Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" звернулося в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] \~про стягнення заборгованості. У позовній заяві зазначено, що 9 липня 2007 року \~між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та [PERSON] \~було укладено Кредитний договір № 1023, відповідно до умов якого, Банк \~надав Боржнику \~кредит у сумі 11256 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши кредит у сумі 11256 доларів США. \~На забезпечення \~умов виконання кредитного договору №1023 від 9 липня 2007 року \~між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно з яким остання \~поручилася за виконання [PERSON] умов кредитного договору \~власними коштами. \~У свою чергу, відповідач неналежно виконав взяті на себе зобов'язання, чим грубо \~порушив істотні умови кредитного договору, в результаті чого станом на 31 травня 2013 року має прострочену \~заборгованість за кредитом - 3865,34 долара США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 30895,66 гривні; по відсотках - 416,04 долара США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку - 3325,41 гривні, пеня - 52,59 долара США, що по курсу НБУ на дату розрахунку - 420,35 гривні. Разом із цим, 17 грудня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" та Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" відступило ТОВ "Кредитні ініціативи" права вимоги до кредитних договорів укладених між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та фізичними особами. Згідно з \~вищезазначеним договором відбулося відступлення Права вимоги і \~за Кредитним договором № 1023 від 9 липня 2007 року, що був укладений між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та [PERSON], на користь ТОВ "Кредитні ініціативи". \~На підставі наведеного просили стягнути солідарно із [PERSON] та [PERSON] на їх користь заборгованість за вказаним договором на загальну суму 34641,42 гривні та стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору у сумі 346,41 гривні. Представник позивача в судове засідання не з'явився. У заяві, що надійшла до суду 12.09.2017 року представник позивача [PERSON] просить дану справу розглянути без участі представника позивача, у зв'язку з неможливістю забезпечення його участі в судовому засіданні 14.09.2017 року. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі, [PERSON] і [PERSON], та їх представник, [PERSON], в судове засідання повторно не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується їх підписами про отримання судових повісток, причина неявки суду невідома. Заяв про відкладення розгляду справи суду не подавали. Допитаний у судовому засіданні 16.12.2016 року [PERSON] позов не визнав та пояснив, що про те, що було відступлено право вимоги за кредитним договором, де він є позичальником, його не було повідомлено кредитором належним чином. Кошти на погашення кредиту він внести не міг, оскільки банком було закрито його рахунок, а отже саме з вини позичальника ним було порушено умови договору щодо погашення кредитної заборгованості. Просив відмовити у задоволенні позову. Вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до \~наступного висновку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та [PERSON] \~був укладений кредитний договір № 1023 від 9 липня 2007 року, \~за яким банк надав останньому \~кредит \~в сумі 11256 доларів США із зобов'язанням повернути ці кошти і проценти за користування ними в строк та на умовах, передбачених кредитним договором. Зазначеним договором, зокрема п.5.3.4, було передбачено можливість відступлення права вимоги за цим Договором з наступним повідомленням Позичальника протягом 5 днів з моменту укладення договору з цього приводу про особу Нового кредитора. Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов'язанні, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом. Згідно зі ст.ст. 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що за загальним правилом заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов'язків, не погіршує становища боржника та не зачіпає його інтересів, що не позбавляє сторін права додатково врегулювати порядок заміни кредитора у договорі. Такий правовий висновок викладений у Постановах ВСУ по справах 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, 3-198гс15 від 3 червня 2015 року В ході розгляду справи було встановлено, що 17 грудня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" та Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" було укладено договір відступлення прав вимоги. Відповідно до п.2.1, 2.2 договору первинний кредитор передає (відступає), а новий кредитор приймає кредитний портфель, внаслідок чого новий кредитор набуває всіх прав вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення, включно з правом вимагати від позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов'язань. Отже, відповідно до Договору про відступлення права вимоги та чинного законодавства покупець в особі ТзОВ "Кредитні ініціативи" набув усі права вимоги по відступленим \~кредитним договорам, включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій. Так, згідно з вказаним договором \~відбулося відступлення права вимоги і за договором № 1023 від 9 липня 2007 року \~укладеним між \~первісним кредитором ПАТ "АКПІБ" та [PERSON], що підтверджується Витягом з Реєстру позичальників (Додаток №1) до Договору про відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року, укладеного між ПАТ "Акціонерний промислово-інвестиційний банк" та ТОВ "Кредитні ініціативи" . \~ Отже, новий кредитор відповідно до закону та договору набув усіх прав Первісного кредитора в тому обсязі, які існували на момент переходу цих прав, зокрема, щодо боргу позичальника та вимоги боргу. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. До кредитних відносин застосовуються положення, що регулюють відносини позики (ст. ч.2 ст. 1054 ЦК). Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. З матеріалів справи, досліджених у ході судового розгляду, вбачається, боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість. Згідно з Графіком погашення кредиту та процентів від 09.07.2007 року, з яким [PERSON] був ознайомлений особисто, про що свідчить його підпис у Графіку, боржник повинен був сплачувати щомісячно банку по 134 долари США на погашення тіла кредиту, а також проценти у розмірі, що зазначені у Графіку. Згідно з розширеним розрахунком заборгованості за кредитом, який був наданий представником позивача 23.11.2016 року, станом на 31 травня 2015 року борг [PERSON] перед Позивачем становив 4422,58 долара США, що по курсу НБУ на 31.05.2013 року становило 35349,68 гривні, а саме: 3865,34 долара США, що за курсом НБУ станом на 31.05.2013 року становило 30895,66 гривні - заборгованість за тілом кредиту, 500,12 долара США, що за курсом НБУ станом на 31.05.2013 року становило 3997,46 гривні - заборгованість по відсотках, 57,12 долара США, що за курсом НБУ станом на 31.05.2013 року становило 456,56 гривні - заборгованість по пені. З розрахунку вбачається, що [PERSON] кошти на погашення тіла кредиту востаннє вносив за період з 01.02.2012 року по 01.03.2012 року дата отримання 27.02.2012 року, а сплата відсотків ним здійснювалася останній раз 04.07.2012 року. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Судом достовірно встановлено, що відповідачем порушені умови кредитного договору, зокрема ним прострочено свої зобовязання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом, порушено графік погашення заборгованості за кредитом, отже, в даному випадку, відбулося \~невиконання зобовязання відповідачем, тому позов про стягнення з нього заборгованості на користь нового кредитора є підставним, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов'язку погашення кредиту взагалі. Зобов'язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). На забезпечення умов виконання кредитного договору №1023 від 9 липня 2007 року між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та [PERSON] \~було укладено договір поруки №1023 від 9 липня 2007 року, за яким остання поручилася за виконання [PERSON] умов кредитного договору власними коштами. Зокрема, відповідно до умов договору поруки (п.1.2), у випадку невиконання чи неналежного виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, \~поручитель [PERSON].М. разом із позичальником [PERSON] солідарно відповідають перед позивачем у повному обсязі зобов'язань, передбачених кредитним договором. У звязку з порушенням боржником виконання зобовязання за кредитним договором позивач надіслав 15.07.2013 року (згідно з реєстром рекомендованих листів №36-КР) повідомлення (вимогу) про усунення порушень за вказаним договором, однак така залишилася без реагування, у зв'язку з чим позивач 21 сервня 2013 року змушений був звернутися із даною позовною заявою до суду. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вимога про солідарне стягнення з відповідачів боргу за кредитним договором №1023 від 09.07.2007 року в сумі 34641,42 гривні, тобто в тій, яка була пред'явлена ним до стягнення у позовній заяві, є підставною. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, особа на власний розсуд розпоряджається своїми цивільними та процесуальними правами, здійснює своє право на захист і зобов'язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, зловживання цивільними та процесуальними правами не допускається, у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені ч.ч. 2-5 ст. 13 ЦК України, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ст. 12 ч. 1, ст. 13 ч.ч. 2, 3, 6, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст. 10 ч. 1, ст. 11 ч. 2, ст. 27 ч. 3 ЦПК України); суд розглядає цивільну справу в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін; кожна сторона зобов'язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 10 ч.ч. 2, 3, ст. 11 ч. 1, ст.ст. 57-61 ЦПК України). Наявність підстави для виникнення боргу, пред'явленого до стягнення, його розмір і обґрунтованість доказуються кредитором, відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання (ст. 614 ч. 2, ст. 623 ч. 2 ЦК України). На обґрунтування своїх позовних вимог позивач надав розрахунок боргу, який у позичальника за договором від 09.07.2007 № 1023 виник станом на 31 травня 2015 року та становив 4422,58 долара США, що по курсу НБУ на 31.05.2013 року становило 35349,68 гривні, а саме: 3865,34 долара США, що за курсом НБУ станом на 31.05.2013 року становило 30895,66 гривні - заборгованість за тілом кредиту, 500,12 долара США, що за курсом НБУ станом на 31.05.2013 року становило 3997,46 гривні - заборгованість по відсотках, 57,12 долара США, що за курсом НБУ станом на 31.05.2013 року становило 456,56 гривні - заборгованість по пені. Кредитор на свій розсуд розпорядився своїми цивільними правами й пред'явив вимоги про стягнення боргу в гривнях за відповідним валютним курсом щодо долара США, тому такий підлягає задоволення в межах суми заявлених у позовній заяві від 21.08.2013 року сумі, тобто 34641,42 гривні, зокрема борг за кредитом - 30895,66 гривні, по відсотках - 3325,41 гривні, пеня - 420,35 гривні. На відміну від позиції кредитора, яка є послідовною та ґрунтується на наявних у справі доказах, узгоджується із матеріалами справи, правову і процесуальну позицію позичальника такою визнати не можна. Заперечуючи цей борг, позичальник посилався на те, що він не міг сплачувати борг з вини банку, який не приймав від нього платежів, однак жодних доказів на підтвердження своїх заперечень суду не надав, а саме розрахунок заборгованості за кредитним договором свідчить про те, що порушення умов договору, тобто несплата заборгованості за кредитом, з боку відповідача відбувалося ще до зміни кредитора, та навіть після отримання попередження про сплату боргу ні [PERSON], ні поручитель [PERSON] заборгованість не сплатили. Враховуючи принципи змагальності цивільного процесу, свободи сторін у поданні доказів, у розпорядженні своїми процесуальними правами, слід дійти висновку, позичальник у передбачений цивільним процесуальним законом спосіб не спростовував наявність у нього боргу, пред'явленого до стягнення, та не довів обґрунтованості своїх заперечень проти позову, які ним викладались в ході розгляду даної справи. Крім того, [PERSON], навіть за наявності обставин неможливості сплатити кредит в установі кредитора, у відповідності до п.п1,2 ч.1 ст.537 Цивільного кодексу України, мав право виконати свій обов'язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей у депозит нотаріуса, нотаріальної контори, що ним також зроблено не було. Отже, на противагу належним документальним доказам щодо характеру спірних правовідносин, поданим кредитором, що ґрунтуються на чинному та обов'язковому для виконання сторонами кредитному договорі, сторона позичальника не довела відсутності своєї вини в порушенні зобов'язання. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з наведеного, враховуючи \~положення ст. ст. \~79, 80 ЦПК України та взявши до уваги те, що у звязку із розглядом справи в суді позивач, поніс судові витрати, \~а саме, сплатив судовий збір у розмірі 346,41 гривні, \~суд стягує вищенаведені витрати у повному обсязі порівну з відповідачів \~на користь позивача, тобто по 173 гривні 20 копійок. На підставі наведеного,

Outcome: approved