Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в особі Спіжавки А.Ю. звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню доньки [PERSON] , [INFO] , а також змінити спосіб стягнення аліментів з частки від всіх видів доходу на тверду грошову суму та стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 2500 грн. щомісячно, з дня набрання рішення законної сили і до досягнення донькою повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що в період із 2013 року по 28 квітня 2015 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах із відповідачем [PERSON] . Під час спільного проживання у них [INFO] народилась дочка [PERSON] . З часу припинення фактичних шлюбних відносин, а це з 28.04.2015 вона із відповідачем проживають окремо, будь-яких стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. З моменту розпаду сім`ї донька [PERSON] проживає із нею в будинку своєї матері в с. Горішні Шерівці та перебуває на повному її утриманні. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, не спілкується із нею, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до доньки [PERSON] . Крім того, позивачка посилається на те, що згідно рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 04.02.2015 із відповідача стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі ј частки всіх видів заробітку , але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Проте відповідач аліментів на утримання доньки не сплачує, знаючи що остання потребує постійного лікування та догляду, оскільки перебуває на диспансерному обліку в сімейного лікаря із діагнозом: вроджена вада розвитку, артезія хоани зліва. На сьогоднійшній день відповідач офіційно не працевлаштований, відрахування з його заробітної плати не проводяться вже протягом тривалого часу. На скільки їй відомо відповідач перебуває на зробітках в Польщі, де отримує нерегулярний мінливий дохід. Крім того їй відомо, що відповідач має доньку [PERSON] , 2004 року народження на утримання якої із нього стягуються аліменти . Позивачка посилається на те, що вона працює, однак вказаних коштів не вистачає на повноціне утримання доньки, а тому вона змушена звернутись до суду із позовом про зміну способу стягуваних аліментів та із врахуванням наведеного вище про позбавлення батьківських прав. В судовому засіданні представниця позивачки Спіжавка А.Ю. позовні вимоги підтримала повністю, обгрунтувала їх вищенаведеним. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не вказав, заяви про відкладення розгляду справи та відзиву до суду від нього не надходило. Про розгляд справи повідомлявся належним чином - судовою повісткою, однак до суду повернувся конверт із відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Представник позивачки не заперечувала проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Враховуючи наявність підстав, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення представниці позивачки, показання свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків, зокрема, по вихованню своєї дитини, піклуванню про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, освіту. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України визначено особи, які мають право звернутися з позовом до суду про позбавлення батьківських прав. Зокрема, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Встановлено, що малолітня [PERSON] проживає з позивачкою [PERSON] в [ADDRESS] , що вбачається із довідки Горішньошеровецької сільської ради №505 від 18.09.2020 та акту обстеження умов проживання від 18.09.2020 (а.с.13-14). Відповідач зареєстрований в [ADDRESS] , що вбачається із відповіді на запит адресно-довідкового бюро (а.с.30). Тому позивачкою, як особою з якою проживає дитина, ( за її вибором) правомірно пред`явлено позов до Заставнівського районного суду про зміну способу стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав за її місцем проживання. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] . З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.02.2014, яке видане виконкомом Горішньошеровецької сільської ради [PERSON] та [PERSON] являються батьками малолітньої [PERSON] . Згідно копії рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 04.12.2015 присуджено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 24.09.2015 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9-12). Встановлено, що відповідач [PERSON] вихованням та утриманням доньки не займається, не відвідує доньку протягом тривалого часу, не спілкується з нею, не цікавиться її успішністю, не піклується про її здоров`я, фізичний та моральний розвиток, про створення належних умов для її проживання та виховання, не цікавиться її матеріальним забезпеченням. Зазначені обставини підтверджуються також показаннями допитаних в судовому засіданні свідків. Зокрема, свідок [PERSON] вказала суду, що являється рідною сестрою позивачки. [PERSON] являється колишнім чоловіком [PERSON] із яким остання проживала в цивільному шлюбі. Від спільного проживаня мають доньку [PERSON] , 2014 року народження. Зі сторони відповідача допомоги по утриманню доньки немає ні матеріальної, ні моральної підтримки. Їй відомо, що відповідач протягом трьох років працює в Польщі на підприємстві, де отримує заробітну плату. Крістіна знає його як батька, проте із ним не спілкується. Дитина має проблеми із здоров`ям, потребує постійного нагляду лікаря та періодичного лікування. Свідок [PERSON] вказав суду, що являється колишнім чоловіком позивачки. Йому відомо, що у [PERSON] та [PERSON] є спільна донька [PERSON] , яка проживає із матір`ю. [PERSON] постійно скаржилася йому , що відповідач не опікується донькою, матеріально не допомагає. Свідок вказав, що [PERSON] не бажає спілкуватись із своїм батьком . Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 , яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть персональну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Оцінивши всі досліджені в судовому засіданні докази, судом встановлено, що відповідач не спілкується з донькою, не проявляє до неї батьківської турботи, не цікавиться її життям та не відвідує її, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не підтримує матеріально. Така поведінка [PERSON] свідчить про те, що останній без поважних причин повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків та свідомо нехтує ними, що відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України є підставою для позбавлення його батьківських прав. Згідно рішення виконавчого комітету Горішньошеровецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області №5 від 20.09.2021 та висновку служби у справах дітей Горішньошеровецької сільської ради, вбачається за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] (а.с. 74-75). Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що оскільки відповідач [PERSON] безпідставно ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку по вихованню доньки [PERSON] його необхідно позбавити батьківських прав по відношенню до останньої. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Частинами 2, 3 ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Положеннями ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною 2 ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Адаптуючи названі міжнародні норми до законодавства України, в Конституції України та ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.141 СК України та зазначеної Конвенції з прав дитини, батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини, не залежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів своєї дитини. Частиною першою статті 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За змістом частини третьої цієї статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, саме одержувач аліментів наділений правом на звернення до суду із вимогою про зміну способу аліментів. При цьому положення ч. 3 ст. 181 СК України не пов`язують право особи, яка звертається до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів з обов`язком надання доказів про наявність підстав для зміни розміру аліментів, оскільки таке право одержувачу аліментів гарантовано ч. 3 ст. 181 СК України. У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 181 ч.3 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 141 "Рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини", стаття 150 "Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини", стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів відповідно до ст. 182 СК України суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" встановлений розмір прожиткового мінімуму у 2021 році. Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років із 1 січня 2021 року становить 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 12, ч.ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обов`язок по доведенню обставин покладається на сторони. Звертаючись до суду з позовною вимогою про зміну способу стягнення аліментів із частки доходів відповідача на тверду суму в розмірі 2500 гривень щомісячно позивачка зазначила у своїй позовній заяві, що на утримання доньки, забезпечення її духовного і фізичного розвитку вона щомісячно витрачає 5000 000 гривень. Враховуючи, що згідно змісту ч.3 ст.181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду не вважається не змінним, з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів відповідач змінив країну проживання, що ускладнює контроль за отримуваним ним доходом, який є неофіційним і нестабільним, приймаючи до уваги право одержувачки аліментів на зміну способу їх стягнення за її заявою, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині зміни способу стягнення аліментів з відповідача на малолітню доньку [PERSON] , [INFO] із 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на тверду грошову суму. При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд об`єктивно оцінює матеріальну спроможність відповідача, який є здоровою, працездатною особою, має на утриманні доньку від іншого шлюбу, рівності обов`язку батьків щодо утримання дитини, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно. Як роз`яснив пленум Верховного суду України у пункті 23 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання судовим рішенням законної сили. За таких обставин, здійснення стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання доньки за зміненим способом в твердій грошовій сумі слід проводити з дати набрання даним рішенням законної сили. Відповідно до ч.2 п.1 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів - звільняються від сплати судового збору. Враховуючи наведене, суд вважає, що із відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 908 грн. за вимогу про зміну способу стягуваних аліментів та на користь позивачки 908 грн., які нею сплачені при поданні позову до суду із вимогою про позбавлення батьківських прав. На підставі ст.ст. 150, 152, 155, 164, 165,166, 180-182, 183, 184, 191 СК України, ст.8, 12 ЗУ «Про охорону дитинства» та

Outcome: approved