Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

У грудні 2016 року до суду із позовом про стягнення заборгованості звернулося Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - Банк). Свої вимоги обґрунтувало тим, що [PERSON] відповідно до укладеного договору № б/н від 28 вересня 2010 року отримала кредит у розмірі 1400 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 «Умов надання банківських послуг», при порушенні позичальником строків платежів по якомусь із грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку судовий штраф у розмірі 500 гривень плюс 5% від суми позову. У звязку із порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31 жовтня 2016 року має заборгованість у розмірі 14342 гривні 78 копійок, з яких: 406 гривень 20 копійок заборгованість за кредитом; 9677 гривень 40 копійок - заборгованість по процентах за користування кредитом; 3100 гривень 00 копійок заборгованість за пенею та комісією; 500 гривень 00 копійок штраф (фіксована частина); 659 гривень 18 копійок штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором про надання банківських послуг не погашає, тому Банк просив позов задовольнити, стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та 1378 гривень 00 коп. на відшкодування судових витрат. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи до суду не з'явилися. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Також у заяві вказувалося, що позивач вимоги підтримує у повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість здійснювати розгляд справи за відсутності сторін по наявним у справі документам у заочному порядку. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторонни (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 530 ЦК, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 28 вересня 2010 року [PERSON] уклала договір з Банком на отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 1400 гривень 00 копійок (а.с. 6). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 28 вересня 2010 року станом на 31 жовтня 2016 року у відповідача існує заборгованість у розмірі 14342 (чотирнадцять тисяч триста сорок дві) гривні 78 копійок, з яких: 406 (чотириста шість) гривень 20 копійок заборгованість за кредитом; 9677 (девять тисяч шістсот сімдесят сім) гривень 40 копійок - заборгованість по процентах за користування кредитом; 3100 (три тисячі сто) гривень 00 копійок заборгованість за пенею та комісією; 500 (пятсот) гривень 00 копійок штраф (фіксована частина); 659 (шістсот пятдесят девять) гривень 18 копійок штраф (процентна складова) (а.с. 4-5). Відповідач жодним чином заявлені до нього позовні вимоги не спростував. А тому суд вважає ці вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. За правилами ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач при подачі позову сплатив судовий збір у розмірі 1378 гривень 00 коп. (а.с. 1). Таким чином, відповідачу належить сплатити Банку зазначену суму на відшкодування понесених ними судових витрат. На підставі ст. 509, 526, 530, 1049,1054 ЦК України,

Outcome: approved