Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський Акціонерний Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши в заяві, що 29.02.2012 року між Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та [PERSON] було укладено Кредитний договір № BL_КГ100097008, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 7000,00 гривень, на поточні потреби, терміном користування по 28.02.2015 року, включно. Відповідно до п. 3 спеціальної частини кредитного договору позичальник зобов'язаний був за користування кредитом сплачувати банку плату у розмірі 0,01 % річних. Згідно п. 4 спеціальної частини кредитного договору, комісію за управління кредитом встановлено на рівні 3 % річних від суми кредиту. Порушуючи умови кредитного договору, відповідач прострочив сплату чергових платежів, в результаті чого станом на 19.09.2014 року має заборгованість у розмірі 8942,98 грн., в тому числі: - 7000,00 грн. - заборгованість по кредиту; - 0,23 грн. - заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом; - 1942,75 грн. - комісія за розрахункове обслуговування кредиту. У добровільному порядку заборгованість відповідачем на цей час не погашена. В зв'язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором, а також, судові витрати, пов'язані зі зверненням до суду у розмірі 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно. Відповідач до судового засідання з'явився, позов визнав повністю, пояснив, що через брак коштів він не спроможний самостійно погашати заборгованість за кредитним договором. Вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, суд знаходить позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.02.2012 року між Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та [PERSON] було укладено Кредитний договір № BL_КГ100097008, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 7000,00 гривень, на поточні потреби, терміном користування по 28.02.2015 року, включно. Відповідно до п. 3 спеціальної частини кредитного договору позичальник зобов'язаний був за користування кредитом сплачувати банку плату у розмірі 0,01 % річних. Згідно п. 4 спеціальної частини кредитного договору, комісію за управління кредитом встановлено на рівні 3 % річних від суми кредиту. У відповідності до умов п. 2.2 кредитного договору надання кредиту проводиться шляхом збільшення доступного залишку коштів на поточному рахунку. Згідно п. 2.5.1, п. 2.5.2 кредитного договору відповідач зобов'язався повертати кредит та проценти рівними ануїтетними платежами за графіком, що є невід'ємною частиною цього договору. Відповідно до п.п. 2.4.2, 3.3.2 загальної частини кредитного договору позичальник зобов'язаний щомісячно повертати частинами кредитні кошти, сплачувати проценти за користування кредитними коштами, сплатити комісію, а також, на вимогу банку сплачувати можливі штраф та пеню, в порядку і на умовах визначених договором. Відповідно до умов договору у разі порушення виконання зобов'язань, відповідач зобов'язаний сплатити банку штрафні санкції, передбачені п.п. 4.2 - 4.3 кредитного договору. Порушуючи умови кредитного договору, [PERSON] прострочив сплату чергових платежів, в результаті чого станом на 19.09.2014 року має заборгованість у розмірі 8942,98 грн. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На підставі ст.ст. 1048, 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, а позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що в разі якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору. У відповідності до вищезазначеної норми ЦК України та п.п. 3.2.2. Кредитного договору передбачено, що у випадку порушення позичальником зобов`язань, передбачених умовами кредитного договору, позивач має право вимагати дострокового погашення кредиту та відсотків. Таким чином, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги законні та обґрунтовані, тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають відшкодуванню судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору. На підставі викладеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 8942,98 гривень та витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved