Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 30.08.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. (реєстраційний № 1805) про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» грошових коштів у сумі 62832 грн. 98 коп. Зазначає, що виконавчий напис № 1805 від 30.08.2019 про стягнення з [PERSON] на користь AT «Банк Форвард» заборгованості - 62 832,98 гривень вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. з порушенням вимог законодавства, оскільки нотаріусу не надано документи на підтвердження безспірності вимог кредитора. Крім того, за вимогами AT «Банк Форвард» в липні 2015 року сплив трьохрічний строк позовної давності. Вказує, що письмову вимогу AT «Банк Форвард» про погашення заборгованості [PERSON] не отримала та у зв`язку з цим позбавлена можливості самостійно ліквідувати допущені порушення, перевірити правильність нарахування заборгованості, оскаржити виставлену кредитором вимогу у судовому порядку або направити заперечення кредитору. Крім цього, фактичний розмір, заборгованості [PERSON] перед AT «Банк Форвард» на момент вчинення виконавчого напису є значно меншим, ніж розмір заборгованості вказаний у виконавчому написі № 1805 від 30.08.2019, у зв`язку з неправильним та надмірним нарахуванням кредитором відсотків, комісії, пені, штрафів за період з липня 2012 року по серпень 2019 року. Посилається на те, що Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною (з моменту прийняття) в частині п.2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2.Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою про непогашення заборгованості". Ухвалою суду від 24.04.2021 року у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 26.04.2021 року задоволено заяву представника позивача [PERSON] про забезпечення позову - зупинено стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса № 1805 від 30.08.2019 року. Позивач та його представник у судове засідання 18.11.2021 р. не з`явилися. Від представника позивача до суду надійшла заява, в якій просив суд розглядати справу у їх відсутність. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумової О.І. надійшли копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис нотаріуса за №1805 від 30.08.2019, просила дану справу розглядати за її відсутністю. Приватний виконавець Павелків Т.Л. у судове засідання не з`явилася. Відповідно до ст. 281 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 15.01.2012 року між [PERSON] та ПАТ "Банк Руский Стандарт" було укладено кредитний договір № 94712626 на суму 773,38 грн. (на строк з лютого 2012 р. по липень 2012 р.). 30.08.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. було вчинено виконавчий напис № 1805 про стягнення з [PERSON] заборгованості у сумі 62832,98грн. на користь АТ «БАНК ФОРВАРД». При цьому нотаріус посилався, зокрема, на пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172. Даний виконавчий напис звернуто до примусового виконання. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, зокрема виконавчі написи. Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. З тексту виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172. Пункт 2 вказаного Переліку було доповнено Постановою КМУ від 26.11.2014 року за №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Таким чином, вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису відбулося за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком і мали слугувати підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Разом із цим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року залишена без змін та яка набрала законної сили, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, в тому числі п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості», та зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Згідно положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. №7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. З огляду на наведене, вбачається, що нотаріус в день вчинення спірного виконавчого напису 30.08.2019 року керувався пунктом Переліку, який був незаконним та нечинним, та на підставі нечинного нормативного акту дійшов помилкового висновку про існування безспірності заборгованості позивача перед банком на підставі лише документів передбачених пунктом 2 Переліку. Крім того, відсутні докази, які підтверджують правонаступництво АТ "Банк Форвард" по відношенню до ПАТ "Банк Руский Стандарт". Також, з наданого нотаріусу розрахунку неможливо встановити, за який період виникла заборгованість, як саме вона була нарахована, з яких елементів складається. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимога позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованою, оскільки виконавчий напис вчинений із порушенням закону, за відсутності безспірності заборгованості, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору, сплаченого позивачем, у розмірі: 908 грн. - за вимогу немайного характеру, 454 грн - за подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову. Як видно з матеріалів позовної заяви, представник заявника у позові зазначив, що докази понесення судових витрат будут подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. На час прийняття судового рішення у цій справі такі докази щодо судових витрат на правову допомогу не подані, у зв`язку із чим питання щодо судових витрат на правову допомогу у цьому рішенні не вирішується, оскільки може бути вирішено протягом п`яти днів після його ухвалення.

Outcome: approved