Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

12 вересня 2018 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого, позивач посилається на те, що 11 травня 2010 року між АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладений кредитний договір № б/н, на підставі якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 8 000,00 грн., з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зі своєї сторони, банк виконав всі умови підписаного договору, і надав [PERSON] кредит у зазначеному вище розмірі, однак, відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань, своєчасно не сплачувала кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 27 серпня 2018 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 12 286,75 грн., яка складається з: заборгованості з процентів за користування кредитом у розмірі 6 036,30 грн., заборгованості за пенею у розмірі 5 673,79 грн., фіксованої частини штрафу у розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу у розмірі 561,27 грн. Зазначену суму, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення та надав клопотання про розгляд справи у спрощеному порядку (а.с. 33, 34). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавала. Ухвалою суду від 13 вересня 2018 року постановлено про прийняття позовної заяви до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін (а.с. 37-38). Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов такого висновку. У відповідності до ст. 509 ЦК України, 1. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. 2. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 3. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності справедливості. Згідно до ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків є договори. Згідно до ст. 1054 ЦК України, по кредитному договору банк надає грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки за його користуванням. Судом встановлено, що позивач 11 травня 2010 року відкрив відповідачу [PERSON] рахунок на умовах договору, укладеного відповідно до ст.ст. 634, 1066 ЦК України в формі приєднання позичальником до "Умов та правил надання банківських послуг" та "Тарифів банку", що викладені на банківському сайті, що обов'язкові для сторін згідно з ст. 629 ЦК України, і підтверджується підписаною відповідачем анкетою-заявою (а.с. 8, 10-24). На цих умовах позивач зобов'язався виконувати розпорядження про перерахування і видачу відповідних сум з цього рахунка та проводити інші операції за рахунком, ініційовані [PERSON] згідно з п. 1.14 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" за допомогою платіжної картки "Универсальна". При цьому, відповідно до п. 1.1.7.3 та п. 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг картрахунки відкриті на невизначений строк, а договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання, а якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк. Позивач за цим договором згідно з ст.ст. 1054, 1056, 1069 ЦК України зобов'язався в майбутньому кредитувати рахунок під проценти за ставкою 42,00 % річних, визначивши максимальною сумою для грошового переказу 8 000,00 грн. Відповідач зобов'язався відповідно до умов надання кредиту за п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг використовувати і повернути банку кредит належним чином, сплативши проценти та інші платежі до 25 числа місяця, наступного за звітним, в якому здійснено платіж на користь відповідача, що він мав виконати згідно з ст. 526 ЦК України. Зобов'язання відповідача за укладеним договором щодо дотримання строків виконання відповідно до ст.ст. 548, 551 ЦК України забезпечені в п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг штрафом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Суд за браком доказів підтвердження відповідачем виконання зобов'язання за правилами ст. 545 ЦК України дійшов висновку згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України про відсутність сумнівів в істинності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем (а.с. 5, 6-7), які з огляду на не спростовану вірогідність відомостей про несплачені позивачу суми безспірно спростовують добросовісність відповідача. Оскільки іншого не доведено, за внутрішнім переконанням суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] в порушення ст.ст. 529, 530, 536 ЦК України відступила від умов про повернення суми кредиту в межах ліміту і від строків виконання за договором, чим прострочила виконання згідно з ст. 612 цього Кодексу щодо повернення кредиту та сплати процентів. Таким чином, відповідач [PERSON] порушила взяте перед позивачем зобов'язання, на підставі чого з урахуванням визнаних позивачем сум, як ним отриманих, його права згідно ст. 611 ЦК України підлягають захисту з присудженням з відповідача 6 036 гривень 30 коп. боргу з процентів за користування кредитом. Так само, за перевіреним в судовому засіданні розрахунком позивача на його користь відповідно до ст. 550 ЦК України відповідач зобов'язана сплатити за весь час прострочення сплати боргу 1 061 гривню 27 коп. штрафу. Внаслідок викладеного, суд приходить до висновку що аргументи позивача, наведені в позові в цій частині, обґрунтовані та підтверджені належними, допустимими й достовірними доказами, а тому - є всі підстави для задоволення позову в частині присудження до стягнення на користь позивача з відповідача вищезазначеної заборгованості за кредитним договором, яка підтверджена розрахунками, доданими до позову та заявленому позивачем до стягнення. В той же час, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за пенею, необхідно відмовити, виходячи з наступного. Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Виходячи з наведеного, суд вважає, що банком в порушення ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, на відповідача покладено подвійну цивільну правову відповідальність за порушення одного й того самого кредитного зобов'язання у вигляді штрафу та пені, оскільки за наведеними законодавчими нормами ніхто не може бути двічі притягнутий до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial