Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення з відповідача, як спадкоємця за законом витрат пов'язаних із доглядом, покращенням умов утримання, лікування та похованням спадкодавця в сумі 58166,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер громадянин [PERSON] [INFO], який на випадок своєї смерті залишив заповіт про те, що належні йому на праві приватної власності 63/100 частини житлового будинку без господарських будівель і споруд та земельну ділянку площею [ADDRESS] заповів позивачу - [PERSON]. 11.07. 2012 року позивач отримав у державного нотаріуса Коломийської міської державної нотаріальної контори Мануляк І.М. свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке зареєстроване в реєстрі за № 1621 ( спадкова справа № 213/2011). Решту майна , що належала на праві приватної власності [PERSON] за законом успадкувала його дочка, що є відповідачем по справі - [PERSON]. При цьому між сторонами в даній справі існував спір, оскільки успадкувавши за законом частину майна свого батька відповідач, не визнавала частину майна яку успадкував позивач за заповітом, з приводу чого наявні судові рішення, що набрали законної сили та які долучені до матеріалів справи. В даний час між сторонами наявний спір з приводу відшкодування збитків понесених позивачем у зв'язку із тим, що відповідач відмовляється повернути йому грошові кошти витрачені на догляд, покращенням умов утримання, лікування та похованням спадкодавця - батька відповідача, та зберіганням спадкового майна. Враховуючи, що відповідач відмовляється вирішити питання добровільно, то позивач змушений звернутись з позовом до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. В судовому засіданні сторона відповідача позов не визнала та просила в його задоволенні відмовити як в недоведеному та необґрунтованому, а також клопотала про застосування строків позовної давності. Судом вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Зваживши на викладенні сторони обставини, враховуючи, те, що питання про те, чи є поважними обставини, які спричинили пропуск позивачем позовної давності віднесено на розсуд суду, суд вважає за можливе надати можливість захисту порушеному праву позивача. Не потребує доказування і не заперечується сторонами той факт, що [INFO] помер [PERSON] [INFO]. Із матеріалів справи вбачається, що спадкоємцями майна померлого за заповітом є позивач, а за законом є відповідач. Ст. 60 ч.1 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ст. 3 ЦК України передбачає, що загальними засадами цивільного законодавства є в тому числі судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Ст. 7 ч.1 ЦК України передбачає, що цивільні відносини можуть регулюватись звичаєм, зокрема звичаєм ділового обороту. Звичаєм є правило поведінки, яке не встановлене актами цивільного законодавства, але є уставленим у певній сфері цивільних відносин. Ст.1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат в сумі 53203,00 грн., які понесені [PERSON] внаслідок того, що ним було проведено каналізацію та водопровід, установлено туалет та ванну, встановлену нову підлогу, встановлено металічну огорожу та вікна протягом 2003-2004 років, а все це успадкувала відповідач, то суд зазначає таке. Відповідно до ст. 1232 ЦК України спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більш як за три роки до його смерті. Спадкодавець [PERSON] помер [INFO]., а витрати про які просить позивач понесені ним протягом 2003-2004р.р., тобто більш за три роки до смерті спадкодавця. При цьому ст. 1232 ЦК України встановлює наступну особливість покладення на спадкоємців обов'язку щодо покриття витрат на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця, а саме: закон обмежує права кредитора щодо відшкодування таких витрат спадкоємцями трирічним строком до настання смерті спадкодавця. При цьому строк, установлений ч. 2 ст. 1232 ЦК, не є позовною давністю, це строк, який використовується для визначення розміру збитків, що можуть бути стягнені із спадкоємців. Відтак заявлена в цій частині вимога позивача суперечить нормам законодавства, якими регулюється і до задоволення не підлягає. Відносно стягнення з відповідача витрат, понесених на лікування спадкодавця, то щодо цієї частини вимог суду не представлено жодного належного та допустимого доказу, що саме [PERSON] ніс витрати на придбання ліків для [PERSON], не вказано і розміру понесених витрат на придбання таких ліків, як і не представлено доказів того, що такі ліки взагалі придбавались (якими могли б бути фіскальні чеки, квитанції тощо). Отож в задоволенні вимог позову в цій частині слід також відмовити за недоведеністю вимог. Щодо стягнення з відповідача витрат в сумі 4964,19 грн., які, як заявляє позивач понесені ним відповідно до квитанції прибуткового касового ордера № 255 від 01.06.2011р. за копання могили в розмірі 472,24 грн.; відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № б/н від 02.06. 2011р. в сумі 1771,0 грн., як оплата за поминки; відповідно до квитанції № 008708 від 02.06.2011р. за ритуальні послуги - 2450,00 грн.; та відповідно до чека від 01.06.2011р. товарів для поминального обіду на суму - 270,95 грн., то слід вказати наступне. Ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» передбачає, що місце поховання - кладовище, крематорій, колумбарій або інша будівля чи споруда, призначена для організації поховання померлих; могила - місце на кладовищі, у крематорії, колумбарії або в іншій будівлі чи споруді, призначеній для організації поховання померлих, де похована труна з тілом померлого чи урна з прахом; намогильні споруди - пам'ятні споруди, що встановлюються на могилах та увічнюють пам'ять про померлих; кладовище - відведена в установленому законом порядку земельна ділянка з облаштованими могилами та/або побудованими крематоріями, колумбаріями чи іншими будівлями та спорудами, призначеними для організації поховання та утримання місць поховань; поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. предмети ритуальної належності - вироби, що є атрибутами поховання та облаштування могили (колумбарної ніші); ритуальні послуги - послуги, пов'язані з організацією поховання та облаштуванням місця поховання. Із тексту ст.ст. 8,10 Закону України «Про поховання та похоронну справу» вбачається що поховання може здійснюватись як ритуальними службами так і суб'єктами господарювання інших форм власності. На підставі викладеного та виходячи із звичаю і засад справедливості і розумності суд знаходить частково підставними позовні вимоги в цій частині позову, а саме виходячи з наступного. Під розумними витратами, які були зроблені одним із спадкоємців або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця, слід розуміти необхідні витрати та близькі до необхідних. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про поховання та похоронну справу" поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Наведене однозначно свідчить про те, що церемонія поминання не відноситься до поховання. Більше того, зі змісту абзаців 8, 9 та 10 статті другої Закону України "Про поховання та похоронну справу" випливає, що церемонія поховання та церемонія поминання є зовсім різними поняттями. За змістом ст. 1232 ЦК України, витрати на проведення поминального обіду взагалі не можуть бути віднесені до витрат на поховання, відшкодовувати які зобов'язані спадкоємці. А тому понесені позивачем витрати на придбання алкоголю для поминального обіду на суму 270,95 грн. відповідно до чека від 01.06.2011р. та оплата 1771,00 грн. за поминки відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № б/н від 02.06. 2011р. слід залишити понесеними за позивачем, а вимоги в позову в цій частині - без задоволення. Відповідно до квитанції № 008708 від 02.06.2011р. за ритуальні послуги [PERSON] сплатив 2450,00 грн., а також 472,24 грн. відповідно до квитанції прибуткового касового ордера № 255 від 01.06.2011р. за копання могили, а всього на суму 2922,24 грн. Щодо цього слід зауважити, що вищезазначені витрати позивача є обґрунтованими, підтвердженими, розумними і суд відмічає, що взявши на себе поховання померлого, [PERSON], дотримався звичаїв і правил, яких, у відповідності із традиційно встановленими обрядами і звичаями, дотримуються при похованні людини. Однак при визначенні розміру понесених спадкоємцем витрат, які відшкодовуються йому іншим спадкоємцем, до уваги приймаються їхні частки у праві на майно, яке є предметом спадкування (спадковою масою). В даному випадку, як вбачається з матріалів справи спадкоємцями є сторони по справі, а їх частки не є рівними, позивач успадкував 63/100, а відповідач 37/100, а тому і витрати на утримання, лікування і поховання в розумінні ст. 1232 ЦК України спадкоємці на переконання суду повинні нести пропорційно до успадкованоих ними часткок спадкової маси, це на переконання суду відповідатиме засадам розумності та справедливості і буде співмірним. Отож з підтверджених витрат у сумі 2922,22 грн. з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 1081,23 грн. (37%), що є пропорційним розміром до обсягу успадкованої частки із загальної спадкової маси (37/100), спадкоємцем, який не поніс витрат на поховання спадкодавця, однак набув права і одержав свою частку у спадковому майні. Оскільки позивач не заявляв вимоги про стягнення з відповідача понесених судових витрат під час розгляду справи, то суд залишає їх понесеними за сторонами. На підставі наведеного, відповідно до ст. 124 Конституції України, ст. ст. 1218, 1232 ЦК України, Закону України "Про поховання та похоронну справу" та

Outcome: partial