Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Мотивують позов тим, що між позивачем і відповідачем укладено договір, відповідно до якого відповідачу було відкрито картковий рахунок із встановленням кредитного ліміту. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме видав картку та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами в межах встановленого ліміту. Внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за вказаним договором у останнього утворилася заборгованість перед позивачем, розрахунок якої додано до позову. Враховуючи викладене та посилаючись на приписи діючого законодавства, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 48387,07 гривень та судові витрати. В подальшому позивач зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 40691,96 гривень. З урахуванням положень ст. 274 ЦПК України при відкритті провадження вирішено провести розгляд даної справи в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав уточнені позовні вимоги, просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подала. В судові засідання, призначені на 15 березня 2021 року, 08 квітня 2021 року, 20 травня 2021 року, 07 червня 2021 року, не з`являлась, надсилала заяви про їх відкладення, обгрунтовуючи поважними причинами. В судове засідання, призначене на 14 липня 2021 року відповідач не з`явилася, жодних заяв чи клопотань не надіслала, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином. Виходячи з приписів ст.ст. 43, 223 ЦПК України суд ухвалив слухати справу за відсутності учасників. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до таких висновків. 03 жовтня 2012 року між ПАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є АТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви. У своєму позові Банк зазначає, що підписана відповідачем заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає Договір про надання банківських послуг, за яким відповідач отримала кредит у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок (копія заяви, а.с. 18). Через невиконання відповідачем договірних зобов`язань утворилася заборгованість, яка згідно розрахунку позивача станом на 09 квітня 2021 року (а.с. 150-157) становить 40691,96 грн., та складається з наступного: - 31838,29 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; - 8853,67 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно з ст. 625 ЦК України. Як доказ на укладення договору із відповідачем, банком також надано витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна». Відповідно до вказаного витягу з Тарифів банку пропонується кредитування за чотирма схемами. Визначити, яку конкретну схему кредитування обрано відповідачем з витягу встановити неможливо. Також в обґрунтування доводів щодо укладення договору АТ КБ «Приватбанк» надав витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, ресурс: архів умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті http://privatbank.ua. Наданий банком витяг з Умов та правил не підписаний відповідачем. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 ЦК України). Судом встановлено, що сторони не погодили строк виконання відповідачем зобов`язань за укладеним кредитним договором. Тому, згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України відповідач повинен виконати взяті на себе зобов`язання у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги. Як вбачається з позовної заяви заходи досудового врегулювання спору позивачем не вчинялися, а тому звернувшись до суду з даним позовом банк в розумінні статті 530 ЦК України пред`явив вимогу до позичальника щодо виконання останнім взятого на себе зобов`язання, відтак прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачем мало місце лише з восьмого дня, від дати пред`явлення вимоги (позову). Отже, встановивши, що на момент звернення до суду з даним позовом відповідачем не було порушено строки виконання взятого на себе грошового зобов`язання, суд приходить до висновку що відсутні підстави для стягнення з позичальника на користь банку відсотків нарахованих позивачем на підставі ст. 625 ЦК України станом на 22 січня 2021 року. А відтак, в задоволенні вимог про стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України слід відмовити. Вимоги банку про стягнення заборгованості по тілу кредиту в сумі 31838,29 грн., розмір якої підтверджено розрахунком банку та банківською випискою по картковому рахунку і не спростований відповідачем, підлягають до задоволення. З огляду на часткове задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості, а саме у розмірі 31838,29 гривень, що становить 78,24% (31838,29/40691,96 х 100) від заявлених позовних вимог, з відповідача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1644,60 гривень (2102,00/100 х 78,24%). На підставі викладеного вище,

Outcome: partial