Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія " Українська страхова група" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 16 травня 2016 року між ПАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-2809-16-00051, предметом якого є страхування транспортного засобу «Рено», державний номерний знак [NUMBER]. 09.07.2016 року, відбулася ДТП за участю транспортного засобу марки "Рено" реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу марки "Джип Черокі" реєстраційний номер 2SN 5837 під керуванням [PERSON]. В результаті даної ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. На момент вчинення ДТП цивільна відповідальність власника транспортного засобу винної сторони «Форд»державний номерний знак [NUMBER], була застрахована в СК "Княжа", за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/4380423. Згідно постанови Тячівського районного суду Закарпатської області від 27.07.2016 року, відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні ДТП, що сталася 09.07.2016 року та притягнено останнього до адміністративної відповідальності. До ПАТ "Страхова Компанія " Українська страхова група" із заявою про виплату страхового відшкодування звернувся потерпілий. За результатами розгляду заяви, доданих до неї документів ПАТ "Страхова Компанія " Українська страхова група" було складено страховий акт № СЧ-0025577 від 27.07.2016 року, розраховано та виплачено страхове відшкодування у розмірі 6 272, 38 грн., що підтверджується платіжним дорученням №14001 від 01.08.2016 року. Тому, позивач у позовній заяві просить суд винести рішення, яким стягнути з [PERSON] на їх користь 6 272,38 грн. та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача ПАТ "Страхова Компанія " Українська страхова група", не з`явився, однак представник позивача надав клопотання, в якому просив розглянути справу без їхньої участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання, жодного разу, не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень. Про причини неявки суд не повідомив, заперечень на позов не подавав. В силу ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що громадянин [PERSON], 09.07.2016 року, близько 11:30 год., в смт. Дубове по вул.. К.Маркса, керуючи автомобілем марки «Джип Гранд Черокі», державний номерний знак [NUMBER] під час руху заднім ходом, не переконався, що не створить небезпеки чи перешкоди іншим учасникам руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Рено Дастер» державний номерний знак [NUMBER], внаслідок ДТП, автомобілі отримали технічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив п. 10.9 ПДР України. Відповідно до Полісу добровільного страхування 16.05.2016 року між ПАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" та [PERSON] (власник автомобіля «Рено» ) було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-2809-16-00051, відповідно до умов якого було застраховано автомобіль «Рено» державний номерний знак [NUMBER]. Постановою Тячівського районного суду Закарпатської області по справі №307/1988/16-п від 27.07.2016 року, яка набула законної сили 08.08.2016 року, винним у вчинені вказаної дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON]. Згідно п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Рено» д.н.з. [NUMBER], зазнав механічних пошкоджень, що підтверджується актом огляду транспортного засобу. Судом встановлено, що відповідно до розрахунку суми матеріального збитку №СЧ-0025577 від 27.07.2016 р. розмір страхового відшкодування склав 7 097,38 гривень, яке ПАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" було оплачено [PERSON], за відновлювальний ремонт автомобіля марки «Рено Дастер», д.н.з [NUMBER]. Згідно п. 1 ч. 1ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Як визначено ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Отже, оскільки шкода завдана з вини [PERSON], вона підлягає відшкодуванню за його рахунок. Згідно з п.1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. У відповідності з ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ Про страхування: до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження відшкодування понесених позивачем витрат відповідач не надав. Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Окрім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] підлягають до стягнення в користь ПАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" судові витрати, що складаються з 1600 гривень судового збору, сплачені позивачем при подачі позову до суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved