Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до Кривоозерського професійного аграрного ліцею (далі Кривоозерський ПАЛ), мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 04 листопада 2016 року, від 01 червня 2017 року його з 07 квітня 2017 року поновлено на посаді старшого майстра Кривоозерського ПАЛ. На виконання вказаного рішення директором навчального закладу 06 червня 2017 року видано наказ № 81-к, яким його було поновлено на посаді старшого майстра ліцею з 07 квітня 2017 року. При цьому посада "старшого майстра", на яку його поновлено, відсутня в штатному розписі закладу, а тому він фактично знаходиться "поза штатом", заробітна плата йому виплачується з фонду економії заробітної плати, крім того його не забезпечено робочим місцем. Позивач просить суд зобов"язати Кривоозерський ПАЛ ввести посаду "старшого майстра", на яку його було поновлено на роботі, в штатний розпис навчального закладу та здійснювати виплату належної йому заробітної плати з фонду заробітної плати Кривоозерського ПАЛ. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, зазначивши, що Кривоозерський ПАЛ як навчальний заклад має виконувати вимоги наказу Міністерства освіти і науки України №1204 від 06 грудня 2010 року "Про затвердження типових штатних нормативів ПТНЗ", згідно якого кількість учнів Кривоозерського ПАЛ не дозволяє мати в штаті дві посади старшого майстра. [PERSON] перебуває з Кривоозерським ПАЛ в трудових відносинах, отримує заробітну плату та всі належні виплати. Суд вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, з"ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, прийшов до наступного висновку. Згідно положень ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Положеннями ч.1 ст.4 ЦПК України регламентовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, позивач [PERSON] з 18 травня 1971 року працював у Кривоозерському середньому сільському професійному технічному училищі №8, реорганізованому у Кривоозерське середнє профтехучилище № 38, а потім у Кривоозерський ПАЛ, обіймаючи посаду майстра виробничого навчання, а з 12 грудня 1994 року старшого майстра , що підтверджується копією трудової книжки. 07 квітня 2017 року [PERSON] згідно наказу директора Кривоозерського ПАЛ №53-к було звільнено за п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України у зв"язку із скороченням штату. 01 червня 2017 року рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області позивача поновлено на посаді старшого майстра Кривоозерського ПАЛ з 07 квітня 2017 року. На виконання вказаного рішення директором навчального закладу 06 червня 2017 року видано наказ № 81-к, яким [PERSON] поновлено на посаді старшого майстра ліцею з 07 квітня 2017 року, яку він займає по теперішній час. Згідно Типових штатних нормативів професійно-технічних навчальних закладів, затверджених наказом Міністерства освіти і науки України 06 грудня 2010 року №1204, які поширюються на професійно технічні навчальні заклади всіх типів і визначають максимальну кількість посад, при затвердженні штатного розпису навчального закладу враховується контингент учнів, слухачів за списковим складом на 1 січня року, що планується. Судом встановлено, що контингент в Кривоозерському ПАЛ за 2014-2018 роки наступний: станом на 01 січня 2014 року - 447 учнів, на 01 вересня 2015 року - 440 учнів, на 01 січня 2016 року - 406 учнів, 01 січня 2017 року - 378 учнів, 01 січня 2018 року - 365 учнів, 01 січня 2019 року - 309 учнів . За вимогами Типових штатних нормативів професійно-технічних навчальних закладів, введення другої одиниці старшого майстра є допустимим при умові підготовки у навчальному закладі двох і більше професій для різних видів виробництв з контингентом не менше 200 учнів для кожної з них за рахунок штатної чисельності майстрів виробничого навчання. З наданого штатного розпису Кривоозерського ПАЛ станом на 01 січня 2017 року(а.с.20), 01 січня 2018 року (а.с.23), 31 травня 2018 року (а.с.26), які затверджені Директором Департаменту освіти, науки Миколаївської ОДА, в Кривоозерському ПАЛ затверджено 1 (одну) посаду старшого майстра. Судом встановлено, що на посаді старшого майстра Кривоозерського ПАЛ працюють два працівника, позивач [PERSON] та [PERSON] .. Навчальним закладом нараховується та виплачується заробітна плата кожному працівнику із загального фонду, з урахуванням затвердженого окладу старшого майстра та відповідними доплатами. Як було встановлено судом, та не заперечується сторонами у справі, позивач отримує заробітну плату в розмірі посадового окладу старшого майстра з відповідними доплатами, будь-яка заборгованість перед ним відсутня. Вирішуючи вимоги позивача щодо незабезпечення його робочим місцем, встановлено, що керівництвом Кривоозерського ПАЛ неодноразово пропонувалось [PERSON] зайняти один із кабінетів адміністративного приміщення навчального закладу, проте він за надуманими причинами відмовляється на запропоновані варіанти. В ході судового розгляду не знайшло підтвердження посилання позивача на порушення його суб"єктивних прав та охоронюваних законом інтересів. За положеннями ст.ст.62, 64 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Відповідно до положень Закону України "Про професійно-технічну освіту" керівництво діяльністю державного професійно-технічного навчального закладу здійснює директор. За положеннями ст.24 цього Закону керівник державного професійно-технічного навчального закладу затверджує в межах наявного фонду заробітної плати штатний розпис і чисельність його працівників на основі внутрішніх організаційно-нормативних документів (чинна структура і чисельність, положення з оплати праці) та з урахуванням вимог нормативно-правових актів. Приведення штатних розписів у відповідність до Наказу Міністерством освіти України №1204 від 06 грудня 2010 року покладено на керівників професійно-технічних закладів. Враховуючи, що відповідач по справі є самостійним суб`єктом, тому він має право самостійно визначати організаційну структуру, встановлювати чисельність працівників і штатний розпис, з огляду на що рішення навчального закладу щодо утримання однієї із посад старшого майстра "поза штатом" є виключно правом підприємства, винятковою компетенцією роботодавця, а відтак не може оцінюватися судом, так як таке буде впливати на втручання у внутрішню діяльність підприємства з боку суду, що є недопустимим. Питання визначення організаційної структури, встановлення чисельності працівників та штатний розпис закладу є поза повноваженнями суду. Згідно положень ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, вимоги позивача необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. За положеннями ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, підстави для стягнення судового збору з відповідача відсутні.

Outcome: dismissed