Контракту № 16-182/Г113 про інвестування у нежитлове будівництво від 22.05.2012 року. Відповідно до частини четвертої статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язань у договірних правовідносинах у випадку встановлення такої відповідальності законом або договором. Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається статтею 23 ЦК України. Зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов`язань у випадках, передбачених договором або законом. Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених Цивільним кодексом та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Отже, виходячи з аналізу зазначених правових норм слід дійти висновку про те, що ні чинним законодавством, ні договором, укладеним сторонами не передбачено право позивача на відшкодування моральної шкоди, а відтак суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] про відшкодування моральної шкоди. На підставі ст. 141 ЦПК України, врахувавши обсяг задоволених позовних вимог, те, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд стягує з відповідача на корсить держави судовий збір у розмірі 1536,80 грн.

Outcome: partial