Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про оспорювання батьківства та виключення відомостей з актового запису про народження дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.09.2004 року по 26.03.2014 року включно. У період шлюбу у них народилося двоє дітей - сини [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Приблизно з весни 2011 року шлюбні відносини між сторонами були фактично припинені, кожен з них мав особисте життя, займався особистими справами. Діти залишилися проживати з відповідачкою. Позивач переїхав на постійне місце проживання до м. Одеса, де познайомився із своєю дружиною, з якою почали проживати разом і у них народився син [PERSON], [INFO]. У травні 2014 року позивачу стало відомо про те, що відповідачка народила сина [PERSON]. Після звернення до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану він дізнався про те, що батьком дитини записаний він. Враховуючи те, що він не є батьком [PERSON], звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд виключити відомості про [PERSON], як батька дитини, з актового запису № 1555 від 30.05.2014 року про народження [PERSON], [INFO], зробленого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві. У судове засідання позивач [PERSON] не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду нотаріально посвідчену заяву, в якій просить суд розглядати справу в його відсутність, повністю підтримує позовні вимоги і просить їх задовольнити. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності позивача, за наявних у справі матеріалів. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з"явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу в її відсутність, при цьому позов визнає повністю, просить його задовольнити. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідачки, за наявних у справі матеріалів. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 03.09.2004 року по 26.03.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі. У період шлюбу у сторін народилося двоє дітей - сини [PERSON] та [PERSON], [INFO]. [INFO] року у відповідачки народився син [PERSON], батьками якого записані сторони по справі, оскільки шлюб між сторонами був розірваний лише у березні 2014 року. Як зазначає у своєму позові [PERSON], сторони по справі з весни 2011 року однією сім"єю не проживають, стосунки не підтримують, у нього є інша сім"я, а також син [PERSON], який народився [INFO] року. Позивач вважає, що не є батьком народженого відповідачкою сина [PERSON]. Відповідно до ч.1, 2 ст. 136 Сімейного Кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред′явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень, - шляхом пред"явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі, - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення ос порених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини. За клопотанням позивача судом було призначено судово-генетичну експертизу для визначення кровного споріднення між позивачем та дитиною, але на неодноразові виклики ані позивач, ані відповідачка не з"являлися, вимоги суду не виконували, а тому ухвала суду про призначення експертизи була повернута без виконання. Крім того, у жодне із судових засідань, призначених по даній справі, ані позивач ані відповідачка не з"являлися, подавали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю, будь-яких належних доказів на підтвердження своїх вимог позивач не подав. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.. 57-60 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів у розумінні ст. 58-59 ЦПК України на підтвердження того, що у нього з сином [PERSON] відсутнє кровне споріднення, що дає підстави вважати, що позивач не є батьком дитини. Визнання позову відповідачкою не є підставою у даному спорі для задоволення позовних вимог. Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed