Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В ході слухання справи представником позивача було уточнено позовні вимоги, які в остаточній редакції зводяться до наступного: 11.10.2010 року між Банком та відповідачкою був укладений кредитний договір № б/н, згідно з яким відповідачка отримала кредит у розмірі 5000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка зобов`язалася щомісячно в строки, визначені умовами договору, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією. Відповідачка не виконала умови договору, у зв`язку з чим, станом на 17.07.2019 року утворилась заборгованість за кредитом в загальній сумі 14150,26 гривень, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 3186,65 гривень; заборгованість за простроченим тілом кредиту 3617,24 гривень; заборгованість за пенею - 7346,37 гривень. Оскільки в добровільному порядку відповідачка суму заборгованості не сплачує, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом порушених прав і просить суд стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість станом на 17.07.2019 року у розмірі 14150,26 грн. за кредитним договором №б/н від 11.10.2010 року і судові витрати у розмірі 1921,00 грн. Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 16.04.2019 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження. 18.06.2019р. відповідачкою наданий до суду письмовий відзив на позовну заяву, у якому вона просила відмовити у задоволенні позову, оскільки 11.10.2010 року нею було заповнено заяву до приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Жодного підпису під наданням їй кредиту не було. Отримана нею картка передбачала можливість отримання коштів у тимчасове користування, умови користування якими їй не були повідомлені. Жодного документу про ознайомленням її з такими умовами їй позивач не надавав. Вона дійсно іноді брала кошти з картки у користування та проводила оплату заборгованості, про що свідчать дані, що надані позивачем. Жодної виписки за часовим проміжком несплачених коштів банк не надав, але надав повну виписку про всі фінансові операції з карткою. Позивач просить суд стягнути заборгованість за невстановлений детально термін протягом 8 років 8 місяців. Крім того, банком порушено низку норм законодавства щодо підвищення в односторонньому порядку відсотків за користування кредитом. 12.07.2019р. представник позивача надав до суду письмову відповідь на відзив, в якому просив позов задовольнити. 07.08.2019р. представник позивача надав до суду уточнену редакцію позовної заяви. Представник позивача Лапшова Є.Ф., що діє на підставі довіреності, надала суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу у її відсутності, позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідачка [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, на уточнену позовну заяву відзиву не надала, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Підставою заявлених вимог АТ КБ «ПриватБанк» зазначає в позові неналежне виконання відповідачем зобов`язань боржника, як сторони за Договором кредиту, укладеного 11.10.2010 року шляхом підписання [PERSON] заяви, за умовами якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 12). З наданої суду позивачем копії заяви та довідки [PERSON] від 11.10.2010 року вбачається, що відповідачка звернувся до ПАТ КБ "ПриватБанк" із заявою про укладення договору з надання банківських послуг з відкриттям карткового рахунку та видачею платіжної картки - кредитка «Універсальна», з базовою % ставкою на місяць - 2,5% (а.с. 13). Згідно з довідкою АТ КБ "ПриватБанк" [PERSON] було видано шість кредитних карток згідно з кредитним договором б/н від 11.10.2010 року, терміном дії перевипущеної картки до останнього дня липня 2021 року (а.с. 73, а.с. 139). З виписки АТ КБ «ПриватБанк» за картою [PERSON] за період з 01.10.2010р. по 27.06.2019р. вбачається, що відповідачка активно користувалася кредитними коштами в межах наданого кредитного ліміту (а.с. 63-72, 127-137). З довідки АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що за кредитної карткою [PERSON] було збільшення та зменшення кредитного ліміту, останнє збільшення кредитного ліміту у 2017р. до 4900,00грн., останнє зменшення 16.10.2018р. - 0,00грн.(а.с. 101). Відповідно до ч.1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, у тому числі з договорів та правочинів. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, разом з тим, що положенням статті 204 ЦК України встановлена Презумпція правомірності правочину , якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями ст.1054 ЦК України, чинними на час виникнення правовідносин, передбачалось, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти . Згідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Стаття 617 ЦК України встановлює, що особа не звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання у випадку відсутності у боржника необхідних коштів. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Тобто договір укладений між сторонами є за своєю формою фактично договором приєднання, відповідно до приписів ст. 634 ЦК України. Таким чином, підписавши заяву [PERSON] підтвердила про своє ознайомлення з додатками до договору та приєдналася до нього на умовах визначених банком, з чого в свою чергу випливає, що Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачка належним чином та у встановлені договором строки не виконала умови договору, у зв`язку з чим станом на 17.07.2019 року має заборгованість за кредитом в загальній сумі 14150,26 гривень, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 3186,65 гривень; заборгованість за простроченим тілом кредиту 3617,24 гривень; заборгованість за пенею - 7346,37 гривень (а.с. 92-93). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в розмірі 6803,89 грн. (заборгованість за тілом кредиту - 3186,65 гривень; заборгованість за простроченим тілом кредиту 3617,24 гривень) в добровільному порядку АТ КБ "ПриватБанк" не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, у даному випадку непогашеного тіла кредиту. Суд вважає, що вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту обґрунтованими. Стосовно нарахованої банком пені суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-УП від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Враховуючи, що відповідач зареєстрований в зоні проведення АТО - [ADDRESS] , дія зазначеного Закону поширюється на відповідача, та пеню і штрафні санкції за укладеним ним кредитним договором, нараховувати заборонено. 30 квітня 2018 року Президентом України підписано наказ Верховного Головнокомандувача ЗСУ Про початок операції Об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації на території Донецької та Луганської областей. Згідно якого з 14-00 години 30 квітня 2018 року розпочато операцію Об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської федерації у Донецькій і Луганській областях, відповідно до плану операції Об`єднаних сил. Отже, 30 квітня 2018 року антитерористична операція завершилася. Пунктом 2 статті 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. Отже, банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики в сукупності за період від 14 квітня 2014 року по 30 жовтня 2018 року. Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором № б/н від 11.10.2010 року, пеня та штрафи, у відповідності до п. 2.1.1.7.6 договору нараховані відповідачу за період з 01 жовтня 2018 року по 17 липня 2019 року. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до відповідача в частині стягнення пені за період часу з 01 жовтня 2018 року по 30.10.2018 року, у сумі 552,64грн., є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, оскільки їх нарахування суперечить положенням ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Натомість, з відповідача підлягає стягненню сума пені, нарахована у період з 31 жовтня 2018 року по 17 липня 2019 року за прострочене зобов`язання у розмірі 6793,73грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позову суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог (14150,26/13597,62= 96.09% (2102,00*96.09%=2019,18), а саме судовий збір в розмірі 2019,18грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial