Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося до Трускавецького міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач мотивує тим, що між позивачем ПАТ КБ "Приватбанк" та відповідачем [PERSON] 21 червня 2006 року було укладено кредитний договір №б/н, згідно якого, останньому було надано кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Внаслідок невиконання відповідачем [PERSON] зобов'язань по кредитному договору станом на 30.05.2014 року виникла заборгованість в сумі 12142,11 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні щодо позову заперечив, подав до суду генеральну угоду щодо реструктуризації заборгованості і приєднання до Умов та правилам надання продукту кредитних карт від 14.11.2014 року, укладену між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до кредитного договору № б/н від 21 червня 2006 року позивачем було надано [PERSON] кредит у розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Внаслідок невиконання відповідачем [PERSON] зобов'язань по кредитному договору станом на 30.05.2014 року виникла заборгованість в сумі 12142,11 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Крім того, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати відсотків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, виходячи з того, що позивач всі передбачені договором сторін умови виконав в повному обсязі, відповідач укладав кредитний договір та приймав кошти і зобов'язувався його виконати у відповідності до норм чинного законодавства, тому відповідач мав можливість виконати умови договору і повернути кредит позивачу, але без поважних причин цього не зробив. Однак, під час судового розгляду даної справи між позивачем ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] 14.11.2014 року укладено генеральну угоду щодо реструктуризації заборгованості і приєднання до Умов та правилам надання продукту кредитних карт, відповідно до п.1.1.3 відповідач зобов'язаний погасити заборгованістю по Договору до 30.11.2015 року. Враховуючи, що сторонами погоджено, нові умови виконання забов'язання, позивачем не додано підтверджень порушення відповідачем зобов'язання передбаченого генеральною угодою щодо реструктуризації заборгованості і приєднання до Умов та правилам надання продукту кредитних карт, суд приходить до висновку, що позовну вимогу про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 12142,11 грн., слід залишити без задоволення, за необґрунтованістю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати Беручи до уваги те, що генеральну угоду щодо реструктуризації заборгованості і приєднання до Умов та правилам надання продукту кредитних карт між сторонами укладено в процесі розгляду справи судом, а позивачем за подання позову до суду сплачено судовий збір, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути у користь позивача 243,60 грн. судового збору. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, та

Outcome: partial