Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

Представник позивача Акціонерного товариства «Кредобанк» адвокат Павленко Сергій Валерійович звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 22.04.2019 року між акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 23433/2019, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 759660,87 грн, з кінцевим терміном повернення 21.04.2022 року. Відповідно до умов договору, [PERSON] повинен щомісяця, починаючи з місяця отримання кредиту, частково погашати суму зобов`язання згідно графіку погашення кредиту. В той же день, з метою забезпечення повернення кредиту між акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] укладено договір поруки №23433/2019/2, відповідно до якого остання взяла на себе на добровільних засадах зобов`язання перед позивачем відповідати в повному обсязі по зобов`язанням [PERSON] , які виникають з умов кредитного договору. Для забезпечення виконання зобов`язань, які виникають з кредитного договору між АТ "Кредобанк" та [PERSON] 22.04.2019 року укладено договір застави, предметом якого є рухоме майно: автомобіль марки Toyota Camry, заставна вартість якого складає 840608,00 грн. Відповідачі своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконують, тому представник позивача просить стягнути суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 81371,60 грн., судовий збір у розмірі 2102,0 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 8137,16 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , представник відповідачки [PERSON] адвокат Батюк О.О. про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, до судового засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає, оскільки позивач скористався правом на позасудове врегулювання спору та звернув стягнення на предмет застави і повністю його реалізував, відповідно погасив тіло кредиту та відсотки, тому у нього не має невиконаних за кредитним договором зобов`язань перед позивачем. Також зазначив, що виконавче провадження по справі повністю закрито у зв`язку з його повним виконанням, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, вважає, що стягнення з нього суми тіла кредиту та відсотків є подвійним стягненням заборгованості за кредитним договором. У відповіді на відзив представник АТ "Кредобанк" адвокат Павленко С.В. зазначив, що дійсно предмет застави було реалізовано шляхом проведення електронних торгів, однак сума від реалізації автомобіля була недостатньою для погашення заборгованості перед позивачем. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № 23433/2019 від 22.04.2019 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 759660,87 грн з кінцевим терміном повернення 21.04.2022 року. Для забезпечення виконання зобов`язань, які виникають з кредитного договору, між АТ "Кредобанк" та [PERSON] 22.04.2019 було укладено договір поруки, відповідно до якого остання взяла на себе на добровільних засадах зобов`язання перед позивачем відповідати в повному обсязі по зобов`язанням [PERSON] , які виникають з умов кредитного договору. Також, 22.04.2019 року між АТ "Кредобанк" та [PERSON] було укладено договір застави, предметом якого є рухоме майно: автомобіль Toyota Camry 2019 року випуску, чорного кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , видане 20.04.2019 року органом 8047, вартість якого була визначена у сумі 840608,00 грн. Відповідно до п.3.1.4. даного договору застави заставодержатель має право у випадку невиконання Боржником зобов`язань за Кредитним договором достроково звернути стягнення на предмет застави, реалізувати його, та за рахунок вирученої від реалізації Предмета застави суми задовольнити в повному обсязі , включаючи повернення суми кредиту, сплату процентів, неустойки. В порушення умов кредитного договору [PERSON] не сплачував суми кредиту та відсотки за його користування, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за кредитним договором, тому АТ «Кредобанк» звернулося до приватного нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису нотаріуса. У зв`язку з невиконанням відповідачів своїх зобов`язань за кредитом, АТ "Кредобанк" реалізувало предмет застави шляхом електронних торгів. Відповідно до виписки про рух коштів від 22.04.2019 року по 17.02.2020 року, 12.02.2020 року від реалізації майна по АСВП №60747986 було перераховано на рахунок позичальника 676890,91 грн., з яких, відповідно до розрахунку заборгованості за договором кредиту №23433/2019 від 22.04.2019 року, 647845,49 грн було перераховано на погашення заборгованості по тілу кредиту, а 29045,42 грн - на погашення заборгованості по відсотках. Даної суми не вистачило для задоволенні вимог Кредитодавця. Суд перевіривши розрахунок заборгованості за кредитним договором №23433/2019 від 22.04.2019 року, укладеного між акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] встановив, що станом на 17.08.2020 року утворилась заборгованість на загальну суму 76214,50 гривень. Оскільки відповідачем не надано суду контр розрахунків заборгованості за кредитним договором, тому суд при вирішені спору по суті приймає до уваги розрахунок позивача щодо розміру заборгованості за вищевказаним кредитним договором. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. В статтях 1048, 1049, 1054 ЦК України зазначено , що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В статті 24 Закону України «Про заставу» зазначено, що у випадках, коли суми, вирученої від продажу предмета застави, недостатньо для повного задоволення вимог заставодержателя, він має право, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати суму, якої не вистачає для повного задоволення вимоги, з іншого майна боржника в порядку черговості, передбаченої законодавством України. Відповідно до вимог ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. В приписах частини 2 цієї статті зазначено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, якщо інше не встановлено договором поруки. Враховуючи вищевикладені норми права суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення залишку за тілом кредиту, який утворився після реалізації предмету застави автомобіль Toyota Camry 2019 року випуску, чорного кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER] , від реалізації якого не вистачило суми для задоволення заставодержателя своїх вимог, в розмірі 76214,50 гривень, які відповідно стягує солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] , яка взяла на себе на добровільних засадах зобов`язання перед позивачем відповідати в повному обсязі по зобов`язанням [PERSON] , які виникають з умов кредитного договору, на користь позивача. При цьому суд відхиляє позицію відповідача щодо подвійного стягнення заборгованості з боку позивача, що є підставою для відмови у задоволені позову, оскільки ці твердження суперечать вищевказаним нормам ЦК України, Закону України «Про заставу», та вимоги позивача не є подвійним стягненням заборгованості за кредитним договором, а є повернення непогашеної реалізацією заставного майна суми заборгованості за Кредитним договором, які узгоджуються з вищенаведеними нормами права. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідачів на користь позивача нарахованої пені, суд звертає увагу на те, що до правовідносин, які склались між сторонами, необхідно застосувати положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Відповідно до ст. 2 даного Закону на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. На виконання Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» було видано Розпорядження № 1275-р від 02 грудня 2015 року Кабінету Міністрів України, відповідно до п. 20 ч. 1 «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» місто Маріуполь та місто Донецьк Донецької області було віднесено до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Так, враховуючи, що адреса проживання відповідача [PERSON] зареєстрована у місті Маріуполі, а відповідачка [PERSON] зареєстрована у м. Донецьк, нарахування пені в розмірі 3157,10 грн. за кредитним договором є неправомірним, тому дані вимоги не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь АТ "Кредобанк" суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 76214,50 гривень. Згідно ч.2 п.1 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов.язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки представником позивача не надано доказів на підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 8137,16 гривень, тому суд відмовляє в задоволення цієї частини вимог. Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд, задовольняючи позовні вимоги частково, стягує з відповідачів на користь позивача суму судового збору частково в розмірі 2000,00 гривень по 1000 гривень з кожного, а не в розмірі 2102,00 гривень,які були сплачені відповідно до платіжного доручення про сплату судового збору.

Outcome: partial