Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

05 грудня 2013 року Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи її тим, що 20 травня 2008 року між ВАТ "Банком "Фінанси та Кредит" (далі -Позивач) та [PERSON] (далі - Відповідач-1 ) був укладений кредитний договір №1109Т (далі -кредитний договір). Відповідно до умов кредитного договору Позивач надав, а Відповідач-1 отримала кредит у розмірі 10000,00 гривень. Відповідно до умов вказаного кредитного договору п.п.3.2,3 розділу 3 Відповідач-1 зобов'язаний здійснювати погашення заборгованості за кредитом відповідно з Графіком зниження розміру заборгованості, повністю повернути кредит Банку 19 травня 2011 року з оплатою процентній ставці 0,0001 % річних та кожного місяця здійснювати погашення заборгованості за кредитними ресурсами у складі щомісячного Ануїтетного платежу у розмірі 278,00 грн. Відповідно до п.4.7. Кредитного договору Відповідач-1 щомісяця сплачує комісійну винагороду надання Кредитних ресурсів у розмірі 200,00 грн. З метою забезпечення повернення кредиту, 20.05.2008 року між Позивачем та [PERSON] (Відповідач 2) було укладено договір поруки №1109Т. Згідно з умовами договору поруки Відповідач 2 взяв на добровільних засадах на себе зобов'язання перед Позивачем відповідати у повному обсязі по зобов'язанням Відповідача1, які виникають з умов кредитного договору. Відповідач не виконує свої зобов'язання належним чином, таким чином, через неналежне виконання Відповідачем 1 своїх зобов'язань, станом на 21.10.2013 року його заборгованість перед Позивачем становить 80424,42 гривень. Позивач неодноразово звертався до Відповідачів з вимогами про виконання зобов'язання за кредитним договором, але вимоги Позивача до теперішнього часу не виконанні. У зв'язку з чим Позивач вимушений звернутися до суду із вказаним позовом. Представник Позивача за викликом суду до судового засідання не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, але надав суду заяву в якій прохав суд розглядати справу за його відсутністю в зв'язку з неможливістю з'явитися до судового засідання за зайнятості в іншому процесі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення судом заочного рішення не заперечував. Представник Відповідачів [PERSON], яка діяла на підставі договору на представництво та надання юридичної допомоги, у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі, оскільки Позивач надав розрахунки заборгованості з грубим порушенням норм права, та фактично розрахунки не відповідають дійсності з урахуванням строку позовної давності, сплати заборгованості та самого договору. Просила застосувати строк позовної давності. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити позивачу в задоволенні позову у повному обсязі, оскільки станом на 05.07.2013 року вона не має заборгованості перед позивачем за кредитним договором №1109 Т. Крім того, вважає, що позивачем також пропущено строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення відповідачки, представника відповідачів, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог встановив наступне. 20 травня 2008 року між ВАТ "Банком "Фінанси та Кредит" та [PERSON] був укладений кредитний договір №1109Т з наданням позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості,повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів у сумі 10000,00 гривень, з зобов'язанням здійснювати погашення заборгованості по кредитним ресурсам в розмірі 278,00 грн. кожного місяця, сплачувати відсотки за користування кредитними ресурсами, по процентній ставці 0,0001% річних й цілком повернути кредит до 19 травня 2011 року (а.с.38-43). 20 травня 2008 року між філією "Донецьке регіональне управління "ВАТ "Банк "Фінанси та кредит" та [PERSON] був укладений договір поруки №1109Т згідно якого [PERSON], як поручитель, зобов'язується перед ВАТ "Банком "Фінанси та Кредит", як Кредитором, відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON] за кредитним договором №1109Т від 20.05.2008 року та згідно з п.2.1 даного договору поруки у разі невиконання зобов'язань Боржником перед Кредитором, Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники (а.с.32-33). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). У той самий час, згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов'язання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності. Відповідно до ст. 554 ч. 1, 2 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 555 ч.1 ЦК України, у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов'язаний повідомити про це боржника, а в разі пред'явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі. Якщо поручитель не повідомить боржника про вимогу кредитора і сам виконає зобов'язання, боржник має право висунути проти вимоги поручителя всі заперечення, які він мав проти вимоги кредитора. Як зазначалося вище, сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань (п. 6.11), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 19 травня 2011 року. Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Як встановлено судом, 07.09.2009 року Червоногвардійським районним судом м. Макіївки було ухвалено рішення, відповідно до якого, з [PERSON] та [PERSON] на користь банку було стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 12795,03 грн., яка склалася станом на 22.04.2009 року (а.с.19). Після отримання виконавчих листів за вищезазначеним судовим рішенням вони були направлені до відділу виконавчої служби для відкриття виконавчого провадження, в ході якого заборгованість за кредитним договором в сумі 12795,03 гривень була сплачена, що підтверджується довідкою №0019/13 від 05.07.2013 року про відсутність заборгованості у [PERSON] станом на 05.07.2013р. перед позивачем за кредитним договором №1109 Т від 20.05.2008 року (а.с.102). Відповідно до вимог ч.1 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Таким чином перебіг строку позовної давності починається: щодо комісії з 07.09.2009 року, граничний строк звернення з вимогами про стягнення комісії 07.09.2012 року; щодо пені по кредиту з 19.10.2012 року тобто у день останньої сплати тіла кредиту та граничний строк на звернення 19.10.2013 року; щодо пені по комісії з 19.04.2011 року тобто в день останньої сплати комісії. Граничний строк звернення 19.04.2012 року; щодо пені по відсотках 15.11.2010 року тобто у день останньої сплати відсотків за кредитом. Граничний строк звернення 15.11.2011 року. Згідно до ч. 4 ст. 267 ЦКУ закінчення строку позовної давності, застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови судом у задоволенні позову, у зв'язку з чим, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. Оскільки, у задоволенні позову відмовлено повністю, то судові витрати відповідно ст. 88 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі ст.ст. 254, 258, 267, 526, 527, 530, 554, 555 ч.1, 1050 ч. 2, 1054 ч.2 ЦК України,

Outcome: dismissed