Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом і, після уточнення позовних вимог, просить визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 20.06.2013р., індексний номер №5163844, номер запису про право власності №1379058, видане державним реєстратором Реєстраційної служби Калуського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], площею 1,055 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: с.Дубовиця Калуського району Івано-Франківської області, яка належала на праві приватної власності [PERSON], який помер [INFO]; зобов'язати державного кадастрового реєстратора провести державну реєстрацію земельної ділянки, площею 1,1758 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю [PERSON], померлої [INFO] року на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 26.04.2001 року, серія [NUMBER] та зобов'язати видати на ім'я [PERSON] витяг з державного земельного кадастру на вказану земельну ділянку. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO]. померла його мати [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 1,18 (1,1758) га. В установлений законом строк позивач звернувся у Калуську районну державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. На підставі вимоги державного нотаріуса позивач звернувся до Івано-Франківського представництва ТОВ «ЗемЮрКонсалтинг» із заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) згідно державного акту серії [NUMBER] і така документація була виготовлена. На підставі виготовленої технічної документації позивачу було надано витяг з Державного земельного кадастру на земельну ділянку, реєстраційний номер №ЗВ-2601820432016 і позивач звернувся до державного кадастрового реєстратора із заявою про внесення відомостей до Державного земельного кадастру від 14.04.2016 року на земельну ділянку, одержану ним у спадок. Проте рішенням №РВ-2600075042016 від 14.04.2016 року державного кадастрового реєстратора позивачу відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру з підстав знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачалось зареєструвати, іншої земельної ділянки, тобто має місце накладення частини земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER] на отриману позивачем у спадок земельну ділянку. Вказана земельна ділянка, кадастровий номер [NUMBER], площею 1,055 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: с.Дубовиця Калуського району Івано-Франківської області, належала на праві приватної власності [PERSON], який помер [INFO], на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.06.2013р., індексний номер №5163844. Відповідач [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті батька [PERSON], в тому числі успадкував вищевказану земельну ділянку. Оскільки, у зв'язку із накладенням земельних ділянок, позивач не має можливості зареєструвати право власності на успадковану земельну ділянку, площею 1,1758 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, тому він змушений звернутися до суду за захистом свої прав. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить задоволити його у повному обсязі. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає та заперечує щодо його задоволення. Представники третіх осіб у судове засідання не з'явилися з невідомих для суду причин, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку. Суд, дослідивши докази по справі вважає, що позов слід задоволити частково із наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно з ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, якщо у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON] (а.с.28). З копії державного акту на право приватної власності на землю від 26.04.2001 року, серія [NUMBER] (а.с.24-25) вбачається, що [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка, площею 1,18 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач, як спадкоємець І черги після смерті [PERSON], постійно проживаючи разом із спадкодавцем, в розумінні ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину (а.с.42,43), в тому числі успадкував і вищевказану земельну ділянку. Відповідно до рішення №РВ-2600075042016 від 14.04.2016 року державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у Калуському районі Івано-Франківської області позивачу відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачалось зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини, а саме земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] (а.с.30, 45). З матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка, кадастровий номер [NUMBER], площею 1,0555 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: с.Дубовиця Калуського району Івано-Франківської області, належить на праві приватної власності [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.06.2013р., індексний номер №5163844, видане державним реєстратором Реєстраційної служби Калуського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області (а.с.9-10,11,17-19). Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року. Відповідач [PERSON], будучи спадкоємцем І першої черги, постійно проживаючи разом із спадкодавцем, в розумінні ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] (а.с.14,15). Частина 1 ст.15 ЦК закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно з ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Сторонами визнається той факт, що при видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.06.2013р., індексний номер №5163844 на земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER], площею 1,0555 га відбулося фактично накладення двох земельних ділянок, які належали [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що слід визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 20.06.2013р., індексний номер №5163844, номер запису про право власності №1379058, видане державним реєстратором Реєстраційної служби Калуського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області. Щодо вимог позивача про скасування державної реєстрації земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], то дана вимога є безпідставною з огляду на наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Отже, рішення суду про задоволення позову про визнання недійсними свідоцтв про право власності на земельні ділянки є підставою для скасування державної реєстрації речового права, яке виникло на підставі недійсних свідоцтв. Крім того, позивачем не долучено відмови державного реєстратора щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Що стосується позовних вимог про зобов'язання державного кадастрового реєстратора провести державну реєстрацію земельної ділянки, площею 1,1758 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю [PERSON], померлої [INFO] року на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 26.04.2001 року, серія [NUMBER] та зобов'язати видати на ім'я [PERSON] витяг з державного земельного кадастру на вказану земельну ділянку, то в задоволенні цих вимог слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ст.2 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. П. 66 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу. Державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про суб'єкта права власності - спадкодавця з обов'язковим зазначенням відомостей про смерть такої особи. Проте, в порушення вимог ст.60 ЦПК України, стороною позивача не надано суду доказів звернення до державного кадастрового реєстратора із належно оформленою заявою про здійснення державної реєстрації земельної ділянки, яка належала спадкодавцю [PERSON] А тому вимоги позивача в цій частині є передчасними та задоволенню не пілягають. Крім того, державний реєстатор не був залучений до участі у справі в якості відповідача, а тому вирішувати питання про права та обов'язки юридичної особи, яка не приймала участі у справі в якості відповідача, є порушенням ст. ст. 11, 31 ЦПК України. Отже, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд призодить до висновку, що позов слід задоволити частково. На підставі викладеного, ст.ст. 152, 153, 155 ЗК України, ст.ст.2,26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ст.ст. 1223,1261,1268 ЦК України,

Outcome: dismissed